Справа № 304/2753/25 Провадження № 1-кп/304/298/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2025 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

Головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Перечин кримінальне провадження за обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Перечин, який має повну загальну середню освіту, одруженого, має на утриманні трьох малолітніх дітей, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м.Перечин, який має повну загальну середню освіту, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

02.12.2025 року до Перечинського районного суду Закарпатської області із Ужгородської окружної прокуратури надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000147 від 24.07.2025 року.

03.12.2025 року судом винесено ухвалу про призначення підготовчого судового засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурором подано письмове клопотання про продовження строку дії обов`язків відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , мотивуючи подане клопотання тим, що ризики, якими обґрунтовувалося застосування раніше до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на теперішній час не зникли та не зменшились. Та враховуючи, що у найближчий час закінчується строк дії, покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду від 13.10.2025 року обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, прокурор просить задовольнити подане клопотання за наведеними у ньому підставами та продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк дії обов`язків, покладених на нього вказаною ухвалою на строк шістдесят днів. Вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України та встановлених вищевказаною ухвалою слідчого судді, з метою забезпечення виконання ним належної процесуальної поведінки та покладених на нього процесуальних обов`язків.

В підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання, просить задовольнити клопотання у повному обсязі за наведеними у ньому підставами та обґрунтуваннями.

Обвинувачений ОСОБА_6 просить вирішити клопотання прокурора на розсуд суду, та проти задоволення клопотання про продовження покладених на нього ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду від 13.10.2025 року обов`язків, він не заперечує.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження стосовно заявленого прокурором клопотання, оглянувши матеріали кримінального провадження, вивчивши письмове клопотання прокурора про продовження заходів забезпечення кримінального провадження та яким обґрунтовується доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії покладених на нього ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду від 13 жовтня 2025 року обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, заслухавши позицію прокурора за поданим клопотанням, думку обвинуваченого ОСОБА_6 , суд приходить до наступних висновків.

Пунктом 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Пунктом 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року визначено, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 13 жовтня 2025 року підозрюваному ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави строком на 60 днів, а саме до 10 грудня 2025 року (включно) із визначенням застави у розмірі 40 (сорока) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає суму 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) грн. У разі внесення застави, у порядку ч.5 ст.194 КПК України покладено на ОСОБА_6 наступні обов`язки: 1) прибувати до заступника начальника СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, прокурора чи суду за їх першою вимогою; 2) повідомляти заступника начальника СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, прокурора чи суд про зміну місця проживання; 3) не відлучатися за межі населеного пункту, в якому підозрюваний проживає без дозволу слідчого, прокурора; 4) здати на зберігання до відповідного органу міграційної служби за місцем реєстрації свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

15.10.2025 року ОСОБА_6 звільнений з ДУ «Закарпатська УВП №9» під заставу 121 120,00 грн.

Тому, в силу ч.4 ст.202 КПК України, з 15.10.2025 року обвинувачений ОСОБА_6 вважався таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Та, враховуючи ті обставини, що у найближчий час спливає строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_6 ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду від 13 жовтня 2025 року, тому суд, діючи відповідно до вимог ст.315 КПК України, зобов`язаний вирішити питання доцільності продовження на даний час строку дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, покладених на ОСОБА_6 вищевказаною ухвалою.

Відповідно до положень ст.ст.131,132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

У відповідності до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 дії обов`язків суд вважає, що в матеріалах кримінального провадження містяться достатні дані, які свідчать про наявність ризиків, які виправдовують дію такого запобіжного заходу, а також враховуючи характер та ступінь тяжкості обвинувачення кримінального правопорушення (злочину), інкримінованого ОСОБА_6 , суд вважає, що існують достатні підстави для продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії покладених на нього ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду від 13 жовтня 2025 року обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, строком на два місяці.

Згідно вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема: обвинувачений може переховуватись від суду. Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення (злочину), яке відповідно до положень ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких та, перебуваючи на волі, буде намагатись переховуватись від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, та з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому обвинувачується, ОСОБА_6 може вчинити на учасників психологічний вплив з метою примусити їх змінити або відмовитися від своїх показів, а також схиляти свідків до дачі неправдивих показань про вчинення останнім кримінального правопорушення, мотивуючи тим, що їхні покази зможуть призвести до притягнення його до кримінальної відповідальності, що у сукупності унеможливить повноту, всебічність та неупередженість при розгляді даного кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

У пункті 51 справи «Летелье проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд визнає, що особлива тяжкість деяких правопорушень може визвати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять виправдане попереднє утримання в крайньому разі на протязі певного часу. При виключних обставинах цей момент може бути врахований в світлі Конвенції, в крайньому разі в такій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку в наслідок скоєння злочину.

Однак цей фактор можна рахувати виправданим тільки, якщо маються підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок знаходиться під загрозою.

Таким чином, на підставі ст.ст.177,178,194 КПК України, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи мету застосування запобіжних заходів, враховуючи доведеність обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, тяжкість покарання яке йому загрожує у разі визнання винним, даних про його особу, наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, і розцінюючи зазначений ризик як реальний та такий, що виправдовує обмеження свободи фізичної особи, а також те, що для запобігання ризиків, які встановлені судом застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде ефективним і не сприятиме своєчасному розгляду даного кримінального провадження, та враховуючи інтереси правосуддя, суд вважає можливим продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк дії, покладених на нього ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 13 жовтня 2025 року обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, строком на два місяці.

Суд вважає, що обраний обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід відповідає не лише особі обвинуваченого, а й характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню обвинуваченого ОСОБА_6 від суду, ризик чого є реальним та дійсним.

Оцінивши вищезазначені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки, обвинуваченому ОСОБА_6 належить продовжити строк дії, покладених на нього ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду від 13 жовтня 2025 року обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, підстави для продовження такого запобіжного заходу, з цього приводу встановлені відповідною ухвалою слідчого судді, на теперішній час не відпали, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів ОСОБА_6 , на переконання суду, на даний час не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, зазначені у вищевказаній ухвалі та приймаючи до уваги тяжкість та конкретні обставини інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, у вчиненні якого він наразі обвинувачується та покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, а також репутацію обвинуваченого та дані про особу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є громадянином України, уродженцем м.Перечин, на теперішній час досяг 32-х річного віку, крім того, у ОСОБА_6 наявні стійкі соціальні зв`язки: одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей. Та, усвідомлюючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_6 обвинувачується та санкцією ч.3 ст.332 КК України у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, обвинувачений може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Оцінивши негативні наслідки переховування як менш несприятливі, ніж обмеження, пов`язані з продовженням строку дії обов`язків, покладених на нього ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду від 13 жовтня 2025 року, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, як запобіжним заходом, та унеможлививши проведення за його участю подальший судовий розгляд з метою повного і всебічного з`ясування обставин інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_6 кримінального правопорушення, а також виконання у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 процесуальних рішень.

На думку суду, зазначеним ризикам неможливо запобігти, застосувавши до обвинуваченого ОСОБА_6 будь-який більш м`який запобіжний захід, оскільки не відпали підстави для цього. На даний час не встановлено жодних нових обставин, які виключають можливість продовження строку дії, покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, для запобігання вищенаведених ризиків та застосування більш м`якого запобіжного заходу, як зазначалося, не буде ефективним і не сприятиме своєчасному розгляду кримінального провадження.

Отже, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Вирішення питання зміни запобіжного заходу на більш м`який, який необхідно застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_6 не може оцінюватися виключно на підставі тверджень захисту про відсутність ризиків, визначених ст.177 КПК. Це слід робити з урахуванням низки відповідних нових обставин, які не розглядалися судом раніше та можуть підтверджувати відсутність таких ризиків, або свідчити про незначний їх ступінь, та можуть слугувати підставою для зміни запобіжного заходу.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного, обвинуваченого має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом.

Таким чином, виходячи з положень ст.ст.177,178,183,194 КПК України, ст.ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та, враховуючи матеріали кримінального провадження, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 під час судового розгляду даного кримінального провадження. Та враховуючи ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та наявність і дійсність перерахованих ризиків, вважаю, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, оскільки вони не зможуть забезпечити дієвість даного кримінального провадження з вказаних вище підстав. Та продовження строку дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України вважаю, що буде достатньо для забезпечення виконання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків та не буде суттєво порушувати звичайний уклад життя обвинуваченого.

При цьому, суд вважає можливим, враховуючи пропорційність ступеня небезпеки тим ризикам, які існують у даному кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти суд в ході розгляду справи, обвинуваченому ОСОБА_6 продовжити строк дії, покладених на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України строком на два місяці, тобто до 08.02.2026 року, включно, оскільки, на думку суду, вищезазначеним ризикам неможливо запобігти, застосувавши до обвинуваченого ОСОБА_6 будь-який більш м`який запобіжний захід, так як не відпали підстави для цього.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає за необхідне продовжити строк дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду від 13.10.2025 року обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати до Перечинського районного суду на визначений судом день та час; повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи; не відлучатися за межі населеного пункту, в якому проживає обвинувачений ОСОБА_6 , без дозволу суду; здати на зберігання до відповідного органу міграційної служби за місцем реєстрації свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 194, 196-198, 315 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк дії обов`язків на два місяці, визначених ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 13 жовтня 2025 року, а саме:

- прибувати до Перечинського районного суду Закарпатської області на визначений судом день та час;

- повідомляти Перечинський районний суд про зміну свого місця проживання, роботи;

- не відлучатися за межі населеного пункту, в якому проживає обвинувачений ОСОБА_6 , без дозволу Перечинського районного суду Закарпатської області;

- здати на зберігання до відповідного органу міграційної служби за місцем реєстрації свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії даної ухвали визначити до 08 лютого 2026 року (включно).

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що в разі невиконання ним перелічених вище обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1