Справа № 349/1729/25
Провадження № 1-в/349/126/25
У Х В А Л А

іменем України

15 грудня 2025 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянув у закритому судовому засіданні заяву лікаря-психіатра віддаленого структурного підрозділу №2 комунального некомерційного підприємства «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради» про зміну застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

учасники судового провадження:

лікар-психіатр ОСОБА_4

(у режимі відеоконференції)

особа щодо якої розглядається

заява ОСОБА_3

(у режимі відеоконференції)

захисник ОСОБА_5

прокурор ОСОБА_6

встановив:

11 грудня 2025 року до суду надійшла заява представника віддаленого структурного підрозділу №2 комунального некомерційного підприємства «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради» лікаря-психіатра ОСОБА_4 про ОСОБА_7 примусового заходу медичного характеру.

В обгрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_3 знаходиться на госпіталізації у закладі з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом. Наданий комісією лікарів-психіатрів висновок від 19 листопада 2025 року №92 ґрунтується на комплексному обстеженні пацієнта та включає психіатричний огляд, проведення лабораторних досліджень, а також аналіз історії хвороби та даних про стан психічного здоров`я особи. На підставі наданого висновку комісія лікарів-психіатрів рекомендує змінити ОСОБА_8 застосування примусових заходів медичного характеру з госпіталізації в закладі з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

У судовому засіданні лікар-психіатр ОСОБА_4 заяву підтримав з підстав наведених у висновку комісії лікарів-психіатрів від 19 листопада 2025 року №92.

ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 просили заяву задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення заяви.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши висновок комісії лікарів-психіатрів та інші документи, які долучені до заяви, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви з наступних підстав.

На підставі ухвали Залізничного районного суду м.Львова від 14 червня 2024 року, яка набрала законної сили 15 липня 2024 року, до ОСОБА_3 застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом, у зв`язку з вчиненням діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченогост. 1261 КК України.

Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 09 липня 2025 року ОСОБА_3 продовжено примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів віддаленого структурного підрозділу №2 комунального некомерційного підприємства «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради» №92 від 19 листопада 2025 року в ОСОБА_3 діагностовано параноїдну шизофренію, пербіг епізодичний з наростаючим дефектом.

Клінічна картина психічного стану хворого характеризується відсутністю розладів емоцій та поведінки, сформована адекватна оцінка свого психічного стану та тяжкості скоєного суспільно-небезпечного діяння. Має позитивні соціальні та терапевтичні настанови. Суїцидальних думок чи намірів немає. За результатами проведеного оцінювання ризику насильства за шкалою HCR-20v3 ризик насильства у майбутньому оцінений як середній, ризик серйозної фізичної шкоди як середній, ризик неминучого насильства як низький. Пацієнт за своїм психічним станом на цей час небезпеки для оточуючих не становить, подальшого застосування примусових заходів медичного характеру в умовах лікарні не потребує.

Комісія лікарів-психіатрів дійшла висновку, що ОСОБА_3 по психічному стану на цей час може бути змінено примусові заходи медичного характеру з госпіталізації в закладі з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

У статті 92 КК України зазначено, що примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Згідно частин 2,3 статті 94 КК України надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

За змістом частин першої та другої статті 95 КК України зміна застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність зміни застосування таких примусових заходів. Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу.

У частині 4 статті 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» зазначено, що особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення, продовження або про зміну застосування таких заходів. Після проведення огляду представник закладу з надання психіатричної допомоги (лікар-психіатр), який надає особі психіатричну допомогу, направляє до суду за місцезнаходженням закладу з надання психіатричної допомоги заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що містить обґрунтування необхідності продовження зміни або припинення застосування примусового заходу медичного характеру відповідно. У подальшому продовження застосування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, що не перевищує 6 місяців.

За змістом частин 2,3 статті 514 КПК України зміна застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру. Розгляд питання про зміну застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається дана особа. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність зміни застосування таких примусових заходів.

У п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 03 червня 2005 року № 7 роз`яснено, що суд повинен критично оцінювати висновки експертів - психіатрів з точки зору їх наукової обґрунтованості, переконливості і вмотивованості, оскільки ці висновки є доказами у справі, які не мають наперед установленої сили та не є обов`язковими для суду, але незгода з ними має бути вмотивована у відповідній ухвалі суду.

Згідно ст.92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

У ст.94 КК України зазначені види примусових заходів медичного характеру. Так, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом щодо особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Враховуючи характер вчиненого ОСОБА_3 суспільно- небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.1261 КК України, зазначення у висновку, що на цей час у хворого мислення непослідовне, паралогічне, вольові процеси знижені, непослідовні, що критика до свого стану та скоєного суспільно-небезпечного діяння формальна, проживає з бабусею, якій 87 років та щодо якої він систематично вчиняв домашнє насильство в сім`ї та яка просила продовжити йому лікування у медичному закладі, а також те, що амбулаторні умови лікування, які включають в себе лише періодичні відвідування спеціаліста та відсутність постійного кваліфікованого нагляду за перебігом захворювання, відсутність родичів, які б могли контролювати відвідування хворим лікувального закладу, на цей час не зможуть забезпечити належне лікування та безпеку як для хворого, так і для оточуючих, тому з цих підстав суд не погоджується з висновком комісії лікарів-психіатрів від 19 листопада 2025 року №92, та вважає, що заява лікаря-психіатра є передчасною, не підлягає до задоволення.

З врахуванням вимог ст.94 КК України та висновку комісії лікарів-психіатрів від 19 листопада 2025 року №92 щодо психічного стану ОСОБА_3 , суд продовжує застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом на строк 6 (шість) місяців.

Керуючись ст. 27, 336,376, 512, 514, 516 КПК України,

постановив:

У задоволенні заяви лікаря-психітра про зміну ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру з госпіталізації в закладі з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання - відмовити.

Продовжити застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_3 у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом на строк 6 (шість) місяців.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_9