Справа № 308/9171/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород клопотання старшого слідчого в ОВС Шостого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_3 , погоджене прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні за №0000080 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.04.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 246, ч. 2 ст. 364 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС Шостого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні за №0000080 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.04.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 246, ч. 2 ст. 364 КК України, про арешт майна.

Клопотання обґрунтовує тим, що слідчими Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000080 від 18.04.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 246, ч. 4 ст. 191 КК України за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України та за підозрою ОСОБА_6 у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України.

26.06.2025 в порядку ст. 277, 278 КПК України відносно ОСОБА_5 складено та повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

09.09.2025 в порядку ст. 277,278,480 КПК України відносно депутата Закарпатської обласної ради ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 складено та повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України.

Встановлено, що депутат Закарпатської обласної ради ОСОБА_6 діючи спільно із начальником Берегівського надлісництва ОСОБА_5 , у період із січня по 17.04.2025 організували незаконне перевезення та продаж лісової деревини породи дуб вартістю понад 1 млн. грн., яка належить вказаному лісгоспу чим завдали держаному підприємству тяжких наслідків.

09.09.2025 на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук у помешканні ОСОБА_6 , що в АДРЕСА_1 , в ході чого виявлено та вилучено особистий мобільний телефон ОСОБА_6 марки «Iphone 15 Pro».

Вказаний мобільний телефон вилучено у зв`язку із тим, що в ньому можуть міститись відомості про кримінальні правопорушення з приводу незаконного перевезення та продажу необлікованої деревини а також інші обставини, що в сукупності можуть бути доказом.

Вказаний мобільний телефон має значення для даного кримінального провадження, так як можуть містити відомості про обставини вчинення даного злочину, а також інші фактичні дані.

Слідчий просить накласти арешт на вилучений мобільний телефон з метою забезпечення збереження речових доказів.

Прокурор в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, при цьому, 12.09.2025 року подав заяву, відповідно до змісту якої просить провести розгляд клопотання про арешт майна без його участі, клопотання підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Власник майна в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду поданого клопотання повідомлений належним чином, при цьому, згідно ч. 1 ст. 172 КПК України його неприбуття не перешкоджає розгляду клопотання. При цьому, 12.09.2025 представник власника майна ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав заяву, згідно якої просить розгляд клопотання проводити без його участі,

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, у зв`язку з неприбуттям учасників судового провадження фіксування кримінального провадження в суді технічними засобами не здійснювалося.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Слідчим суддею встановлено, що Шостим слідчим відділом (з дислокацією в м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000080 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.04.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 246, ч. 2 ст. 364 КК України.

09 вересня 2025 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000080 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.04.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 246, ч. 2 ст. 364 КК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, тобто у перевезенні, збуті незаконно зрубаних дерев, за попередньою змовою групою осіб, що заподіяло тяжкі наслідки.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.09.20245 року справа № 308/9171/25 (1-кс/308/5323/25) надано дозвіл на проведення обшуку на проведення обшуку у приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем реєстрації ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою відшукання та вилучення документів, щодо незаконного перевезення та незаконного збуту деревини, чорнових записів, мобільних телефонів.

Із протоколу обшуку від 09.09.2025 року вбачається, що такий був проведений старшим слідчим в ОВС Шостого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_3 на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.09.20245 року справа № 308/9171/25 (1-кс/308/5323/25) у приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем реєстрації ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході обшуку було виявлено та вилучено: мобільний телефон ОСОБА_6 марки «Iphone 15 Pro».

Постановою старшого слідчого в ОВС Шостого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_3 від 09.09.2025 року мобільний телефон ОСОБА_6 марки «Iphone 15 Pro» визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні за №0000035 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.04.2024 року за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3,4 ст. 190 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Зазначене майно відповідає критеріям, визначеним ч.2 ст.167 КПК України, тобто є тимчасово вилученим майном.

Згідно ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Відповідно до положень ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Внесене слідчим в межах кримінального провадження за №0000080 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.04.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 246, ч. 2 ст. 364 КК України, клопотання про арешт майна відповідає вимогам ч.2 ст. 171 КПК України та подано у визначений КПК України строк.

Частиною 10 ст.170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Метою поданого клопотання про арешт майна слідчий визначив збереження речових доказів у відповідності до п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

Речовими доказами, відповідно до ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

У ч.2 ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Як вбачається з матеріалів клопотання досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснюється за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 246, ч. 2 ст. 364 КК України.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження. Водночас наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Дослідивши матеріали клопотання, оцінивши надані сторонами докази, встановивши обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту з потребами кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, а саме на мобільний телефон ОСОБА_6 марки «Iphone 15 Pro», відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, зберегло на собі сліди злочинної діяльності та може містити інформацію щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Слідчий довів можливість використання зазначеного вище майна як доказу у кримінальному провадженні. Завданням арешту майна у даному кримінальному провадженні є забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості їх використання, перетворення, передачі, відчуження, оскільки існують відповідні ризики.

На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою забезпечення кримінального провадження, оскільки не застосування такого заходу може призвести до настання негативних наслідків.

Доказів настання негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна для власника такого майна під час розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено.

Слідчий суддя вважає, що накладення арешту на вказане майно на даному етапі кримінального провадження є виправданим і необхідним, оскільки сприятиме досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування, а відсутність такого арешту може сприяти втраті доказів.

При цьому, слідчим суддею враховано, що відповідно до положень ч. 2 статті 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, після проведення певних процесуальних та слідчих дій, буде встановлена належність або неналежність вилученого майна до обставин, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженню, що не позбавляє права зацікавлених осіб ставити питання про скасування арешту в порядку статті 174 КПК України.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке 09.09.202 5року тимчасово вилучене в ході проведення обшуку у приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон ОСОБА_6 марки «Iphone 15 Pro».

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області ОСОБА_1