Справа № 953/7217/25
н/п 1-кп/953/882/25
"11" вересня 2025 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
законного представника ОСОБА_5 ,
малолітнього ОСОБА_7 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уроженця м.Харкова, громадянина України, який навчається у 7 класі КЗ «Харківський ліцей №134 Харківської міської ради», не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
03.04.2025 приблизно о 04:00 у малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не досяг віку, з якого починається кримінальна відповідальність, за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_8 , які перебували біля будинку № 27 по вул. Сагайдачного в м. Харкові, виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.
Після чого, малолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не досяг віку, якого починається кримінальна відповідальність та неповнолітній ОСОБА_8 з місця скоєння кримінального правопорушення втекли, обернувши викрадене майно на свою користь та розпорядились ним у подальшому на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Таким чином, малолітній ОСОБА_7 , 21.11.2011 перебуваючи в тринадцятирічному віці, до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність за ч.4 ст.185 КК України, вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), що поєднана з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану.
До суду надійшло клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_7 примусових заходів виховного характеру у вигляді застереження, обмеження дозвілля та встановлення особливих вимог до поведінки малолітнього.
У судовому засіданні ОСОБА_7 вину у в чиненні діяння, що підпадає під ознаки ч.4 ст.185 КК України визнав, проти задоволення клопотання не заперечував. Так ОСОБА_7 зазначив, що 03.04.2025 приблизно о 04:00 він перебуваючи разом зі своїм знайомим ОСОБА_11 біля будинку № 27 по вул. Сагайдачного в м. Харкові відкрили незапертий на замок багажник автомобілю Mercedes-Benz синього кольору, звідки викрали належний руль для автомобілю. Після чого пішли по домам. Руль він забрав собі додому, а потім віддав знайомому.
Крім того, обставини вчинення ОСОБА_7 суспільно небезпечного діяння, також підтверджуються і письмовими доказами, зібраними під час досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду.
Протоколом про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_10 , відповідно до якого останній повідомляє про крадіжу 03.04.2025р. невідомими з його автомобіля руля Mercedes-Benz.
Відеозаписами з відеокамер спостереження (збережених на дисках) відповідно до яких вбачається пересування 03.04.2025р. з 01:27:03 по 04:59 год. трьох хлопців, у одного із яких в руках вбачається руль. Також із запису вбачається як двоє хлопців чоловічої статті сідають у салон автомобіля, потім виходять. Чутні розмови, щоб відкрити багажник авто.
Диски із відеозаписами оглядну слідчим, згідно протоколів, за постановою слідчого визнані речовими доказами та оглянуті судом під час судового розгляду.
За протоколом, слідчим оглянутий руль для автомобілю Mercedes-Benz W 222 S класу, який добровільно надав ОСОБА_12 . Постановою слідчого вказаний руль визнаний речовим доказом.
За даними протоколу слідчого експерименту, із відеозаписом ОСОБА_7 показав та розказав, як він разом із ОСОБА_11 викрав з багажника автомобілю Mercedes-Benz руль для автомобілю.
Згідно вироком Київського районного суду м.Харкова від 07.08.2025р. ОСОБА_8 засуджений за вчинення в тому числі кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.
Дослідивши у судовому засіданні зібрані у кримінальному провадженні докази, суд вважає, що вони повністю узгоджуються між собою і доводять вчинення ОСОБА_7 суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), що поєднана з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану.
Як особа ОСОБА_7 має постійне місце проживання де мешкає разом із сестрою, 2010р.н. та бабусею ОСОБА_5 , має статус дитини- сироти, опікуном призначена бабуся - ОСОБА_5 .. ОСОБА_7 навчається у 7-Б класі КЗ «Харківський ліцей №134 Харківської міської ради», на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Згідно характеристики наданої зі школи ОСОБА_7 виявив середній рівень знань. Програмний матеріал засвоює на середньому рівні, але при умові постійного контролю опікуна, бабусі ОСОБА_13 . Проявляє інтерес інше до окремих предметів, але дуже швидко відволікається на сторонні фактори.
Учень, виконує домашнє завдання, але на середньому рівні, на уроки виходить без камери, потребує постійного контролю за навчанням та поведінкою зі сторони вчителя та опікуна. Інтерес до навчання хлопчик має несталий. На уроках часто пасивний та відволікається.
Також має не дисципліновану поведінку. З однокласниками відносини окладні або відсутні. Має здібності до спорту.
Бабуся ОСОБА_5 відповідально відноситься до обов`язків опікуна. Вдома створено всі необхідні житлово-побутові умови ;ля нормального навчання дитини. ОСОБА_14 підтримує зв`язок зі школою та класним керівником, відвідує батьківські збори. До ліцейних заходів та акцій не долучається.
За актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 30.01.2025р. ОСОБА_7 проживає із бабусею та сестрою, має місце для навчання та відпочинку, забезпечений їжею, одягом, предметами для навчання. Сім`я потребує допомоги психологів для налагодження взаємовідносин в родині та підвищення відповідальності в дітей до навчання.
У судовому засіданні бабуся зазначила, що онук в нічний час на вулицю не виходить, це був єдиний раз, на теперішній час він майже постійно перебуває вдома.
Згідно зі ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого КК України.
Згідно зі ст. 499 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру здійснюється згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ст. 97 КК України неповнолітнього, який вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу.
Примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 105 Кримінального кодексу України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють.
Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.
Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15.05.2006 "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" передбачено, що строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).
Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:
1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;
2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;
3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15.05.2006 "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.
Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують:
- у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 97 КК України;
- до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 2 ст. 97 КК України);
- при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч. 1 ст. 105 КК України.
Оцінивши зібрані по кримінальному провадженню докази, суд вважає, що вчинення ОСОБА_7 суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, доведено в повному обсязі.
При цьому, суд враховує, що неповнолітній ОСОБА_7 визнав обставини вчинення суспільно-небезпечного діяння, щиро розкаявся у вчиненому, посередньо характеризується за місцем навчання, вчинив суспільно-небезпечне діяння у віці 13 років, тобто згідно ст. 22 КК України не досягнув віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність, отже він підпадає під критерії зазначені в статті 97 КК України.
При призначенні примусових заходів виховного характеру суд враховує обставини вчиненого, суспільну небезпечність, наслідки діяння, дані про особу неповнолітнього, характеристику неповнолітнього, умови життя, виховання і поведінку, його ставлення до вчиненого.
Згідно з ч. 2 ст. 97 КК до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК, суд застосовує примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 КК, зокрема обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього.
Обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог щодо поведінки неповнолітнього слід розуміти як: обмеження перебування поза домівкою в певний час доби; заборону відвідувати певні місця, змінювати без згоди органу, який здійснює за ним нагляд, місце проживання, навчання чи роботи, виїжджати в іншу місцевість; покладення обов`язку продовжити навчання, пройти курс лікування (за наявності хворобливого потягу до спиртного або в разі вживання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів) тощо. Указаний перелік заходів не є вичерпним, оскільки поняття обмеження дозвілля та певні вимоги до поведінки неповнолітнього мають широке розуміння, на відміну від інших заходів виховного характеру, визначених ч. 2 ст. 105 КК.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про застосування до неповнолітнього ОСОБА_7 примусових заходів виховного характеру, у вигляді застереження та обмеження дозвілля.
Речові докази - джинси , кросівки, мобільний телефон Iphone 12 ІМЕІ НОМЕР_2 із сім-картою мобільного зв`язку номер НОМЕР_3 , слід повернути ОСОБА_7 , при цьому скасувавши арешт накладений на них слідчим суддею, у відповідності до положень ч.4 ст. 174 КПК України .
З метою проведення профілактичної роботи по запобіганню вчиненню правопорушень ОСОБА_7 , суд вважає за необхідне з урахуванням положень ст.ст. 4, 5 ЗУ «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей», направити дане судове рішення до служби у справах дітей та відповідного підрозділу національної поліції.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.174, 372, 499, 500, 501 КПК України, -
Клопотання прокурора задовольнити.
Застосувати до малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження, обмеження дозвілля та встановлення особливих вимог до поведінки малолітнього, а саме: перебувати поза межам місця постійного проживання, без присутності опікуна з 21 год. до 06 год. ранку наступного дня, строком на 1 рік.
Речові доказ : джинси сині з білим візерунком з етикеткою з надписом: EVISU GENES, розмір 28; кросівки сині ТМ «LEVIS» з червоними вставками, розмір 37; мобільний телефон Iphone 12 ІМЕІ НОМЕР_2 в корпусі синього кольору в чорному силіконовому чохлі з емблемою НОМЕР_4 з сім-картою мобільного зв`язку номер НОМЕР_3 , повернути ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 29.05.2025р. на речові докази, належні ОСОБА_7 .
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в 30 денний строк з моменту її проголошення, через Київський районний суд м.Харкова.

Ухвала набирає законної сили, після закінчення строку на її оскарження.

Суддя ОСОБА_1