Справа № 128/4150/25
УХВАЛА

12.12.2025 м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 , при секретарі- ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора- ОСОБА_3 ,

потерпілих: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинувачених: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці клопотання сторін кримінального провадження у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 28.07.2025 в ЄРДР за №0000475 за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України та ОСОБА_12 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.15 ч.1 ст.289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке внесені 28.07.2025 в ЄРДР за №0000475 за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України та ОСОБА_12 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.15 ч.1 ст.289 КК України.

11.12.2025 у підготовчому судовому засіданні суд, вислухавши міркування присутніх учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та доданий до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, прийшов до висновку, що дане кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду виходячи з наступного.

Угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст.468-475 КПК до суду не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог КПК України, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Вінницькому районному суду Вінницької області.

Враховуючи те, що не має підстав для прийняття рішень визначених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК, тому суд приходить до висновку, що дане кримінальне провадження слід призначити до судового розгляду.

Окрім цього, у даному підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подані ним письмові клопотання про продовження обвинуваченим: ОСОБА_11 та ОСОБА_12 строку дії застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, оскільки такий строк спливає, а ті ризики, які стали підставою для його застосування на даний час продовжують існувати, не змінилися та не відпали, а саме: обвинувачені можуть переховуватися від суду, оскільки обвинувачуються у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років позбавлення волі, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, у зв`язку із чим приховували сліди вчинення злочину, а також обвинувачені можуть незаконно впливати на потерпілих та свідків шляхом залякування чи погроз та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор вважає, що застосування до обвинувачених іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки: особисте зобов`язання, є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу обвинуваченого, його репутацію та соціальні зв`язки; особиста порука, оскільки в обвинувачених відсутні поручителі, які заслуговують на довіру та зможуть доставити останніх в суд на першу вимогу; застава, оскільки обвинувачені офіційно не працевлаштовані та не мають офіційного джерела доходів, а в разі сплати застави іншою особою вони зможуть продовжити злочинну діяльність чи переховуватися від слідства та суду, а також те, що на підставі того, що відповідно пункту 1, частини 4, статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; домашній арешт, оскільки в силу суворості міри покарання обвинувачені можуть переховуватись від суду, внаслідок чого імовірно можливо покинуть місце проживання.

Тому просить суд продовжити обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 днів.

Крім цього, прокурор просив продовжити строк дії запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_10 у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки строк дії якого також спливає, а ті ризики, які стали підставою для його застосування на даний час не відпали. Зазначив, що підставою продовження запобіжного заходу стосовно обвинуваченої ОСОБА_10 є наявність обґрунтованої підозри та ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: переховування обвинуваченої від суду, оскільки ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років позбавлення волі, з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, у зв`язку із чим приховувала сліди вчинення злочину; незаконного впливу на потерпілих та свідків шляхом залякування чи погроз.

Прокурор вважає, що вищевказані обставини, у своїй сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченої ОСОБА_10 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам, тому просить суд продовжити обвинуваченій ОСОБА_10 строк дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту ще на 60 днів, з покладенням на неї певних обов`язків.

У даному підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_7 заперечувала щодо клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_11 застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просила змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, а саме цілодобовий домашній арешт, оскільки обвинувачений має сім`ю, місце проживання, тому останній не буде ухилятися від явки до суду.

Обвинувачений ОСОБА_11 підтримав позицію свого захисника адвокат ОСОБА_7 , також заперечував щодо задоволення клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_12 не заперечував щодо прокурора про продовження йому застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_9 підтримав позицію свого підзахисного, також не заперечував щодо клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_12 застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачена ОСОБА_10 не заперечувала проти клопотання прокурора про продовження їй строку дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_8 підтримала позицію своєї підзахисної.

Потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , підтримали письмові клопотання прокурора та заперечували щодо усного клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_7 про зміну йому запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт.

Прокурор ОСОБА_3 наполягав на задоволені його письмових клопотань оскільки вважає, що ризики зазначені у вказаних клопотаннях, продовжують існувати та не відпали.

Також, захисники обвинувачених у підготовчому судовому засіданні ОСОБА_7 та ОСОБА_9 заявили усні клопотання про передачу даного кримінального провадження іншій судді, для вирішення питання про об`єднання з іншим кримінальним провадженням, яке надійшло до судді ОСОБА_13 раніше за №128/1183/23 ( за обвинуваченням ОСОБА_11 за ч. 4 ст. 185 КК України ) та за № 128/393/24 за обвинуваченням ОСОБА_12 за ч. 3 ст. 185 КК України )

Обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_11 підтримали усні клопотання своїх захисників про об`єднання даного кримінального провадження з іншим.

Прокурор ОСОБА_3 та потерпілі не заперечували проти задоволення усних клопотань захисників про об`єднання даного кримінального провадження з іншими.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_8 заперечувала щодо усних клопотань про об`єднання матеріалів кримінальних проваджень у одне, оскільки кримінальні провадження які перебувають на розгляді у судді ОСОБА_13 мають багато свідків та потерпілих, тому вважає, що це може негативно вплинути на своєчасний судовий розгляд даного кримінального провадження.

Обвинувачена ОСОБА_10 підтримала позицію свого захисника адвоката ОСОБА_8 .

Заслухавши клопотання прокурора, захисників, міркування присутніх учасників судового процесу щодо них, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до такого.

Відповідно до положень ч.3 ст.331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно до п.2 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобового або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно до положень, викладених в ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення. Європейський суд з прав людини стверджує, що вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного витікає, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

Судом установлено, що запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 застосований за рішенням суду, тобто у спосіб, встановлений КПК України.

Окрім цього, ухвалою Вінницького апеляційного суду від 02.10.2025 обвинуваченій ОСОБА_10 , змінено запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу відносно обвинувачених у виді тримання під вартою суд враховує вимоги п.п.3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою; суд враховує, що тримання під вартою є винятковим та відповідно до ст. 176 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Так, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Суд вважає, що наразі існують, не зменшилися та не відпали ризики, передбачені п.п.1, 3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на час затримання не були працевлаштовані, хоча є раніше не судимими особами, однак відносно них у Вінницькому районному суді Вінницької області на розгляді перебувають щодо кожного по іншому кримінальному провадженню по обвинуваченню у вчиненні тяжких корисливих злочинів. Також у суду відсутні докази , що обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 -одружені, мають дітей ; органом досудового розслідування інкримінується їм вчинення, умисного особливо тяжкого злочину, а тому суд вважає, що обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 - не мають на волі соціально-стримуючих факторів та зможуть продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення та переховуватися від суду.

Окрім вказаного, дане кримінальне провадження наразі перебуває на стадії підготовчого судового розгляду, ще судом не заслухані пояснення потерпілих, свідків, обвинувачених, не досліджені письмові та речові докази, тому суд вважає , що існують ризики того, що обвинувачені зможуть незаконно впливати на потерпілих, свідків, з метою зміни їх показів в суді на свою користь.

Окрім вищевикладеного, суд вважає, що обвинувачені зможуть скористуватися запровадженим в країні воєнним станом з метою переховування від суду.

Відтак, суд вважає, що більш м`який запобіжний захід відносно обвинувачених не виправдає себе та не може забезпечити цілей кримінального провадження, та не зможе запобігти встановленим судом ризикам, передбаченим п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Отже не зачіпляючи питання доказовості вини обвинувачених, з метою дотримання балансу між суспільним інтересом та правом особи на особисту свободу, суд доходить висновку, що задля забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків та уникнення встановлених судом ризиків, доцільно продовжити обвинуваченій ОСОБА_10 строк дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на неї певних обов`язків, а обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, - усім на 60 днів , тобто по 09.02.2026 включно, таким чином задовольнивши клопотання прокурора та відмовивши в задоволені усного клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_7 , - за необґрунтованістю.

Окрім вищевикладеного, вислухавши усні клопотання захисника ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_9 про передачу даного кримінального провадження іншій судді для вирішення питання про об`єднання з іншими кримінальними провадженнями, з`ясувавши думку присутніх учасників кримінальних проваджень щодо них, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до такого висновку.

Судом установлено, що в провадженні судді Вінницького районного суду Вінницької області ОСОБА_13 перебуває на розгляді кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000132 від 07 березня 2023 року, по обвинуваченню ОСОБА_14 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, справа № 128/1183/23.

Також, в провадженні судді Вінницького районного суду Вінницької області ОСОБА_13 перебуває на розгляді кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000369 від 11.04.2018 року відносно ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, справа № 128/393/24.

Вищевказані кримінальні провадження, відносно обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , суддею Вінницького районного суду Вінницької області ОСОБА_13 у одне провадження не об`єднані.

Згідно до ч.1 ст.334 КПК України, матеріали кримінального провадження, у тому числі матеріали щодо кримінального проступку та щодо злочину, можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.334 КПК України передбачено, що у разі якщо на розгляд суду першої інстанції надійшли матеріали кримінального провадження щодо особи, стосовно якої цим судом вже здійснюється судове провадження, воно передається складу суду, що його здійснює, для вирішення питання про їх об`єднання.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру, або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положеннями норми ст. 21 КПК України передбачено право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

За змістом норм ч. 1, 5 ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані чи прийняті в розумні строки. Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк, стало предметом судового розгляду, щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

Таким чином, оскільки об`єднання матеріалів кримінального провадження є правом, а не обов`язком суду, то вирішуючи відповідне питання суд: має виходити з наявності визначених для цього підстав; керуватися загальними принципами КПК України, та Конвенції; надати оцінку можливого негативного впливу об`єднання матеріалів кримінального провадження, з урахуванням обставин конкретного провадження / проваджень.

З урахуваннями вищевикладеного, вислухавши позицію сторін кримінального провадження , дослідивши матеріали даного кримінального провадження, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для передачу даного кримінального провадження судді ОСОБА_15 для вирішення питання щодо їх об`єднання у одне для їх спільного розгляду, так як таке об`єднання не забезпечить беззаперечне виконання вимог ст.ст.2, 28 КПК України щодо забезпечення виконання завдань кримінального провадження, дотримання розумних строків розгляду даного кримінального провадження.

Тому у задоволенні усних клопотань захисника ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_9 про передачу даного кримінального провадження іншій судді для вирішення питання про об`єднання з іншими кримінальними провадженнями , слід відмовити.

Керуючись ст.ст.177, 183, 199, 314-316, 331, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Кримінальне провадження, відомості про яке внесені 28.07.2025 в ЄРДР за №0000475 за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України та ОСОБА_12 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.15 ч.1 ст.289 КК України, - призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 17.12.2026 о 14:40 год. в приміщенні Вінницького районного суду Вінницької області у залі судових засідань № 2.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

В судове засідання викликати учасників судового провадження.

У задоволенні усних клопотань захисника ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_9 про передачу даного кримінального провадження іншій судді для вирішення питання про об`єднання з іншими кримінальними провадженнями , - відмовити.

Письмові клопотання прокурора ОСОБА_3 , - задовольнити.

Продовжити строк дії застосованого запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою обвинуваченим: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 днів у Державній установі «Вінницька установа виконання покарань №1», а саме по 09 лютого 2026 року, включно.

У задоволенні усного клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, - відмовити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на 60 днів, із забороною залишати житло цілодобово за місцем проживання: АДРЕСА_1 , а саме по 09 лютого 2026 року, включно.

Відповідно до ст. 194 КПК України покласти на обвинувачену ОСОБА_10 , такі обов`язки:

1) повідомляти суд про своє місце проживання та зміну свого місця проживання та/або місця роботи, навчання;

2) утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в України;

3) не відлучатися із місця проживання та не виїзжати за межи України - без дозволу суду.

Попередити обвинувачену ОСОБА_10 , що в разі невиконання покладених на неї обов`язків до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_10 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом у якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Зобов`язати Відділ поліції №3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області (вул. Мечнікова, 7, м. Вінниця, ел.пошта: ), негайно поставити на облік обвинувачену ОСОБА_10 , про що письмово повідомити Вінницький районний суд Вінницької області в найкоротший термін.

Копії ухвали направити уповноваженим особам: Державної установи «Вінницька установа виконання покарань №1» та Відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області, - для виконання.

Ухвала в частині продовження обвинуваченим ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 строку дії застосованого запобіжного заходу в вигляді тримання від вартою може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів: обвинуваченими - з дня отримання копії ухвали; а захисниками - з дня проголошення ухвали.

В інший частині - ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду проголошений о 17.00 год. -16.12.2025.

Суддя ОСОБА_16