Номер провадження:1-кс/521/4185/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Хаджибейського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесіа клопотання слідчого СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001572 від 10.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 301 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділенням СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001572 від 10.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 301 КК України.

З клопотання вбачається, що в невстановлений досудовим розслідуванням час, невстановлена в ході досудового розслідування особа перебуваючи в камерному приміщенні № 556 5-го корпусу ДУ «ОСІ», що розташована за адресою: м. Одеса вул. Люстдорфська дорога 11, будучи обізнана про встановлені правила режиму тримання, а саме Переліку продуктів харчування, предметів першої необхідності, інших речей та предметів, заборонених для передавання ув`язненим і засудженим, а також для користування та зберігання при собі, який є Додатком № 1 до Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених наказом Міністерства юстиції України 14.06.2019 № 1769/5, згідно якого до заборонених предметів, виробів і речовин, зберігання і використання яких ув`язненими і засудженими заборонено належать радіоелектронні засоби, призначені для передавання чи приймання радіосигналів (радіостанції, комунікатори, мобільні телефони та зарядні пристрої до них, SIM-картки, скетч-картки поповнення рахунку мобільного зв`язку, пейджери, роутери тощо), друкарські машинки, розмножувальні прилади та гарнітура до них, та нехтуючи ними, почала зберігати при собі мобільний телефон.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 «Міжнародної конвенції про запобігання обороту порнографічних видань та торгівлі ними» від 12.09.1923, яка встановлює, що покаранню підлягає виготовлення або зберігання творів, малюнків, гравюр, картин, друкованих видань, зображень, афіш, емблем, фотографій, кінематографічних фільмів або інших порнографічних предметів, з метою їх продажу чи розповсюдження, або ж громадського їх виставлення.

Незважаючи на вимоги вищевказаних нормативних актів, невстановлена особа, в невстановлений досудовим слідством час, перебуваючи в камерному приміщенні № 556 5-го корпусу, ДУ «ОСІ», що розташована за адресою: м. Одеса вул. Люстдорфська дорога 11, будучи обізнаною про те, що розповсюдження та зберігання порнографічної продукції в Україні заборонено, маючи умисел на вчинення протиправних дій, пов`язаних з розповсюдженням зображень, кіно- та відеопродукції порнографічного характеру, порушуючи суспільну мораль, тобто систему етичних норм, правил поведінки, що склались у суспільстві на основі духовних і культурних цінностей, всупереч Закону України «Про захист суспільної моралі» від 20.11.2003, згідно якого порнографія це вульгарно-натуралістична, цинічна, непристойна фіксація статевих актів, самоцільна, спеціальна демонстрація геніталій, антиетичних сцен статевого характеру, сексуальних збочень, зарисовок з натури, які не відповідають моральним критеріям, ображають честь і гідність людини; всупереч статті 1 Міжнародної конвенції про запобігання обороту порнографічних видань та торгівлі ними, укладеної в Женеві 12.09.1923, спонукаючи негідні інстинкти, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій, використовуючи мобільний телефон з доступом до всесвітньої мережі Інтернет, створила особисті акаунти в месенджерах для листування які будуть забезпечувати безперешкодне завантаження, зміни та видалення зображень, кіно- та відеопродукції порнографічного характеру, їх розповсюдження та збут.

У подальшому, невстановлена особа, перебуваючи в камерному приміщенні № 556 5-го корпусу, ДУ «ОСІ», що розташована за адресою: м. Одеса вул. Люстдорфська дорога 11, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу направленого на виготовлення та зберігання кіно- та відеопродукції порнографічного характеру, з метою подальшого розповсюдження, використовуючи мобільний телефон як пристрій із функцією аудіо- та відеофіксації, фіксувала на відео демонстрацією мастурбаторних дій, а саме уведення в статеві шляхи або частин тіла (пальців), демонстрацією в ближньому ракурсі статевих органів, тим самим створила відеопродукцію порнографічного характеру.

Надалі, продовжуючи реалізацію злочинного умислу та посягаючи на загальноприйняті засади суспільства в частині зв`язків між людьми та їх статевих потреб, невстановлена особа, виготовивши відеопродукцію порнографічного характеру почала зберігати на оптичному носії інформації, а саме на мобільному телефоні за місцем свого утримання.

У подальшому створену відеопродукцію порнографічного характеру, збула за матеріальні блага іншим особам що утримуються в ДУ «ОСІ» шляхом листування в месенджерах, що суперечить моральним засадам суспільства в частині розповсюдження інформації про статеве життя.

У подальшому встановлено, що за місцем утримання ОСОБА_5 а саме в ДУ «ОСІ» за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 11, камерне приміщення № 341, можуть перебувати речові докази у кримінальному провадженні, які вказують на безпосередню причетність особи до скоєння злочину, а саме: речові докази та предмети, що зберегли на собі сліди протиправної діяльності, мобільні телефони, інші засоби зв`язку, документація, чорнові записи, блокноти, та інші предмети, які зберегли на собі сліди протиправної діяльності.

Інформацію про наявність вказаних предметів, знарядь і засобів кримінального правопорушення в камерному приміщені № 341 ДУ «ОСІ» за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 11, що отримана працівниками оперативного відділу ДУ «ОСІ», оперативним шляхом перевірено та остання знайшла своє підтвердження, що свідчить про те, що відшукуванні мобільні телефони, інші засоби зв`язку, документація, чорнові записи, блокноти, та інші предмети, які зберегли на собі сліди протиправної діяльності, дійсно знаходяться у вказаному приміщені, де планується проведення обшуку.

Ухвалою слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси ОСОБА_6 від 13.11.2025, надано дозвіл на проведення обшуку за місцем фактичного перебування ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який утримується в ДУ «ОСІ» за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 11, камерне приміщення № 341 (справа №521/19791/25; провадження № 1-кс/521/4093/25).

Так, 18.11.2025 в період часу з 16:19 до 16:30 слідчим СВ відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 проведено обшук за адресою: фактичного перебування ОСОБА_5 а саме в ДУ «ОСІ» за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 11, камерне приміщення № 341, в ході якого виявлено та вилучено:

- мобільний телефон марки «Techno PaPs5», IMEI: НОМЕР_1 , IMEI(2): НОМЕР_2 з сім карткою оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_3 , що перебував в особистому користуванні ОСОБА_5 .

Постановою слідчого від 18.11.2025 року вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вище вказаного факту, а також наявністю достатніх підстав вважати, що вищевказані вилучені предмети є предметом злочину, у зв`язку з чим слідчий звернувся з клопотанням до суду про накладення арешту на вилучене майно.

В клопотанні слідчий просиврозгляд здійснювати за відсутністю особи, яка є власником майна, оскільки існує реальна загроза у зміні, чи знищенні речових доказів у кримінальному провадженні.

Слідча до суду надала заяву про розгляд без її участі, клопотання підтримала та просила задовольнити.

Власник майна з метою забезпечення арешту майна в судове засідання не викликався відповідно до вимог ч. 2 ст.172 КПК України.

Вивчивши клопотання та матеріали додані до нього, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч. 2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

На підставі викладеного та враховуючи, що слідчий своєчасно звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна та не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна може у подальшому перешкодити кримінальному провадженню, у зв`язку з чим, слідчий суддя, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого.

Враховуючи вищевикладене, для збереження майна, а саме: мобільного телефону марки «Techno PaPs5», IMEI: НОМЕР_1 , IMEI(2): НОМЕР_2 з сім карткою оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_3 , що перебував в особистому користуванні ОСОБА_5 , який має доказове значення для встановлення всіх обставин злочину, у зв`язку із необхідністю проведення необхідних слідчих дій, що є підставою для накладення арешту.

На підставі викладеного слідчий суддя приходить до висновку, що незастосування накладення арешту на майно може призвести до наслідків, визначених ч. 11 ст. 170 КПК України, а також, беручи до уваги розумність та співмірність обмеження права власності цілям досудового розслідування, доведеність необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, та наявності підстав для накладення арешту на майно та задоволення клопотання прокурора.

Керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 18.11.2025 року за місцем фактичного перебування ОСОБА_5 , а саме в ДУ «ОСІ» за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 11, камерне приміщення N? 341, а саме: мобільний телефон марки «Techno PaPs5», IMEI: НОМЕР_1 , IMEI(2): НОМЕР_2 з сім карткою оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_3 , що перебував в особистому користуванні ОСОБА_5 .

Заборонити право користування та розпорядження зазначеним майном доприйняття рішення по кримінальному провадженню.

Виконання ухвали про арешт майна негайно доручити слідчому та прокурору.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана, безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1