Справа № 690/583/25
Провадження № 1-кп/690/102/25
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 грудня 2025 року м. Багачеве
Багачевський міський суд Черкаської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
особи, стосовно якої
розглядається клопотання ОСОБА_3
законного представника ОСОБА_6 в с т а н о в и в:
в судовому засідання встановлено, що ОСОБА_3 27.05.2025 близько 13.00 год., перебуваючи в приміщенні торгового центру «Континент», що розташований за адресою: проспект Незалежності 13, м. Багачеве, Звенигородського району, Черкаської області, де маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, таємно, умисно, з корисливих мотивів, достовірно знаючи, про введення на території України правового режиму воєнного стану, що запроваджений Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в подальшому неодноразово продовженого, а востаннє Указом Президента України 15.04.2025 № 235/2025 з 05 години 30 хвилин 09 травня 2025 року строком на 90 діб, шляхом вільного доступу зайшов до службового приміщення, помітивши жіночу сумку викрав з сумки гаманець належний ОСОБА_7 та покинув приміщення торгового центру, потім забрав грошові кошти з гаманця в загальній сумі 4 000, 00 грн., чим спричинив збитки потерпілій на вказану суму.
Він, же 25.07.2025 близько 12. 00 год., перебуваючи в квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , скориставшись тим, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, достовірно знаючи про введення на території України правового режиму воєнного стану, що запроваджений Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в подальшому неодноразово продовженого, а востаннє Указом Президента України 15.04.2025 № 235/2025 з 05 години 30 хвилин 9 травня 2025 року строком на 90 діб., шляхом вільного доступу, поки потерпілий ОСОБА_9 спав, викрав з вищевказаної квартири наступні речі: мобільний телефон Редмі 8, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , який здав до ломбарду «Орбіта» та згідно договору № 516445 отримав грошові кошти у сумі 600, 00 грн., зварювальний апарат « IGBT Dnipro-M SAB-14D MINI вартістю 1 863, 33 грн., болгарку «Makita» GA5030, 125 мм зеленого кольору 2 396, 00 грн., акумуляторну міні-мийку високого тиску «KARCHER 48V» вартістю 900, 00 грн., та 4 рибацьких спінінги вартістю 1 100, 00 грн., рибацький рюкзак бувшого у використанні вартість якого становить 156, 40 грн. та покинув приміщення квартири, після чого розпорядився речами на власний розсуд. Вказаними діями ОСОБА_3 завдав матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_9 на загальну суму 4 542 грн. 40 коп..
Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив суспільно небезпечні діяння, передбачені ч. 4 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.
ОСОБА_3 , будучи допитаний в ході судового розгляду, вину свою у вчиненні суспільно небезпечних діянь визнав повністю та пояснив, що дійсно він за вказаних обставин вчинив зазначені в клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру суспільно небезпечні діяння. Пояснити чому він так вчинив не може.
Законний представник та захисник просили задоволити клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_3 , оскільки він дійсно потребує примусового лікування.
Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.65).
Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснили, що при вказаних у клопотанні обставинах у них було викрадено особисте майно та завдано матеріальну шкоду, яка частково відшкодована, претензій до ОСОБА_3 вони не мають, цивільні позови не заявляють. Подали до суду заяви про завершення розгляду кримінального провадження у їх відсутності.
В зв`язку з повним визнанням своєї вини ОСОБА_3 сторона обвинувачення вважала за необхідне не викликати в судові засідання свідків сторони обвинувачення.
Крім визнання своєї вини у вчиненні суспільно небезпечних діянь, вина ОСОБА_3 в судовому засіданні доведена повністю також матеріалами справи, а саме:
По епізоду вчинення суспільно небезпечного діяння щодо крадіжки майна потерпілої ОСОБА_7 вина ОСОБА_3 доведена:
- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 27.05.2025 (а.п.90);
- рапортом старшого інспектора чергової частини від 26.05.2025 (а.п.91);
- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 26.05.2025 (а.п.92), з якого вбачається, що ОСОБА_7 звернулася до відділу поліції із заявою про викрадення грошових коштів в сумі 4 000, 00 грн.;
- протоколом огляду місця події від 26.05.2025 (а.п.94) та фото таблицею до нього (а.п.95-99), з якого вбачається, що було оглянуто приміщення, звідки викрадено грошові кошти належні ОСОБА_7 ;
- заявою ОСОБА_3 від 26.05.2025 (а.п.100), з якої вбачається, що ОСОБА_3 добровільно видав грошові кошти в сумі 840, 00 грн., які він викрав у ОСОБА_7 ;
- протоколом огляду місця події від 27.05.2025 (а.п.101-102), з якого вбачається, що було оглянуто приміщення, де ОСОБА_11 добровільно видав працівникам поліції грошові кошти в сумі 840, 00 грн.;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.05.2025 (а.п.103-104), з якого вбачається, що свідки впізнали особу на фото №2 ОСОБА_11 ;
- постановою про визнання речовим доказом від 28.05.2025 (а.п.184-185), з якої вбачається, що грошові купюри в сумі 840, 00 грн. визнано речовими доказами та передано на зберігання потерпілій ОСОБА_7 згідно розписки від 24.08.2025 (а.п.186).
По епізоду вчинення суспільно небезпечного діяння щодо крадіжки майна потерпілого ОСОБА_8 вина ОСОБА_3 доведена:
- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15.07.2025 (а.п.125);
- рапортом старшого інспектора чергової частини від 14.07.2025 (а.п.126);
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.07.2025 (а.п.127), з якого вбачається, що ОСОБА_8 звернувся до відділу поліції із заявою про викрадення велосипеда, який йому належить;
- заявою ОСОБА_3 від 15.07.2025 (а.п.128), з якої вбачається, що ОСОБА_3 добровільно видав велосипед, який він викрав з під`їзду будинку по АДРЕСА_2 ;
- протоколом огляду місця події від 15.07.2025 (а.п.129) та фото таблицею до нього (а.п.130-131), з якого вбачається, що було оглянуто місце події по АДРЕСА_2 , де ОСОБА_11 добровільно видав працівникам поліції викрадений ним велосипед;
- постановою про визнання речовим доказом від 15.07.2025 (а.п.187-188), з якої вбачається, що велосипед марки «GT AVALANCHE» визнано речовим доказом та передано на зберігання потерпілому ОСОБА_8 згідно розписки (а.п.132).
По епізоду вчинення суспільно небезпечного діяння щодо крадіжки майна потерпілого ОСОБА_9 вина ОСОБА_3 доведена:
- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.08.2025 (а.п.144);
- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 05.08.2025 (а.п.145), з якого вбачається, що ОСОБА_9 звернувся до відділу поліції із заявою про викрадення його речей з квартири;
- заявою ОСОБА_3 від 05.08.2025 (а.п.151), з якої вбачається, що ОСОБА_3 добровільно видав речі, які він викрав з квартири ОСОБА_9 по АДРЕСА_4 ;
- протоколом огляду місця події від 05.08.2025 (а.п.148-150), з якого вбачається, що було оглянуто місце події по вул. Калініна в м. Багачеве, Звенигородського району, Черкаської області, де ОСОБА_11 добровільно видав працівникам поліції викрадене ним майно;
- постановою про визнання предметів речовими доказами від 10.08.2025 (а.п.189-190), з якої вбачається, що рибацький рюкзак, болгарка «Makita» GA5030, 125 мм зеленого кольору визнано речовими доказами та передано на зберігання матері потерпілого ОСОБА_9 ОСОБА_12 згідно розписки (а.п.191).
Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 491 від 14.08.2025 (а.п.169-171) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на момент вчинення ним вказаних кримінальних правопорушень, в період часу з 14.07.2025 по 13.08.2025 виявляв ознаки хронічного психіатричного захворювання шизотипового розладу, психопатоподібного варіанту, в стані нестійкості, медикоментозної компенсації та розлади психіки і поведінки внаслідок вживання кількох психоактивних речовин (опіоїди, алкоголь) із синдромом залежності та постійною формою вживання, що обмежувало його здатність у повній мірі усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними на вказаний період часу.
На даний час ОСОБА_3 виявляє ознаки шизотипного розладу, шизотипового розладу, психопатоподібного варіанту, в стані нестійкості, медикоментозної компенсації та розлади психіки і поведінки внаслідок вживання кількох психоактивних речовин (опіоїди, алкоголь) із синдромом залежності та постійною формою вживання, що на даний час обмежує його здатність у повній мірі усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними, обмежує його здатність самостійно здійснювати свої процесуальні права та обов`язки під час проведення з ним слідчих дій та в судовому процесі.
З огляду на виявлені у нього особливості клінічної картини психічних розладів, потребує надання йому амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку з метою його обов`язкового лікування та запобігання вчиненню ним суспільно-небезпечних дій.
У судовому засіданні, шляхом повного дослідження доказів встановлено, що дійсно мали місце суспільно небезпечні діяння, які дійсно вчинено ОСОБА_3 ..
Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Відповідно до ч. 3 ст. 19 КК України, не підлягає покаранню особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але до постановлення вироку захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. До такої особи за рішенням суду можуть застосовуватися примусові заходи медичного характеру, а після одужання така особа може підлягати покаранню.
Згідно ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
В силу ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.
Відповідно до ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Виходячи з встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає, що ОСОБА_3 вчинив вказані суспільно небезпечні діяння в стані неосудності, тобто відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України він не підлягає кримінальній відповідальності.
Ст. 94 КК України визначено три критерії, які суд має враховувати при призначенні певного виду примусових заходів медичного характеру: медичний (характер і тяжкість захворювання), юридичний (тяжкість вчиненого діяння) та соціальний (ступінь небезпечності психічно хворого для
себе чи інших осіб). При цьому ступінь небезпечності психічно хворого містить оцінку: суспільної небезпеки вчиненого діяння, характеру вчиненого, можливих або тих, що настали, суспільно небезпечних наслідків та інших подібних обставин; психічного стану особи на момент розгляду справи судом і небезпечності цього хворого для оточуючих, що випливає з характеру захворювання.
Згідно ч. 1 ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
Відповідно до ч. 2 ст. 94 КК України, надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 94 КК України щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку, суд може застосувати примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.
Суд звертає увагу на те, що метою примусових заходів медичного характеру є не тільки обов`язкове лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, але й запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь (ст. 92 КК України). Для досягнення цієї мети суд має визначити конкретний вид примусового заходу, враховуючи всі передбачені ст. 94 КК України критерії в їх сукупності.
Ч. 2 ст. 292 КПК передбачено, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, зокрема, має містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати.
Проте, ця інформація не є обов`язковою для суду. Вона має рекомендаційний характер і лише суд, ураховуючи характер і тяжкість захворювання, тяжкість вчиненого діяння, ступінь небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, застосовує певний вид примусового заходу.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 КПК України, судовий розгляд здійснюється одноособово суддею в судовому засіданні за участю прокурора, обов`язковою участю фізичної особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, її законного представника та захисника згідно із загальними правилами цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 513 КПК України, під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання:
1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення;
2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою;
3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності;
4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання;
5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.
Наведене узгоджується із положенням п. 5 ч. 1 ст. 513 КПК, згідно з яким під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру саме суд, у разі застосування таких заходів, має визначити їх вид.
Відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Згідно ч. 1, 2 ст. 515 КПК України, у разі видужання особи, яка після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу або в неї настав тимчасовий розлад психічної діяльності чи інший хворобливий стан психіки, які позбавляли її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними, суд на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів своєю ухвалою припиняє застосування примусових заходів медичного характеру.
Постановлення ухвали суду про припинення застосування примусових заходів медичного характеру є підставою для проведення досудового розслідування чи судового провадження.
Відповідно до ст. 49 Конституції України, держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно; існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена. Держава сприяє розвиткові лікувальних закладів усіх форм власності.
Згідно пункту 1 Постанови ВСУ № 6 від 03.06.2005 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», метою застосування примусових заходів медичного характеру і примусового лікування є: вилікування чи поліпшення стану здоров`я осіб, названих у статтях 19, 20, 76, 93 та 96 КК України; запобігання вчинення зазначеними особами нових суспільно небезпечних діянь (злочинів), відповідальність за які передбачена нормами КК України.
Відповідно до ст. 96 КК України, примусове лікування може бути застосоване судом, незалежно від призначеного покарання, до осіб, які вчинили кримінальні правопорушення та мають хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб.
Відповідно до пункту 5 Постанови ВСУ № 7 від 03.06.2005 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» тимчасовий розлад психічної діяльності особи, який позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними, що настав після вчинення злочину (як до постановлення вироку, так і під час відбування покарання), також може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.
Враховуючи обставини вчинення суспільно небезпечних діянь, особу ОСОБА_3 , характер і тяжкість його захворювання, тяжкість вчинених діянь, ступінь небезпечності ОСОБА_3 , як для себе так і для інших осіб, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Відповідно до ст. 122 КПК України витрати на проведення експертизи здійснюються за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються з Державного бюджету України.
Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлено.
На підставі вищезазначеного ст. 19, 92, 93, 94 КК України та керуючись ст. 292, 372, 395, 503, 512-513, 516 КПК України, суд-
п о с т а н о в и в:
застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ватутіне, Черкаська область, РНОКПП НОМЕР_2 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, не військовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, який вчинив суспільно небезпечні діяння, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України в стані неосудності, примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
Витрати на проведення експертизи здійснюються за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються з Державного бюджету України.
Речовий доказ у кримінальному провадженні: велосипед марки «GT AVALANGE» передано власнику ОСОБА_8 , якого звільнити від обов`язку подальшого його зберігання після набрання ухвалою суду законної сили.
Речові докази у кримінальному провадженні: грошові кошти в сумі 840 гривень 00 копійок передано власнику ОСОБА_7 , яку звільнити від обов`язку подальшого їх зберігання після набрання ухвалою суду законної сили.
Речові докази у кримінальному провадженні: рибацький рюкзак, болгарка «Makita» GA5030, 125 мм зеленого кольору передано матері власника ОСОБА_9 ОСОБА_12 , яку звільнити від обов`язку подальшого їх зберігання після набрання ухвалою суду законної сили.
Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлено.
Ухвалу суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду, через Багачевський міський суд Черкаської області протягом тридцяти днів з моменту її проголошення.
Повний текст ухвали складений та оголошений 16 грудня 2025 року о 11 год. 30 хв..
Головуючий ОСОБА_1