У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 листопада 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000162, за апеляційною скаргою заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 8 травня 2025 року відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Ольшанське Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

захисник - ОСОБА_8 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 8 травня 2025 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Ухвалено, з урахуванням вироку Корабельного районного суду м. Миколаєва від 17.02.2025 р., на підставі ст. 70 ч. 4 КК України, шляхом поглинання, остаточно призначити, покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Ухвалено, строк відбуття покарання обчислювати за попереднім вироком.

Ухвалено, стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення судових експертиз в сумі 5 173,35 грн.

Вирішено питання стосовно речових доказів та розподілу процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08.05.2025 р. стосовно ОСОБА_6 в частині вирішення питання щодо долі речових доказів змінити.

На підставі ст. 96-2 КК України, ст. 100 КПК України речові докази: 211 патронів, які є військовими боєприпасами (5,45-мм (5,45х39 мм) військовими патронами), які перебувають на зберіганні в камері речових доказів ВП № 3 МРУП ГУНП в Миколаївській області конфіскувати у власність держави та передати на потреби Збройних Сил України.

Речові докази: самозарядний пістолет калібру 9 мм Р.А., виготовлений способом саморобної переробки стартового пістолета BLOW TR 92, серії/номер НОМЕР_1 , калібру 9 мм Р.А.К., виробництва Zira Silah Sanayi Tic. Ltd, Туреччина, шляхом видалення з каналу ствола елемента, що перешкоджає вильоту метального снаряду та закриттям газовідвідного отвору, 3 пістолетні патрони несмертельної (травматичної) дії - «СОВА П» калібру 9 мм Р.А., які перебувають на зберіганні в камері речових доказів ВП № 3 МРУП ГУНП в Миколаївській області - знищити.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, вважає, що зазначений вирок суду підлягає зміні в частині вирішення питання про долю речових доказів з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягав застосуванню, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи введення з 24.02.2022 р. воєнного стану на території України, необхідність забезпечення потреб оборони держави, забезпечення національної безпеки, відсічі збройної агресії російської федерації проти України, усунення загрози небезпеки, державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також, що чинним законодавством передбачено можливість передачі конфіскованого майна, що перейшло у власність держави, Збройним Силам України, знищення вилучених у обвинуваченого патронів с недоцільним, та підлягає конфіскації у власність держави та передачі на потреби Збройних Сил України.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

ОСОБА_6 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, місці та часі, приблизно у грудні 2023 року, але не пізніше 23.01.2025 року, не маючи передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, незаконно придбав 211 військових патронів калібру 5,45-мм (5,45х39мм), які є військовими боєприпасами, які в подальшому почав зберігати при собі.

В подальшому, у невстановлений спосіб, ОСОБА_6 переніс зазначені 211 військових патронів калібру 5,45-мм (5,45х39мм), які є військовими боєприпасами, за місцем свого мешкання у АДРЕСА_1 , де зберігав їх без передбаченого законом дозволу.

23.01.2025 р. в ході санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 працівниками поліції ВП № 3 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області в період з 17.59 год. по 19.22 год. було виявлено та вилучено 211 військових патронів калібру 5,45-мм (5,45х39мм), які є військовими боєприпасами, які ОСОБА_6 придбав, зберігав та переніс без передбаченого законом дозволу.

Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, як носіння, зберігання, придбання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому, суд першої інстанції врахував тяжкість та обставини вчиненого правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується негативно, а також обставини, які пом`якшують покарання у виді щирого каяття, активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку захисника, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження

У відповідності з п. п. 3-5 ч. 9 ст. 100 КПК України, майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується; майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується, а у разі необхідності - передається до криміналістичних колекцій експертних установ або заінтересованим особам на їх прохання, гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Як вбачається з матеріалів провадження, 211 патронів, які визнано речовими доказами у справі, є військовими боєприпасами, обіг яких обмежено та (або) вилучено з цивільного обігу та використання яких у приватному секторі не допускається. Суд першої інстанції, вирішуючи питання про їх подальшу долю, застосував передбачений ст. 100 КПК України спосіб знищення, що відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Разом з тим, прокурор у своїй апеляційній скарзі не навів жодних переконливих доводів, які б свідчили про неправильне застосування судом першої інстанції положень ст. 100 КПК України та ст. 96-2 КК України при вирішенні питання щодо долі вказаних боєприпасів.

Посилання прокурора на необхідність конфіскації зазначених патронів у власність держави та їх передачі на потреби Збройних Сил України не ґрунтуються на конкретних приписах закону. Прокурор не довів, чому обраний судом першої інстанції спосіб вирішення долі речових доказів (як предметів, вилучених з цивільного обігу) суперечить вимогам закону або порушує права й інтереси сторін кримінального провадження.

Фактично прокурор просить суд апеляційної інстанції замінити один передбачений законом спосіб вирішення долі вилучених з обігу предметів іншим, який не змінює правового становища обвинуваченого.

Крім того, під час розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, вимог щодо конфіскації вказаних бойових припасів, стороною обвинувачення не заявлялось, під час судових дебатів, прокурор просила речові докази знищити в повному обсязі.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції належним чином і в межах наданих повноважень вирішив питання про долю речових доказів відповідно до ст. 100 КПК України, а доводи апеляційної скарги прокурора в частині вимог щодо конфіскації 211 патронів у власність держави та передачі їх на потреби Збройних Сил України не свідчать про незаконність чи необґрунтованість вироку у цій частині.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 424, 425, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 8 травня 2025 року відносно ОСОБА_6 , залишити без змін, а апеляційну скаргу заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 , без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3