Справа № 587/3812/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 року Сумський районний суд Сумської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0011440 від 30 червня 2025 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сичівка, Смоленської області РФ, українця, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця, неодруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисне кримінальне правпопорушення за наступних обставин.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 10.05.2025 року № 209 рядового ОСОБА_5 , який прибув для подальшого проходження військової служби, з військової частини НОМЕР_2 , призначеного наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по собовому складу) від 29.04.2025 № 300, в район виконання завдання для безпосередньої участі у бойових діях у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федереції, в Сумській області ОТУ «Сіверськ», зараховано на всі види забезпечення з 10.05.2025, на продовольче забезпечення з 11.05.2025, призначено на посаду стрільця-санітара 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , ВОС-НОМЕР_4 та з 10.05.2025 вважати таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання обов`язків.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 146 від 10.04.2025 майора ОСОБА_6 , призначеного на посаду заступника командира 3 механізованого батальйону з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 , вважати таким, що з 10.04.2025 справи та посаду прийняв і приступив до виконання посадових обов`язків.

Згідно положень ст. ст. 29 - 33 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, заступник командира НОМЕР_3 механізованого батальйону з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_6 за своїм службовим становищем та військовим званням є прямим начальником для солдата ОСОБА_5 .

Відповідно до бойового розпорядження командира НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_7 № 352дск від 29.06.2025, рядовому ОСОБА_8 , стрільцю-санітару 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 8 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , наказано до 13:00 години 30.06.2025, прибути в розпорядження командира 9 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону в район населеного пункту АДРЕСА_2 , з метою виконання бойових завдань, а саме з завданням підсилити особовий склад 3 механізованого батальйону на позиції відділення «САНЧО» (…) з метою надання домедичної допомоги та підготовки для подальшої евакуації поранених на лінії бойового зіткнення під час ведення оборонних дій з метою недопущення просування ворога в межах району оборони НОМЕР_3 механізованого батальйону. Маршрут руху мати: АДРЕСА_3 -автомобільним транспортом, до ПВ «САНЧО» на БТР «KIRPI».

Під час проходження військової служби по мобілізації рядовий ОСОБА_5 відповідно положень Військової присяги та вимог ст. ст. 11, 16, 125, 126, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, беззастережно виконувати накази командирів (начальників).

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, проходячи її в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Військової присяги, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправність своїх дій о 08 год. 20 хв. 30.06.2025, перебуваючи у АДРЕСА_4 , у присутності військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , відкрито відмовився виконати бойове розпорядження командира НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_7 № 352дск від 29.06.2025, а саме до 13:00 години 30.06.2025, прибути в розпорядження командира 9 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону в район населеного пункту АДРЕСА_2 , з метою виконання бойових завдань, а саме з завданням підсилити особовий склад 3 механізованого батальйону на позиції відділення «САНЧО» (…) з метою надання домедичної допомоги та підготовки для подальшої евакуації поранених на лінії бойового зіткнення під час ведення оборонних дій з метою недопущення просування ворога в межах району оборони НОМЕР_3 механізованого батальйону. Маршрут руху мати: АДРЕСА_3 -автомобільним транспортом, до ПВ «САНЧО» на БТР «KIRPI».

Умисне невиконання рядовим ОСОБА_5 вищевказаного наказу командира НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 № 352дск від 29.06.2025 року потягло за собою підрив дисципліни підрозділу, зниження рівня бойової готовності, невиконання завдань за призначенням.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину не визнав і пояснив, що не відмовлявся виконувати бойове розпорядження, а просто не міг його виконати за станом здоров`я. Має проблеми зі здоров`ям вже давно, так як мав травми після аварії, яка ще мала місце у 2018 році. Після цього був мобілізований у березні 2025 року, проходив ВЛК перед мобілізацією, але він не згодний з висновком ВЛК. Проходив військову службу у військовій частині та 30.06.2025 біля 9 год йому довів бойове розпорядження майор ОСОБА_6 , в присутності медика ОСОБА_9 та ще військовослужбовця ОСОБА_10 , про те, що йому було необхідно їхати на позицію «Санчо» на зміну хлопців, які там перебували. Бойове розпорядження було йому зрозуміле. Він не відмовлявся виконати наказ, а сказав, що не може його виконати за станом здоров`я, так як у нього німіють ноги, руки. Бойовий медик його не оглядав, а просто подивився його медичні документи, заключення ренгенівських знімків висновок ВЛК, який був наданий йому напередодні. З висновком ВЛК, який був зроблений напередодні, він не згодний та ним оскаржується.

Не дивлячись на не визнання своєї вини обвинуваченим, його винність у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується іншим доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Із Витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 30.06.2025 року до ЄРДР внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією за ч.4 ст.402 КК України, а саме ОСОБА_11 , рядовий, стрілець-санітар 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 8 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , 30.06.2025 в умовах воєнного стану, перебуваючи у АДРЕСА_3 , у інший спосіб відмовився виконувати бойове розпорядження №352дск від 29.06.2025 (а.с.45).

Відповідно до повідомлення командир військової частини НОМЕР_1 30.06.2025 звернувся до територіального управління ДБР розташованого у м.Полтава та прокуратури з повідомленням про кримінальне правопорушення вчинене рядовим ОСОБА_5 ( а.с.52).

З акту непокори від 30.06.2025 року, вбачається, що ОСОБА_5 у присутності свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 відмовився від виконання бойового розпорядженням командира, доведеного заступником командира батальйону з психологічної підтримки персоналу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_14 . Вищевказана відмова зафіксована на відеозйомку, яка записана на оптичний диск та додана до цього акту як додаток (а.с. 53)

З довідки військово-лікарської комісії №2025-0612-1044-0765-0 від 12.06.2025 вбачається, що ОСОБА_5 визнаний придатним до військової служби (а.с. 54)

З наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 146 від 10.04.2025 майора ОСОБА_6 , призначеного на посаду заступника командира 3 механізованого батальйону з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 , вважати таким, що з 10.04.2025 справи та посаду прийняв і приступив до виконання посадових обов`язків( а.с.55)

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 10.05.2025 року № 209 рядового ОСОБА_5 , який прибув для подальшого проходження військової служби, з військової частини НОМЕР_2 , призначеного наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 29.04.2025 № 300, в район виконання завдання для безпосередньої участі у бойових діях у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, в Сумській області ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », зараховано на всі види забезпечення з 10.05.2025, на продовольче забезпечення з 11.05.2025, призначено на посаду стрільця-санітара 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , ВОС-НОМЕР_4 та з 10.05.2025 вважати таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання обов`язків.( а.с.56)

З витягу до бойового розпорядження командира НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_7 № 352дск від 29.06.2025, вбачається, що рядовому ОСОБА_8 , стрільцю-санітару 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 8 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , наказано до 13:00 години 30.06.2025, прибути в розпорядження командира 9 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону в район населеного пункту АДРЕСА_2 , з метою виконання бойових завдань, а саме з завданням підсилити особовий склад 3 механізованого батальйону на позиції відділення «САНЧО» (…) з метою надання домедичної допомоги та підготовки для подальшої евакуації поранених на лінії бойового зіткнення під час ведення оборонних дій з метою недопущення просування ворога в межах району оборони НОМЕР_3 механізованого батальйону. Маршрут руху мати: АДРЕСА_3 -автомобільним транспортом, до ПВ «САНЧО» на БТР «KIRPI».( а.с.57)

З службової характеристики вбачається, що ОСОБА_5 за час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 зарекомендував себе з негативної сторони, не вміє організовувати свою роботу, рівень теоретичних знань та практичних знань згідно займаної посади низький, що не дозволяє якісно виконувати свої професійні обов`язки. Фізично підготовлений задовільно. Стан здоров`я добрий. Допускає порушення форми одягу.( а.с.58)

З медичної характеристики начальника медичної служби військової частини НОМЕР_1 , виданою ОСОБА_15 , в якій зазначено, що під наглядом у військовій частині НОМЕР_1 перебуває з травня 2025 року. По медичну допомогу до медичного пункту НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 звертався зі скаргами , а саме на біль у попереку, на оніміння та поколювання в нижніх кінцівках, на обмеження рухливості, на відчуття защемлення в коліні. (а.с. 59).

З постанови від 30.06.2025 року про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису, вбачається, що володільцем (власником) яких є заступник командира батальйону з з психологічної підтримки персоналу 3 механізованого батальйону майор ОСОБА_16 , шляхом копіювання відеозапису (а.с. 63-65).

З протоколу про зняття (отримання, вилучення) показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису від 30.06.2025 з долученим відеодиском, вбачається що слідчим в присутності власника мобільного телефону марки «Iphone 11» шляхом копіювання відеозапису щодо доведення бойового розпорядження ОСОБА_5 30.06.2025 на оптичний диск DVD-R 4.7GB (а.с. 66-67).

З протоколу огляду оптичного диску від 30.06.2025, при завантаженні якого зафіксовано відмову рядовим ОСОБА_5 стрілцем-санітаром 3 механізованого відділення 1 механічізованого взводу 8 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 від виконання бойового розпорядження № 352 дск від 29.06.2025 року у зв`язку з незадовільним станом здоров`я (а.с. 68-72).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( з основної діяльності) №3695 від 18.07.2025 про результати службового розслідування за фактом відмови від виконання бойового наказу рядовим ОСОБА_17 вбачається, що було завершено проведення службового розслідування по даному факту( а.с.75-76)

Згідно з актом службового розслідування від 10.07.2025 було проведено службове розслідування за фактом відмови від виконання бойового наказу рядовим ОСОБА_18 ( а.с.77-87)

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_19 (з адміністративно-господарської діяльності) №4731 від 01.07.2025 наказано провести службове розслідування стосовно рядового ОСОБА_20 за фактом відмови від виконання бойового наказу( а.с.88)

З доповіді про відмову від виконання бойового розпорядження(наказу) ОСОБА_5 від 30.06.2025 вбачається, що командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_21 встановлено, що 30.06.2025 від командира 3 механізованого батальйону військової частини підполковника ОСОБА_22 надійшла доповідь про відмову від виконання бойового розпорядження в н.п. Лікарське рядовим ОСОБА_5 ( а.с.89)

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснив що проходить службу у ВЧ НОМЕР_1 є лікарем медичного пункту та проводив огляд ОСОБА_5 . У червні 2026 року у його присутності та ОСОБА_10 майор ОСОБА_6 доводив бойове розпорядження обвинуваченому про те, що йому необхідно вибути з с. Лікарське та переміститись на лінію бойового зіткнення в н.п. Новий Путь Курської області. Він був запрошений як лікар цієї частини для засвідчення стану здоров`я службовця ОСОБА_5 . Він провів його огляд, ознайомився з висновком ВЛК. ОСОБА_5 відмовився виконати наказ за станом здоров`я, скаржився на біль у спині, остереохонроз. Він таких станів, які б загрожували життю чи здоров`ю ОСОБА_5 або б унеможливлювали виконати бойове розпорядження у обвинуваченого не виявив.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив що проходить службу у вч НОМЕР_1 та є заступником командира батальйону з психологічної підтримки персоналу. 30.06.2025 ним було доведено бойове розпорядження ОСОБА_5 , відповідно до якого йому потрібно було вибути на бойову позицію в район н.п. Новий Путь Курської області. ОСОБА_5 відмовився виконати його у присутності свідків. Аргументував свою вимогу, тим що не може за станом здоров`я. Відповідно до медичних документів, висновку ВЛК він був придатним до несення військової служби. Перед цим оглядався лікарем ВЧ, ніяких критичних проблем зі станом здоров`я у нього не було виявлено, а про ті проблеми які він зазначав не перешкоджали виконати наказ. Травм на передодні у нього ніяких не було. Він говорив, що за фізичним станом не може виконати бойове розпорядження.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що був присутнім коли заступником командира батальйону НОМЕР_1 майором ОСОБА_23 було доведено бойове розпорядження ОСОБА_5 . Це було 30.06.2025 в районі 8 год в с.Лікарське. Вибути було необхідно в підпорядкування командира 9 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону в район АДРЕСА_2 для надання медичної допомоги та евакуації поранених. Обвинувачений відмовився, пояснював поганим станом здоров`я, що саме не конкретизував, звучали загальні фрази. На передодні був оглянутим лікарем медичного пункту. На той час критичних зауважень по стану здоров`я не було.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 знайшла своє підтвердження в процесі судового розгляду.

Так, стаття 402 КК України передбачає відповідальність за непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, а також інше умисне невиконання наказу.

У цьому випадку безпосереднім об`єктом злочину є порядок виконання у військових формуваннях України наказів, який забезпечує необхідні в умовах військової служби відносини підлеглості та військової честі.

З об`єктивної сторони злочин, передбачений ст. 402 КК України, може виражатися у двох формах: 1) відкрита відмова виконати наказ начальника; 2) інше умисне невиконання наказу.

Згідно зі ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України командир має право віддавати накази та розпорядження, а підлеглий зобов`язаний їх виконувати сумлінно, точно та у встановлений строк, крім випадків віддавання явно злочинного наказу та розпорядження. Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 КК Українинаказ або розпорядження є законними, якщо вони віддані відповідною особою в належному порядку та в межах її повноважень і за змістом не суперечать чинному законодавству та не пов`язані з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Непокора є небезпечним військовим злочином, який посягає на встановлений порядок підлеглості та військової честі і породжує неорганізованість та безладдя у військових частинах, негативно позначається на боєготовності та боєздатності військових формувань.

Відповідно до п. 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

За приписами п. 35 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку. Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.

Під наказом розуміється одна з форм реалізації владних функцій, організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків військової службової особи, змістом якої є пряма, обов`язкова для виконання вимога начальника про вчинення або невчинення підлеглим (групою підлеглих) певних дій по службі. Наказ завжди має бути конкретним. Крім того, наказ має бути законним і виданим тільки в межах компетенції відповідної службової особи.

Наказ (розпорядження) - це обов`язкова для виконання вимога командира (начальника) про вчинення або невчинення підлеглим певних дій по службі, який віддається письмово, усно або іншим способом. Він може бути звернений до одного або до групи військовослужбовців і має за мету досягнення конкретного результату (зробити щось, не робити чогось). Підлеглий не повинен обговорювати наказ начальника. Згідно з Дисциплінарним статутом Збройних Сил України відповідальність за наказ несе начальник, який його віддав.

Підлеглий не несе відповідальності за ст. 402 КК України за невиконання наказу начальника, якщо цей наказ був незаконним (відданий невідповідною особою, в неналежному порядку, виходив за межі повноважень командира (начальника), за своїм змістом суперечив чинному законодавству, був пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина).

Крім того, у кожному конкретному випадку має бути з`ясовано, чи не обумовлене невиконання наказу тим, що він був сформульований невиразно, нечітко й незрозуміло, допускав подвійне тлумачення або чи не був він перешкодою для виконання наказу іншого начальника.

Відкрита відмова від виконання наказу визначає найбільш зухвалу форму невиконання. При такій непокорі підлеглий у категоричній формі усно або письмово заявляє, що він виконувати наказ не буде. Підлеглий також може мовчки демонстративно вчиняти дії, які свідчать про те, що наказ виконуватися не буде. Відмова може бути заявлена віч-на-віч або прилюдно.

Непокору слід вважати закінченим злочином з моменту відкритої відмови виконати наказ з моменту навмисного його невиконання незалежно від настання наслідків.

З суб`єктивної сторони злочин може бути вчинений лише з прямим умислом. Мотиви непокори у цілому не мають значення для кваліфікації.

Воєнний стан - це особливий правовий режим (політико - економічна ситуація), що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню і органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав та свобод людини й громадянина і прав та законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Суд приходить до висновку, що умисні дії обвинуваченого ОСОБА_5 , які виразились в непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, в умовах воєнного стану, правильно кваліфіковані за ознаками складу кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч. 4 ст. 402 КК України.

Отже, посилання з обвинуваченого та його захисника про наявність у обвинуваченого захворювань при підтвердженні військово-лікарською комісією придатності обвинуваченого ОСОБА_5 за станом здоров`я до військової служби не можуть спростовувати факту вчинення вказаного кримінального правопорушення або пом`якшувати його винуватість.

У наданих обвинуваченим показах він фактично підтверджує факт відмови від виконання доведеного усно бойового розпорядження у присутності інших військовослужбовців, проте не визнає своєї вини у вчиненому, мотивуючи неможливістю його виконання за станом здоров`я. Свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 також підтвердили відмову обвинуваченого від виконання бойового розпорядження,.

Суд вважає покази свідків об`єктивними, правдивими та незалежними, в силу вимог ст.84 КПК України вказані покази є процесуальним джерелом доказів, а тому як один із процесуальних доказів покладені в основу обвинувального вироку.

Враховуючи вищевикладене, суд критично відноситься до твердження ОСОБА_5 та його захисника щодо невиконання обвинуваченим наказу через поганий стан здоров`я, оскільки мотиви вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, можуть бути різними і для кваліфікації злочину значення не мають.

Таким чином, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, доведена в повному обсязі та його протиправні дії кваліфікує ч.4 ст. 402 КК України, непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинене в умовах воєнного стану.

За змістом закону (ст. 50 КК України), покарання має на меті не тільки кару, а має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та попередження вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, а саме, те що кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 402 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу винного ОСОБА_5 , на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебував, має на утриманні неповнолітню дитину 2011 року народження, за місцем служби характеризується посередньо, раніше не судимий.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставин, які пом`якшують відповідальність обвинуваченого судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Із врахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, особи обвинуваченого, відсутності обставин що пом`якшують покарання та обтяжують покарання, обставин скоєння кримінального правопорушення та відношення до скоєного, суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливо лише в ізоляції від суспільства і призначає покарання ОСОБА_5 в мінімальних межах санкцій ч. 4 ст. 402 КК України, яке сприятиме його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому в даному кримінальному провадженні обрано у вигляді утримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст. 369, 370, 373,374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід відносно обвинуваченогодо вступу вироку в законну силу залишити попередній - утримання під вартою,рахуючи строк відбування покарання з 30 червня 2025 року - моменту фактичного затримання.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення,а обвинуваченим, що утримується під вартою - в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1