Провадження № 1-кс/344/6862/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , дізнавача ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження від 27.08.2025 за № 10000437 за ч.1 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

30.09.2025 заявник звернулася до слідчого судді із скаргою, у якій просила скасувати постанову старшого дізнавача сектору дізнання Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 27.08.2025 про закриття кримінального провадження №0000437 від 19.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України. В обґрунтування скарги зокрема зазначено, що дізнавач не з`ясувала природу правовідносин, про які зазначалось у заяві та самих поясненнях під час дізнання. Зокрема, не витребувано відповідних документів з міської ради на підставі чого ОСОБА_5 було перераховано грошові кошти в сумі 60 000 грн. Крім цього, дізнавачем не була надана правова оцінка підробленому договору на встановлення пам`ятника, яку ОСОБА_5 надала в міську раду. В діях останньої вбачається умисел на заволодіння вказаними грошовими коштами, про що свідчить і та обставина, що отримавши 04.04.2024 відповідні кошти до часу їх повернення, ОСОБА_5 ніяких дій на виготовлення пам`ятника на могилу чоловіка заявниці не вживала.

Заявником з поважних причин пропущено строк на оскарження постанови, оскільки копію такої отримано тільки 16.09.2025.

Заявниця у судовому засіданні вимоги скарги підтримала, зокрема з мотивів, що викладені письмово.

Дізнавач надала матеріали кримінального провадження, у скарзі просила відмовити.

Вислухавши пояснення учасників судового засідання, перевіривши матеріали скарги, слідчий суддя дійшла наступного.

Згідно із п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до положень ч.1 ст.304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформляється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії. Матеріали кримінального провадження не місять належних доказів вручення заявнику оскаржуваної постанови, відтак вважаю за можливе поновити строк на її оскарження.

Постановою, що складена старшим дізнавачем СД Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 , закрито кримінальне провадження № 0000437, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

Так, згідно із заявою 24.06.2025 ОСОБА_3 звернулася до Івано-Франківського районного управління поліції ГУ НП в Івано-Франківській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, в якій зазначила про факт шахрайських дій щодо отримання громадянкою ОСОБА_6 коштів на встановлення надмогильного пам`ятника загиблому військовослужбовцю (цивільному чоловіку заявниці) та не встановлення такого пам`ятника. Відомості за такою заявою внесено за ухвалою слідчого судді від 07.08.2025 за №344/13654/25.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, обставини, які є підставою для закриття кримінального провадження.

Положенням ч. 1 ст. 92 КПК України встановлено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, покладається на дізнавача, слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

Разом з тим, з матеріалів кримінального провадження не вбачається, що органом дізнання було вчинено будь-які слідці ( процесуальні) дії на перевірку фактів, викладених у заяві про кримінальне правопорушення, окрім допиту заявника в якості свідка.

Постанова про закриття кримінального провадження повинна бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Однак, в постанові зазначено лише покази свідка ОСОБА_3 та відтворено зміст відповіді виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 04.12.2024, яка долучена самою ж ОСОБА_3 .. Також зазначено, що згідно відповіді з бази «Аркан» 29.07.2025 ОСОБА_6 перетнула державний кордон України. Зазначено її пояснення від 28.06.2025 надані дільничному.

Постанова не містить будь-якого обґрунтування, аналізу на підставі чого старший дізнавач прийшла висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У свою чергу, дізнавач, під час проведення дізнання, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

З положень ст. 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч.2 ст.91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК України порядку.

Відсутність складу кримінального правопорушення як підстава закриття справи застосовується, коли встановлено, що подія, щодо якої надійшли заява або повідомлення, відбулася, була результатом вчиненого особою діяння (дії або бездіяльність), але сама по собі не є злочином, оскільки:

а) відсутній хоча б один із елементів складу кримінального правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона);

б) наявні діяння, що виключають злочинність діяння.

У розумінні вимог кримінального процесуального законодавства, закриття кримінального провадження за відсутності в діянні складу злочину ( проступку) передбачає наявність самої події, у якої відсутні певні ознаки (обов`язкові елементи конкретного складу) злочину. За таких обставин, рішення слідчого повинно містити вказівку на те, яке діяння мало місце (час, місце, спосіб, та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та які ознаки складу кримінального правопорушення в діях конкретної особи відсутні.

Разом з тим, закриваючи дане кримінальне провадження дізнавач вказує про закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, без зазначення то у чиїх саме діях відсутній даний склад.

Дізнання зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

Так, з урахуванням наведеного, обставини кримінального провадження не в повній мірі стали предметом контролю дізнавача при проведенні дізнання, оскаржувана постанова містить суперечливі дані. Відтак, слідчий суддя дійшла висновку, що оскаржувана постанова є не обґрунтованою, винесена передчасно, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Скаргу задоволити.

Постанову про закриття кримінального провадження від 27.08.2025 за №10000437 за ознаками проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, що складена старшим дізнавачем сектору дізнання Івано-Франківського РУП ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повна ухвала 13.10.2025.

Слідчий суддя

Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1