Номер провадження 1-в/205/10/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1

Секретаря судового засідання - ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДВК№89 ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Новокодацького районного суду міста Дніпра перебуває вищезазначене клопотання стосовно засудженого ОСОБА_5 , про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Будь-яких обґрунтувань заявленого клопотання засуджений не наводить.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, та звільнити його від подальшого відбування покарання умовно-достроково.

У судовому засіданні представник ДВК№89, ОСОБА_4 , відніс вирішення питання на розсуд суду.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечив проти задоволення подання, зазначивши що ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, відбував покарання, проте, попри застосування до нього заходів кримінально-правового впливу, включаючи звільнення від відбування покарання з іспитовим строком, він знову вчиняв умисні злочини. Це свідчить про те, що засуджений не зробив належних висновків зі свого попереднього кримінального досвіду, не став на шлях виправлення, а отже, не довів своєї готовності до повернення у суспільство без загрози для правопорядку.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши захисника, представника ДВК № 89, думку самого засудженого, враховуючи думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку та ставлення до праці за весь час відбування покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом статті 81КК України є правом, а не обов`язком суду.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і довела це своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого протягом всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

У відповідності до положень пункту 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо долучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Як вбачається з матеріалів особової справи ОСОБА_5 , раніше неодноразово судимий останній раз 27.06.2019 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187 ч. 1 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі.

Початок строку: 18.10.2018 року Кінець строку: 18.10.2026 року

Засуджений ОСОБА_5 у місцях позбавлення волі перебуває з 18.10.2018 року. Під час утримання у державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» допускав порушення встановленого режиму, у зв`язку з чим притягувався до дисциплінарної відповідальності та мав одне дисциплінарне стягнення. Заохочення у зазначений період не застосовувалися. З 20.01.2020 року відбуває покарання у державній установі «Дніпровська виправна колонія (№ 89)», де характеризується позитивно. На даний час на загальних підставах працевлаштований старшим днювальним відділення СПС, до виконання трудових обов`язків ставиться сумлінно та відповідально, за що має шість заохочень. У минулому допускав порушення режиму відбування покарання, за що отримав 31 дисциплінарне стягнення, які на теперішній час погашені. Серед інших засуджених неконфліктний, підтримує рівні та коректні взаємовідносини. У спілкуванні з представниками адміністрації ввічливий, тактовний, дотримується правомірної поведінки. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. До майна установи ставиться дбайливо, предмети, які використовує під час виконання робіт, утримує в належному стані та застосовує виключно за призначенням. Вимоги персоналу установи, передбачені чинним законодавством, виконує сумлінно. Роботи із самообслуговування виконує у повному обсязі, має достатній рівень необхідних навичок. До робіт з благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Порушень вимог пожежної безпеки не допускає. Відповідно до ст.ст. 110113 КВК України підтримує соціально корисні зв`язки з матір`ю та сестрою шляхом телефонних розмов, отримує від них посилки та передачі. Згідно зі ст. 123 КВК України бере участь у програмі диференційованого виховного впливу за напрямом «Правова просвіта», заняття відвідує регулярно, робить належні висновки. Відповідно до ст. 127 Кримінально-виконавчого кодексу України бере активну участь у роботі самодіяльних організацій засуджених, проявляє соціально корисну активність, обіймає посаду голови ради колективу відділення. За характером спокійний, товариський, ініціативний. Під час відбування покарання на обліку як особа, схильна до самоушкодження, втечі або самогубства, не перебуває.

Суд бере до уваги, що під час перебування у місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_5 у різні періоди мав дисциплінарні стягнення, зокрема під час утримання у державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» та у державній установі «Дніпровська виправна колонія (№ 89)». Загалом у минулому засуджений отримав 31 дисциплінарне стягнення, які на теперішній час погашені. Разом з тим, на даний час він має шість заохочень, працевлаштований, бере участь у програмах виховного впливу та громадському житті установи.

Водночас суд звертає увагу, що дотримання засудженим вимог режиму відбування покарання, виконання трудових обов`язків, належна поведінка у відносинах з персоналом установи та іншими засудженими є обов`язком кожного засудженого відповідно до вимог ст. 9 КВК України, а не винятковими обставинами, які самі по собі свідчать про досягнення мети покарання та виправлення особи.

Така поведінка є необхідною, однак недостатньою умовою для застосування до засудженого положень ст. 81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення.

Отже, той факт, що засуджений на даний час виконує покладені на нього обов`язки та не має претензій з боку адміністрації установи виконання покарань, свідчить лише про виконання ним вимог закону, що є обов`язковим для всіх засуджених. При цьому умовно-дострокове звільнення є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, яка застосовується лише за наявності переконливих доказів того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а не лише формально дотримується встановлених правил.

Суд також бере до уваги, що засуджений ОСОБА_5 є неодноразово судимим, востаннє за вчинення умисних корисливих та насильницьких злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України, які відносяться до тяжких злочинів та мають підвищений ступінь суспільної небезпеки. Призначене покарання у виді восьми років позбавлення волі є співмірним характеру та тяжкості вчинених діянь.

Матеріали особової справи дійсно свідчать про певні позитивні зміни у поведінці засудженого на теперішній час, однак з урахуванням значної кількості дисциплінарних порушень у минулому, характеру вчинених злочинів, рецидиву та строку покарання, який ще не відбуто у повному обсязі, суд приходить до висновку, що такі зміни не є достатніми для висновку про стійке та остаточне виправлення засудженого.

Бездоганна поведінка та сумлінне ставлення до праці не можуть розглядатися як єдині й самодостатні підстави для застосування умовно-дострокового звільнення, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 107 КВК України така поведінка є обов`язком засуджених, а не їх правом чи винятковим досягненням.

Крім того, під час розгляду питання засуджений не навів переконливих обставин, які б свідчили про глибоке переосмислення своєї поведінки та вчинених злочинів, що, на думку суду, свідчить про недостатність ознак його виправлення для застосування положень ст. 81 КК України.

Застосування до ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення за наведених обставин, на переконання суду, не відповідало б принципу співмірності між тяжкістю вчинених злочинів та фактично відбутим покаранням, а також не забезпечувало б досягнення мети покарання.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_6