печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора четвертого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В:

12.11.2025 року в провадження слідчого судді ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора четвертого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, вилучене під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , з метою його збереження як речового доказу, а саме на:

мобільний телефон марки iPhone 12 Pro, номер: НОМЕР_5, серійний номер: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 ;

невстановлений пристрій чорного кольору «пристрій для прихованого носіння», без інвентарного номеру (відсутній), ідентифікаційні дані: ID : НОМЕР_6, а також флеш-носій до нього: «Micro SD», 16Gb, TC58-7D2H-HKA1, 17061501;

ноутбук марки «Lеnovo», s/n: MP2NFGXL, та зарядний пристрій до нього;

флешнакопичувач «LA16GK7HK-X», 2.

Сторона обвинувачення вказує на те, що Слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001036 від 03.11.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 359 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Офісу Генерального прокурора.

Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється за фактами того, що 03.11.2025 під час чергування в будівлі Офісу Генерального прокурора, яка розташована за адресою: місто Київ,

вулиця Різницька, 13/15, відповідальними працівниками - військовослужбовцями особистої охорони Офісу Генерального прокурора, зі сторони вулиці Сергія Гусовського помічено невідомих осіб, одягнених у темний одяг, якими протягом дня вчинялись підозрілі дії, пов`язані з можливим встановленням електронних пристроїв поряд із будинком № 4 по вулиці Сергія Гусовського по напрямку візуального огляду в`їзних воріт на територію Офісу Генерального прокурора.

Так, є достатні підстави вважати, що відповідними невстановленими особами незаконно встановлювались спеціальні технічні засоби для спостереження за будівлею Офісу Генерального прокурора і транспортними засобами, які здійснюють в`їзд на територію установи та виїзд з неї.

Встановлено особу, яка здійснювала приховане спостереження (фото- та відеозйомку з використанням спеціальних технічних засобів) за адміністративними будівлями державних установ та об`єктами критичної інфраструктури на території міста Києва: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець

м. Дніпропетровська Дніпропетровської обл., проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , який користується автомобілем марки «Renault Megane», сірого кольору, 2016 року випуску, д.н.з. НОМЕР_4 , та є власником вказаного транспортного засобу.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_4 на даний час проживає у

АДРЕСА_1 , де може зберігати засоби вчинення злочину, предмети та речі, які мають значення для кримінального провадження.

З метою забезпечення збереження та попередження можливості знищення та відчуження речових доказів, які підтверджують незаконність дій пов`язаних із здійсненням прихованого спостереження (фото- та відеозйомки з використанням спеціальних технічних засобів) за адміністративними будівлями державних установ та об`єктами критичної інфраструктури на території міста Києва, прокурором Офісу Генерального прокурора 03.11.2025 прийнято рішення, в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, про необхідність проведення обшуку до постановлення ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку в приміщенні за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , яка згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна належить ОСОБА_6 .

Так, 04.11.2025 у період часу з 02 год. 43 хв. до 06 год. 10 хв. проведено обшук в квартирі за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено:

- мобільний телефон марки iPhone 12 Pro, номер: НОМЕР_5, серійний номер: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 ;

- невстановлений пристрій чорного кольору «пристрій для прихованого носіння», без інвентарного номеру(відсутній), ідентифікаційні дані: ID : НОМЕР_6, а також флеш-носій до нього: «Micro SD», 16Gb, TC58-7D2H-HKA1, 17061501;

- ноутбук марки «Lеnovo», s/n: MP2NFGXL, та зарядний пристрій до нього;

- флешнакопичувач «LA16GK7HK-X», 2.

Вказані предмети і речі поміщено в пакети фіолетового кольору з належним опечатуванням, що унеможливлює вільний доступ до них без порушення цілісності упакування.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, просив не накладати арешт на ноутбук марки «Lеnovo», s/n: MP2NFGXL, та зарядний пристрій до нього.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку. Вищевказане майно, є об`єктами матеріального світу, що відповідають критеріям визначеним ст. 98 КПК України, а саме були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вищевказані речі мають значення для встановлення об`єктивної істини у справі, оскільки містять відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим постановою від 04.11.2025 вони визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У даному випадку метою арешту є збереження вказаних речей як речових доказів в даному кримінальному провадженні.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Необхідність в арешті вказаного майна зумовлена насамперед забезпеченням кримінального провадження, адже за результатами досудового розслідування необхідно буде вирішити подальшу долю вказаних речових доказів.

Крім того, відповідно до вимог ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У відповідності із ст. 100 КПК України та нормами Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затверджених Постановою КМУ від 19 листопада 2012 року №1104 - умовою зберігання речових доказів повинно бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону. В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків. Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Слідчий суддя, дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання про накладення арешту, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та забезпечення збереження речових доказів, що визначено пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора четвертого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , з метою його збереження як речового доказу, а саме на:

мобільний телефон марки iPhone 12 Pro, номер: НОМЕР_5, серійний номер: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 ;

невстановлений пристрій чорного кольору «пристрій для прихованого носіння», без інвентарного номеру (відсутній), ідентифікаційні дані: ID : НОМЕР_6, а також флеш-носій до нього: «Micro SD», 16Gb, TC58-7D2H-HKA1, 17061501;

флешнакопичувач «LA16GK7HK-X», 2.

Ухвала про арешт майна негайно виконується слідчим та/або прокурором. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1