УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор, у рамках кримінального провадження №0010979 від 30.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, звернувся до суду із вказаним клопотанням, у якому просить суд накласти арешт на на автомобіль «AUDI 100, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Своє клопотання обґрунтовує тим, що

30 листопада 2025 року близько 00 години 46 хвилин на спеціальну телефонну лінію ТУ ДБР у м. Хмельницькому надійшло повідомлення від чергового ГУНП у Рівненській області про те, що 29 листопада 2025 року близько 23 години 44 хвилин у м. Вараш по просп. Шевченка, Рівненської обл, водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , військовослужбовець НГУ В/Ч НОМЕР_2 , керуючи автомобілем AUDI 100, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по просп. Шевченка зі сторони вул. Лесі Українки в напрямку вул. Рівненська, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, здійснив виїзд за межі проїзної частини праворуч де допустив наїзд на бетонну електроопору, придорожне дерево та бетонний блок. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_5 , 2000 року народження, жителька м. Вараш, Рівненської області, водій вказаного автомобіля отримали тілесні ушкодження, транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень.

30 листопада 2025 року автомобіль AUDI 100, реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 , 1992 року випуску вилучено в ході проведення огляду місця події та поміщено на територію Вараського РВП ГУНП і Рівненській області, що за адресою: вул. Правика, 5, м. Вараш, Рівненської області.

Покликаючись на викладене, прокурор вказує на необхідність накладення арешту на автомобіль «AUDI 100, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який являється речовим доказом та зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та містить відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також є об`єктом дослідження судових експертиз.

Дослідивши надані матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слід задовольнити із наступних підстав.

З урахуванням заяви та неявки прокурора, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Згідно ч. 2 ст. 172 КПК України з метою забезпечення арешту майна клопотання прокурора розглядається без повідомлення власника майна.

Судом встановлено, що слідчими третього СВ (з дислокацією у м. Рівному) ТУ ДБР у м. Хмельницькому проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0010979 від 30.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

30 листопада 2025 року під час огляду місця події було вилучено транспортний засіб марки AUDI 100, реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 , 1992 року випуску та поміщено на територію спеціального майданчика для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів, який знаходиться на території Вараського РВП ГУНП і Рівненській області, що за адресою: вул. Правика, 5, м. Вараш, Рівненської області, який в подальшому визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу.

Встановлено, що власником (володільцем) вище вказаного автомобіля, відповідно є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів забезпечення кримінального провадження. Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статей 94, 132, 173 КПК України при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального правопорушення, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого (прокурора), який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з частиною першою статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною третьою статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому тільки у випадку, передбаченому п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 170 КПК України (збереження речових доказів, спеціальної конфіскації ), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу («матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення»), тобто має ознаки речового доказу.

Таким чином, вилучений транспортний засіб «AUDI 100, реєстраційний номер НОМЕР_1 , являється матеріальним об`єктом, який був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі сліди вчиненого злочину та відповідають вимогам речових доказів, передбачених статтею 98 КПК України. а також є об`єктами дослідження судових експертиз.

Відповідно до ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи, що прокурором доведено необхідність застосування арешту, з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення, для забезпечення збереження речових доказів, а також того, що вилучене майно, відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, яке зберегло на собі сліди злочину та містить інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а не накладення арешту може призвести до його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження, слідчий суддя прийшов до висновку, про наявність достатніх підстав для арешту на транспортний засіб марки «AUDI 100, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який було вилучене у ході проведення огляду місця події.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173,395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на автомобіль «AUDI 100, реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 , 1992 року випуску до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

Встановити заборону власнику автомобіля, чи будь-якій іншій особі користуватися та розпоряджатися автомобілем AUDI 100, реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 , 1992 року випуску до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

Залишити автомобіль «AUDI 100, реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 , 1992 року випуску, на територію Вараського РВП ГУНП і Рівненській області, що за адресою: вул. Правика, 5, м. Вараш, Рівненської області, до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути скасована судом, що накладав арешт.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя