У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2026 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС 1-го відділення СВ УСБУ в Закарпатській області майора юстиції ОСОБА_6 , погоджене заступником керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні№ 0000101 від 22.10.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Закарпатської області, Воловецького району, смт. Воловець, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, військовослужбовця ЗСУ в/ч НОМЕР_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

встановив:

старший слідчий в ОВС 1-го відділення СВ УСБУ в Закарпатській області майор юстиції ОСОБА_6 , за погодженням заступника керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000101 від 22.10.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 та ч. 2 ст. 307 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обгрунтовує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець Закарпатської області, Воловецького району, смт. Воловець, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , одружений, в силу статті 89 КК України раніше не судимий, на утриманні якого перебуває двоє неповнолітніх дітей, військовослужбовець ЗСУ, в/ч НОМЕР_1 , діючи спільно з невстановленими досудовим розслідуванням особами, організував незаконне придбання, зберігання, пересилання та збут психотропних речовин.

25.02.2025 року, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з невстановленою на даний час досудовим розслідуванням групою осіб, з метою незаконного збагачення, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту психотропних речовин та їх пересилання і збут, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливу мету, діючи умисно, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» організував незаконне придбання, зберігання, пересилання та збут психотропної речовини, обіг якої обмежено метамфетамін.

Так, 25 лютого 2025 року, близько о 17 год. 30 хв. діючи за попередньою змовою з невстановленою на даний час досудовим розслідуванням групою осіб, з метою досягнення злочинного плану щодо незаконного збуту психотропної речовини обіг якої обмежено ОСОБА_4 прибув до відділення ТзОВ «Нова Пошта» №5 за адресою: м. Мукачево, вул. Берегівська, буд. 66, де здійснив поштове відправлення відправку паперового конверту, розміром 24х34 см., обклеєного клейкою стрічкою білого кольору за експерс накладною №9171, до отримувача ОСОБА_7 (с. Хотімля, відділення №1).

В ході проведення негласної слідчої (розшукової) дії огляд і виїмка поштової кореспонденції яка проводилась 25.02.2025 року з 20 год. 12 хв. по 20. год. 34 хв. було встановлено, що на адресу відділення №1 ТзОВ «Нова Пошта», яке розташоване за адресою: Закарпатська область, м. Мукачево, вул. Кооперативна, буд. 4, надійшло поштове відправлення №9171 від приватної особи ОСОБА_4 (м. Мукачево, відділення №5, тел.: НОМЕР_2 ) на адресу приватної особи: ОСОБА_7 (с. Хотімля, відділення №1, тел.: 093-084-1288).

Дане поштове відправлення являло собою картонну коробку прямокутної форми, розміром 9х24х34 см., обклеєне картонною стрічкою білого кольору, вагою брутто близько 5,4 грами. На одній із сторін коробки наявна наліпка (інформаційна бирка) з інформацією про відправника та отримувача, а також датою формування посилки.

В ході проведення розкриття даної посилки було виявлено конверт в якому поміщено предмет розміром 3,5х1,5 см обклеєний ізоляційною клейкою стрічкою, чорного кольору, в якому поміщено згорток фольги.

Після відкриття згортку фольги в ньому було виявлено кристалічну речовину, білого кольору вагою близько 1,596 г.

В ході проведення негласної слідчої дії було відібрано зразок вказаної вище кристалічної речовини білого кольору вагою близько 0,150 г.

Згідно з висновком експерта від 02.04.2025 №СЕ-19/107-25/4360-НЗПРАП надана на дослідження речовина білого кольору в своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін.

Маса метамфетаміну у перерахунку на метамфетамін основу становить 0,0610 г.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», «Список №2 Психотропні речовини, обіг яких обмежено» в «Таблиці ІІ», метамфетамін, є психотропною речовиною обіг якої обмежено.

Таким чином, ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме у незаконному придбанні, зберіганні, пересиланні та збуті психотропних речовин, вчинених за попередньою змовою групою осіб.

Викладені обставини дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що підтверджується комплексом зібраних в ході досудового розслідування доказів.

28.01.2026 ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

28.01.2026, о 09 год. 28 хв., ОСОБА_4 затримано в порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України оскільки наявні обґрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

Слідчий у клопотанні зазначає, що повідомлена ОСОБА_4 підозра обґрунтовується зібраними в ході досудового розслідування фактичними даними (доказами) в своїй сукупності.

Крім того, мотивуючи клопотання слідчий вказує на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки злочин, який інкримінується ОСОБА_4 , є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, поза межами пунктів пропуску, а також переховуватись на території України.

Також підозрюваний може незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні. Наявність вказаного ризику слідчий мотивує тим, що у вказаному провадженні підозрюваний може впливати на ще не встановлених та не допитаних по обставинах кримінального провадження свідків, а також на понятих, експертів та спеціалістів, які будуть залучені у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій та до проведення судових експертиз

Крім того, знаходячись на волі, ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

З урахуванням наведеного, враховуючи специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , дані про особу підозрюваного, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобігання наведеним у клопотанні ризикам слідчий стверджує, що до ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, наведених у ньому. При цьому, зазначив, що підозрюваний ОСОБА_4 органом досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, а відтак, більш м`який запобіжний захід, як тримання під вартою не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним покладених процесуальних обов`язків. Враховуючи обставини кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 , а також особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі і за злочини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, а також за самовільне залишення військової частини, вважає, що передбачений щодо осіб, які підозрюються у вчиненні тяжких злочинів, розмір застави не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відтак просить визначити заставу у розмірі не манше 1 млн грн.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні подала письмове заперечення на клопотання слідчого, у якому заперечила наявність наведених у клопотанні ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України. Зазначив, що наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків чи експертів у даному кримінальному провадженні не має. Також не буде вчиняти жодних дій спрямованих на перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Щодо ризику можливості вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому ОСОБА_4 підозрюється, вважає безпідставним. У зв`язку з чим, просила відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Водночас просила взяти до уваги дані стосовно особи підозрюваного, який є військовослужбовцем та проходить військову службу.

ОСОБА_4 підтримав свого захисника. Просив не застосовувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та надати йому можливість повернутися на військову службу.

Заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали внесеного клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Як встановлено у судовому засіданні, у провадженні слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000101 від 22.10.2024 року.

28.01.2026 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України , яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Згідно зі змістом ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 194 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 194 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім наявності ризиків, зазначених у статті 177, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа, її вік, стан здоров`я, розмір майнової шкоди, майновий стан, наявність родини та утриманців, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.

Вивчивши матеріали поданого клопотання, зокрема дослідивши долучені: протокол допиту свідка від 15.01.2026, протокол допиту свідка від 15.01.2026, протокол допиту свідка від 14.01.2026, повідомлення про підозру від 28.01.2026, протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 28.01.2026, протокол допиту підозрюваного від 28.01.2026, протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії огляд і виїмка поштової кореспонденції від 25.02.2025, протокол огляду від 26.11.2025, висновок експерта за результатами судової експертизи від 03.04.2025 №СЕ-19/107-25/4361-НЗПРАП якою встановлено, що речовина надана на експертизу є психотропною речовиною, обіг якої обмежено метамфетамін, протокол про результати негласної слідчої (розшукової) дії (зняття інформації з електронних комунікаційних мереж) від 31.03.2025, протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 18.05.2025, протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 21.07.2025, протокол допиту підозрюваної від 28.01.2026 та інші в сукупності матеріали кримінального провадження, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, слідчий суддя встановив, що ОСОБА_4 , обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі від шести до десяти років з конфіскацією майна, та яке у відповідності до положень ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів.

Отже, слідчий суддя дійшов висновку, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які містяться в клопотанні слідчого, а документи, які містять такі дані, надані до суду разом з клопотанням. Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на наявні в матеріалах провадження дані слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Окрім цього, виходячи з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведення винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

В свою чергу, всі обставини провадження та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 мають з`ясовуватися судом під час судового розгляду у встановленому законом порядку.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Під час перевірки наявності ризиків, передбачених ч. 1 статті 177 КПК, у кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_4 слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Так, враховуючи, що ОСОБА_4 підозрівається у вчиненні тяжкого злочину може вдатися до переховування від органів досудового розслідування та суду. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Про актуальність цього ризику вказують і умови, в яких перебуває Україна. На думку слідчого судді, з урахуванням введення воєнного стану, ресурси контролю за поведінкою підозрюваних у контексті встановлення місцезнаходження, перетину державного кордону є більш обмеженими. Це вимагає вжиття додаткових заходів з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваних. На даний час не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, а тому, на переконання слідчого судді, ризик переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду наразі якщо не збільшився, то залишився високим.

Також враховуючи обставини кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним ризик можливості продовжити вчинення кримінального правопорушення у якому ОСОБА_4 підозрюється.

Також слідчий суддя вважає доведеним ризик можливості незаконного впливу підозрюваного на свідків та експертів у даному кримінальному провадженні, з метою зміни їх показів вигідних для нього.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто, допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4ст. 95 КПК України). За наведених вище обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Що стосується доводів слідчого про наявність ризику можливості підозрюваного перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя вважає, що даний ризик нічим не доведений, зокрема слідчим не вказано в який саме інший спосіб він може перешкоджати кримінальному провадженню.

Слідчий суддя зазначає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Таким чином, стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину у сфері обігу наркотиків, за який законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, кримінальне правопорушення вчинено умисно з корисливих мотивів, а також бере до уваги дані про особу підозрюваного.

Слідчий суддя приймає до уваги заперечення сторони захисту, проте вважає, що такі не спростовують висновків до яких дійшов слідчий суддя щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1ст. 177 КПК України та можливої протиправної поведінки підозрюваного.

Інших даних, котрі б свідчили про те, що підозрюваний не може утримуватися в закладі тимчасового обмеження волі такі не містять, а також те, що в такому закладі, у разі потреби, не буде надана необхідна медична допомога.

Враховуючи сукупність наведених обставин, особу підозрюваного, вважаю, що стороною обвинувачення доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченимст.177 КПК України, а тому приходжу до висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосовуючи вказаний запобіжний захід, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених названим Кодексом. Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків; розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя з урахуванням положень ст.177,178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Разом з тим, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, що узгоджується з роз`ясненнями викладеними у листі ВССУ 04.04.2013 № 511-550/0/4-13, а саме: «Слідчому судді необхідно враховувати майновий стан підозрюваного, обвинуваченого та не допускати встановлення такого розміру застави як альтернативи триманню під вартою, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Європейський суд з прав людини вважає, що розмір застави має оцінюватись, з огляду на, з-поміж іншого, ступінь вірогідності того, що перспектива втрати застави або вжиття заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі» («Гафа проти Мальти» (Gafa v. Malta) від 22.05.2018, заява № 54335/14, § 70; «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010, заява № 12050/04, § 78).

Водночас, підозрюваний, якого судові органи готові відпустити під заставу, повинен надати вірну інформацію, яку за необхідності можливо перевірити, щодо суми застави, яка може бути призначена (рішення у справах «Іванчук проти Польщі» (Ivanchuk v. Poland) від 15 листопада 2001 року, заява № 25196/94, § 66; «Тошев проти Болгарії» (Toshev v. Bulgaria) від 10 серпня 2006 року, заява № 56308/00, § 68).

Виходячи із встановлених під час розгляду цього клопотання обставин, слідчий суддя переконаний, що розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки. З іншого боку, розмір застави не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов застави, це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке перетворилося б на безальтернативне.

Зі змісту клопотання та доданих до нього матеріалів кримінального провадження слідує, що злочин, який інкримінується ОСОБА_4 , був вчинений ним за попередньою змовою групою осіб.

Слідчий суддя виходячи із наявних в матеріалах клопотання доказів, та того, що застава застосовується задля належної процесуальної поведінки підозрюваного, вважає що передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави, а саме - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не здатен забезпечити вказану мету.

Водночас, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного із незаконним обігом наркотичних засобів.

Так, негативний вплив незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів на життя, здоров`я та благополуччя людей констатовано Верховним Судом України у Постанові Пленуму № 4 від 26.04.2002 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів».

У 1971 році підписана Конвенція про психотропні речовини, яка ратифікована Україною у 1978 році. В преамбулі Конвенції 1971 року формулюється відношення світового співтовариства до проблеми розповсюдження незаконного обігу психотропних речовин та визначається загальна стратегічна мета створення даної Конвенції. Так декларується, що зловживання психотропними речовинами створює проблему як для здоров`я населення, так і набуває ознак соціальної проблеми.

Також міжнародною спільнотою, з огляду на масштаби і тенденцією зростання незаконного виробництва, попиту і обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, що становлять серйозну загрозу для здоров`я і добробуту людей і справляють негативний вплив на економічні, культурні й політичні основи суспільства проголошено та прийнято Конвенцію ООН «Про боротьбу проти незаконного обігу наркотичних засобів і психотропних речовин», яка ратифікована Постановою ВР від 25.04.1991 № 1000-ХІІ, основною метою якої є консолідація зусиль у боротьбі з такими негативними проявами.

ОСОБА_4 підозрюється в тому, що усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, провадив злочинну діяльність пов`язану із незаконним придбанням, зберіганням, пересиланням та збуті наркотичних засобів, за попередньою змовою групою осіб.

Поряд з цим, відповідно до п. 11 ст. 178 КПК України при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний також врахувати розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

При визначенні розміру застави, слідчий суддя бере до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, встановлені ризики, в сукупності з майновим станом підозрюваного, особистими даними, про які уже зазначалось у цій ухвалі.

Водночас, слідчий суддя також враховує, що застава може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною та/або юридичною особою (заставодавцем), що передбачено ч. 2 ст. 182 КПК України.

З огляду на викладене, слідчий суддя переконаний, що застава у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що визначено ч. 5 ст. 182 КПК України, яка може бути встановлена особі, яка підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. А тому заставу належить призначити у розмірі, який перевищує 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий суддя, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, виходить з вимог ч. 5 ст. 182 КПК України, і вважає, що розмір застави, враховуючи його майновий стан, обставини вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_4 , достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, та який є помірним для нього, передбачений цим Кодексом, - становить 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

З огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, що інкримінується ОСОБА_4 , особу підозрюваного, наявні ризики, слідчий суддя вважає, що визначений розмір застави не є непомірним для нього.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 слід покласти обов`язки відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст.177,178,183,186,193,196,197,309 КПК України, слідчий суддя

постановив:

клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 26.03.2026 року включно.

Строк тримання під вартою обчислювати ОСОБА_4 з 09 год. 28 хв. 28.01.2026 року до 26.03.2026 року включно.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 832 000 гривень.

Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

- не спілкуватися зі свідками у цьому кримінальному провадженні;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до органів Державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків два місяці.

Строк дії ухвали про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1