ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

підозрюваного: ОСОБА_6 (в режимі відео конференції)

захисника: ОСОБА_7 (в режимі відео конференції)

прокурора: ОСОБА_8 (в режимі відео конференції)

народного депутата України: ОСОБА_9 (в режимі відео конференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду у м.Кривий Ріг апеляційні скарги захисників з доповненнями ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 на ухвалу слідчого судді Соборного районного суду міста Дніпра від 03 листопада 2025 року, про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування на строк 38 днів, а саме до 10 грудня 2025 року, без визначення розміру застави,-

ВСТАНОВИЛА:

До Соборного районного суду міста Дніпра надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) Головного управління СБУ в Донецькій та Луганській областях майора юстиції ОСОБА_12 , погодженого заступником начальника відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Донецької обласної прокуратури ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні № 0000889, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 вересня 2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 436-2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Соборного районного суду міста Дніпра від 03 листопада 2025 року, задоволено клопотання слідчого.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування на строк 38 днів, а саме до 10 грудня 2025 року, без визначення розміру застави.

Відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 та заяв ОСОБА_13 і народного депутата України ОСОБА_9 про передачу підозрюваного на поруки.

Залишено без розгляду заяви народних депутатів України ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 про особисту поруку.

Відмовлено у задоволенні скарг захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в порядку ст. 206 КПК України про незаконне затримання.

Не погодившись з вказаним вироком суду захисниками ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_6 подано апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі та доповненні до апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 вважає, що слідчий суддя безпідставно задовольнив клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_6 тримання під вартою, не навівши у своїй ухвалі аналізу доводів сторони захисту та не оцінивши належність, допустимість і достовірність доказів, поданих стороною обвинувачення. Вказує, що суддя не розглянула можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, всупереч вимогам ст. 176, 177, 183, 194 КПК України та практиці ЄСПЛ, яка зобов`язує національні суди обґрунтовувати неможливість застосування більш м`якого заходу. Зазначає, що подане слідчим клопотання не відповідає вимогам ст. 184 КПК України, оскільки не містить повної анкетної інформації про підозрюваного, не містить додатків, не обґрунтовує наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, та подає лише формальні твердження без доказового підкріплення. Зазначає, що судом не враховано соціальні зв`язки ОСОБА_6 , його сімейний стан, стан здоров`я та інші релевантні обставини, які свідчать про відсутність ризиків, зазначених стороною обвинувачення. Вважає, що ухвала є незаконною та невмотивованою також через те, що суд не оцінив медичний стан підозрюваного, який потребує невідкладного хірургічного і кардіологічного лікування, та попри це обрав найсуворіший запобіжний захід. Вважає, що прокурор не довів наявність обґрунтованої підозри, оскільки жоден документ не підтверджує факту події кримінального правопорушення; у зв`язку з цим відсутні правові підстави для застосування виняткового запобіжного заходу. Вказує, що наведені прокурором ризики переховування, знищення доказів, вплив на свідків та можливість вчинення нового правопорушення не обґрунтовані жодним доказом і викладені абстрактно, без конкретизації, всупереч вимогам КПК України та практиці ЄСПЛ. Вказує, що суд порушив вимоги ст. 370 КПК України щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості рішення, оскільки не навів мотивів відхилення доводів захисту та не забезпечив повноти судового розгляду. Зазначає, що відповідно до ст. 407, 409 КПК України наявні підстави для скасування ухвали слідчого судді через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам. Вважає, що апеляційний суд має застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, та забезпечити його участь у засіданні шляхом відеоконференції. Просить оскаржувану ухвалу скасувати та застосувати відносно ОСОБА_6 , будь-який інший запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою) та визначенням ряду обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В апеляційній скарзі та доповненні до апеляційної скарги захисник ОСОБА_10 вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, невмотивованою, не відповідає вимогам КПК України та не ґрунтується на реальних обставинах, установлених у судовому провадженні. Вказує, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, стороною обвинувачення не були обґрунтовані, підозра не підтверджена жодним аргументом, а подані матеріали не можуть вважатись доказами відповідно до ч. 3 ст. 184 КПК України. Зазначає, що сторона обвинувачення вчиняла дії, спрямовані на усунення захисників від участі в судових засіданнях, що проявлялося в маніпуляціях із призначенням засідань, недопуском захисників та іншими зловживаннями. Вважає, що судове засідання проводилося з порушенням базових процесуальних гарантій: не було розглянуто питання законності затримання, не досліджено питання допустимості доказів, не надано пам`яток про права та не роз`яснено права учасникам провадження. Вказує, що в ухвалі відсутні мотиви щодо відмови в застосуванні альтернативного запобіжного заходу, що є порушенням вимог КПК України та свідчить про свавільність рішення. Зазначає, що підзахисний ОСОБА_6 має тяжкий стан здоров`я, двічі потребував екстреної медичної допомоги, має потребу в невідкладному хірургічному та кардіологічному втручанні, був госпіталізований і виписаний під тиском працівників органу безпеки та доставлений до суду в інвалідному візку, що не було враховано судом. Вважає, що ухвала постановлена суддею, яка перебуває в залежності від сторони обвинувачення, не заявила самовідвід всупереч вимогам ст. 75, 80 КПК України, а повний текст рішення був недоступний в ЕКЕС. Просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановивши нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою відносно митрополита Святогірського Арсенія - ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі та доповненні до апеляційної скарги захисник ОСОБА_11 вважає, що склад суду був визначений незаконно, оскільки під час автоматизованого розподілу справи більшість суддів були безпідставно виключені, що створило сумніви щодо втручання в автоматизовану систему документообігу та призвело до визначення конкретного судді поза принципом випадковості. Вказує, що повідомлення про підозру є необґрунтованим, тому що частина доказів зібрана до внесення відомостей до ЄРДР, інша частина має істотні процесуальні недоліки, експертиза голосу, яка має значення для підозри, не була виконана на момент розгляду, а частина документів взагалі не стосується суті підозри чи ризиків. Зазначає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, прокурором документально не підтверджені, а зі змісту поданих стороною обвинувачення матеріалів, навпаки, убачається їх відсутність. Вважає, що слідчий суддя не навів обґрунтування неможливості застосування застави, хоча положення ч. 4 ст. 183 КПК України не позбавляли суд обов`язку розглянути питання визначення альтернативного запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні. Вказує, що правові підстави для скасування ухвали випливають із положень ст. 409412 КПК України, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам, а також допущені істотні порушення кримінального процесуального закону, включно з відсутністю підтвердження підсудності Соборному районному суду м. Дніпра. Вважає, що ухвала мотивувальної частини повністю співпадає з доводами сторони обвинувачення, що, на думку захисту, свідчить про прийняття рішення під зовнішнім впливом. Вважає, що під час перебування судді у нарадчій кімнаті було порушено таємницю ухвалення рішення, оскільки ще до її виходу до суду почали прибувати підрозділи поліції, що, на переконання захисту, могло бути наслідком передчасного повідомлення про результат. Вказує, що ухвала не містить мотивів щодо відмови у визначенні застави та не містить обґрунтування недовіри до осіб, які висловили бажання взяти підозрюваного на поруки. Просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановивши нову, якою клопотання слідчого задовольнити частково, застосувавши до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, визначивши альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді залишити без змін, клопотання народного депутата України ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_6 про особисту поруку щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , та думку учасників справи, щодо заявленого клопотання, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону на момент розгляду клопотання слідчого судом першої інстанції дотримані.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 196 КПК в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про: 1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа; 2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; 3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; 4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; 5) запобіжний захід, який застосовується.

Перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційних скарг захисників підозрюваного, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані в повній мірі.

З матеріалів справи вбачається, що дане кримінальне правопорушення внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000089 від 11.09.2025 р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.ч. 1, 3 ст. 436-2 КК України.

10 жовтня 2025 року ОСОБА_6 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 436-2 КК України.

Згідно наявних матеріалів справи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у запереченні збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України; а також у запереченні збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, вчиненій повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 436-2 КК України за обставин, викладених в повідомленні про підозру, а також про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованими і такими, що підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання слідчого, яким слідчий суддя надав належну та повну оцінку в оскаржуваній ухвалі.

Так, слідчий суддя обґрунтовано врахував дані які вказують на обґрунтовану підозру, та які містяться у долучених матеріалах до клопотання, а саме:

- протокол огляду від 13 вересня 2025 року, відповідно до якого оглянуто публікацію від 11 вересня 2024 року в телеграм каналі « ОСОБА_23 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 з текстом: «Кто обстреливает православные храмы на Донбассе?» та двома аудіозаписами з назвами: «Служба МитрАрсений» та «Отпевание отца Галактиона» у форматі mp3, які оглянуто та текст зафіксовано в протоколі огляду. Вказані аудіо записи, зафіксовані на диску та надані прокурором, досліджені слідчою суддею під час розгляду клопотання;

- висновок експерта № 14403 за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи від 29 вересня 2025 року, згідно якого у прямій мові ОСОБА_6 , яка зафіксована в аудіо файлах з назвами «Служба МитрАрсений.mp3», «Отпевание отца Галактиона.mp3», текстове відтворення яких надане на дослідження, міститься інформація щодо заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, разом з тим відсутні лінгвістичні ознаки розпалювання національної, релігійної ворожнечі та ненависті;

- протокол огляду від 09 жовтня 2025 року, відповідно до якого оглянуто відео під назвою: «Слово митр. Арсения перед отпеванием убиенных святогорцев 3.6.22 г.», опубліковане 01 грудня 2022 року в youtube-каналі «Святогорска Лавра».

Вказаними матеріалами кримінального провадження в їх сукупності обґрунтованість підозри.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що органом досудового розслідування в судовому засіданні в суді першої інстанції доведена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 436-2 КК України за обставин, викладених в повідомленні про підозру.

Із наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що до клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 долучено додатки у вигляді копій документів.

Доводи сторони захисту про відсутність доказів в матеріалах провадження про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки і клопотання слідчого, і оскаржувана ухвала містить вичерпну відповідь на кожний з них.

Так, слідчим суддею обґрунтовано наявність, наведених в клопотанні слідчого ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Надані матеріали свідчать про встановлення ризиків передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду), підтверджується тим, що кримінальне правопорушення, що інкримінується ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 436-2 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, належить до тяжких, оскільки санкція передбачає основне покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років. Вищевикладене свідчить також про те, що він, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, може планувати втечу з метою уникнення кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України (знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення), обґрунтовується тим, що, на даний час у кримінальному провадженні існують обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи поза межами установи попереднього ув`язнення, може вчинити дії, спрямовані на знищення доказів, розміщених в мережі Інтернет, з метою недопущення викриття себе, а також з метою перешкоджання органу досудового розслідування у встановленні обставин вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконно впливати на свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні), з урахуванням відомих підозрюваному обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, підозрюваний може вдатися до вчинення впливу на експертів, яким доручено проведення фонетичної експертизи.

Зазначені вище обставини також свідчать про наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України (перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином), що може також свідчити про можливість впливу підозрюваного на свідків, які можуть бути встановлені під час досудового розслідування, показання яких під судового розгляду кримінального провадження по суті суд має отримати безпосередньо.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає у можливості підозрюваного вчинити інші кримінальні правопорушення та продовжити кримінальні правопорушення, у яких він підозрюється, підтверджується самим характером вчинення кримінальних правопорушень та особистістю підозрюваного, зокрема тим, що підозрюваний ОСОБА_6 , будучи священнослужителем та медійною особою, продовжуючи проводити релігійні служіння та обряди, може продовжити кримінальні правопорушення або вчинити нові.

На даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси особи з метою забезпечення кримінального провадження, тому суд апеляційної інстанції зазначає, що слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, достатність підстав для застосування запобіжних заходів.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У судовому засіданні прокурором доведено, що більш м`який запобіжний захід ОСОБА_6 на даній стадії кримінального провадження не міг запобігти встановленим ризикам, так як перебуваючи під домашнім арештом або під дією іншого більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний ОСОБА_6 без будь-яких перешкод міг переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму ВСУ від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строку тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Доводи сторони захисту, що судом не враховано соціальні зв`язки ОСОБА_6 , його сімейний стан, стан здоров`я, його потребу в невідкладному хірургічному та кардіологічному лікуванні, що ОСОБА_6 був госпіталізований і виписаний під тиском працівників органу безпеки та доставлений до суду в інвалідному візку є безпідставними.

Стороною захисту не надано до суду документально підтверджених та переконливих доказів, що унеможливлюють перебування ОСОБА_6 під вартою та наявність загрози здоров`ю та життю підозрюваного та те, що ОСОБА_6 позбавлений необхідної медичної допомоги та неможливістю лікування в умовах тримання під вартою.

Щодо соціальних зв`язків ОСОБА_6 та його сімейний стан, слід зазначити, що ци обставини існували і на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, а відтак вони очевидно не утворюють жодних моральних запобіжників при обранні підозрюваним моделі поведінки, а тому не здатні перешкодити підозрюваному у разі звільнення з під варти, запобігти існуючим ризикам передбачених статтею 177 КПК України.

Доводи апеляційних скарг сторони захисту щодо порушення процесуальних гарантій під час судового розгляду, зокрема не розгляду питання законності затримання, ненадання пам`яток про процесуальні права та не роз`яснення прав учасникам кримінального провадження, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки наведені твердження мають загальний та оціночний характер, не підтверджені належними доказами та не є предметом розгляду під час перевірці судом апеляційної інстанції питання про законність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Посилання сторони захисту на незаконне визначення складу суду внаслідок виключення більшості суддів при автоматизованому розподілі справи, можливе втручання в автоматизовану систему документообігу суду, відсутність підтвердження підсудності Соборному районному суду м. Дніпра, а також на залежність слідчого судді від сторони обвинувачення та незаявлення нею самовідводу, спростовуються матеріалами кримінального провадження, які не містять відомостей про порушення вимог КПК України у цій частині.

Доводи апеляційних скарг щодо недоступності повного тексту ухвали в ЕКЕС та інші аналогічні за змістом зауваження, навіть у разі їх формального існування, не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, не спростовують висновків слідчого судді щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та не можуть бути підставою для зміни чи скасування обраного запобіжного заходу.

Щодо доводів апеляційних скарг сторони захисту про те, що оскаржувана ухвала не містить мотивів відмови у визначенні застави, не наводить обґрунтування недовіри до осіб, які виявили бажання взяти підозрюваного на поруки, а також не містить аргументації щодо неможливості застосування застави, суд апеляційної інстанції вважає такі доводи слушними. При цьому суд зазначає, що положення ч. 4 ст. 183 КПК України не звільняли слідчого суддю від обов`язку розглянути питання щодо визначення альтернативного запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні.

Слідчий суддя дійсно не навів мотивів неможливості застосування застави, незважаючи на те, що положення ч. 4 ст. 183 КПК України не звільняли його від обов`язку розглянути питання визначення альтернативного запобіжного заходу.

Разом з тим, до суду апеляційної інстанції прокурором подано документи, з яких убачається, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000889 завершено, обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 436-2 КК України, направлено до суду для розгляду по суті. Ухвалою Чечелівського районного суду м. Дніпра від 06 грудня 2025 року зазначене кримінальне провадження об`єднано з кримінальним провадженням № 0004439 за обвинуваченням тієї ж особи у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 03 лютого 2026 року без визначення розміру застави.

З огляду на викладене, хоча слідчий суддя при постановленні оскаржуваної ухвали безпідставно не застосував положення ч. 4 ст. 183 КПК України, на час апеляційного розгляду досудове розслідування завершено, а питання застосування та продовження запобіжного заходу вже вирішено судом першої інстанції на стадії судового провадження. За таких обставин апеляційний суд, переглядаючи ухвалу слідчого судді від 03 листопада 2025 року в межах строку досудового розслідування, позбавлений можливості вирішувати питання визначення застави.

З тих самих підстав на даному етапі не підлягають задоволенню клопотання народного депутата України ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_6 про застосування особистої поруки.

Колегія суддів, оцінивши в сукупності обставини кримінального провадження, дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , наявність достатніх доказів, зібраних на цьому етапі досудового розслідування, які підтверджують обґрунтованість повідомленої йому підозри, тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, а також вік і стан здоров`я підозрюваного, доходить висновку, що підстав для застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не вбачається, оскільки такий запобіжний захід не забезпечить запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, та належної процесуальної поведінки підозрюваного.

За таких обставин колегія суддів не знаходить підстав для скасування ухвали слідчого судді про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 задоволенню не підлягають, а ухвалу слідчого судді суду першої інстанції слід залишити без змін.

Клопотання народного депутата України ОСОБА_9 та підозрюваного ОСОБА_6 про застосування особистої поруки щодо підозрюваного ОСОБА_6 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Соборного районного суду міста Дніпра від 03 листопада 2025 року, про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування на строк 38 днів, а саме до 10 грудня 2025 року, без визначення розміру застави - залишити без змін.

Клопотання народного депутата України ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_6 про особисту поруку щодо обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді