Провадження №11-кп/801/1118/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді : ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 15.01.2025 року у кримінальному провадженні № 0000703 від 22.11.2023 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Вінниця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просив вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 15.01.2025 року змінити в частині призначення покарання, звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у вигляді трьох років позбавлення волі з іспитовим терміном один рік, зупинити виконання вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 15.01.2015 року до розгляду апеляційної скарги по суті.

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 15.01.2025 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України, та призначено йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту фактичного затримання на виконання вироку суду.

Згідно вироку суду обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» ОСОБА_7 являється військовозобов`язаним, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії № 197/5769 від 13.11.2023 року, на виконання Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року № 69/2022 підлягає призову на військову службу за мобілізацією.

14.11.2023 року ОСОБА_7 отримав під особистий підпис повістку на відправку з вимогою з`явитися 15.11.2023 року до збірного пункту, який знаходиться на території ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , для відправки до військової частини.

Діючи всупереч вимогам ст. 65 Конституції України, ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого протиправного діяння, маючи для цього можливість та не маючи права на відстрочку від призову за мобілізацією, з метою ухилення від проходження військової служби під час мобілізації, без поважних на те причин, ОСОБА_7 , перебуваючи у невстановленому місці, 15.11.2023 року умисно не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Своїми діями ОСОБА_7 порушив процес комплектування Збройних Сил України під час мобілізації та умисно ухилився від призову на військову службу під час мобілізації.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що ОСОБА_7 під час судового розгляду прийняв рішення бути добровольцем та встати на захист України від військової агресії російської федерації, та звернувся до командування військової частини НОМЕР_1 із бажанням проходити службу в даній військовій частині.

Після вивчення та перевірок характеристик, документів про стан здоровя, та особистих даних ОСОБА_7 16.01.2025 року командиром військової частини НОМЕР_1 було направлено письмову заяву на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 про направлення документації на ОСОБА_7 на адресу в/ч НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби.

Після зарахування до в/ч НОМЕР_1 , ОСОБА_7 було направлено до військової частини НОМЕР_2 для проходження навчання за Програмою базової загальновійськової підготовки, де він перебував з 03.02.2025 року по 22.03.2025 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом №3919 від 22.03.2025 року.

Після проходження навчання ОСОБА_7 було направлено для проходження військової служби до в/ч НОМЕР_1 , після чого переведено до в/ч НОМЕР_3 .

11.05.2025 року під час несення служби на вогневій позиції в/чА7272 в районі АДРЕСА_3 внаслідок скидання вибухового пристрою ОСОБА_7 одержав вибухову травму.

Захисник вважає, що самостійне та добровільне звернення

ОСОБА_7 до Збройних сил України із бажанням виконувати свій обов`язок

по захисту України від збройної агресії, виконання цього обов`язку в зоні

активних бойових дій є свідченням та проявом щирого каяття ОСОБА_7 та

бажанням спокутати свої провину перед державою, крім того ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, злочин скоїв вперше, з моменту внесення відомостей до ЄРДР визнавав свою провину, давав правдиві покази в справі, що вказує на те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства із звільненням від відбування покарання з випробуванням, передбаченим ст.75 КК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, захисника ОСОБА_6 , який просив задоволити апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив задоволити апеляційну скаргу захисника, застосувати ст. 75 КК України, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу захисника слід задоволити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Кримінальне провадження розглянуто на підставі ч.3 ст. 349 КПК України.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ст. 336 КК України у апеляційній скарзі захисника не оспорюється.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 викладає доводи, щодо наявності підстав для застосування ст. 75 КК України, оскільки вважає покарання, призначене ОСОБА_7 судом першої інстанції таким, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого через суворість.

Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно ч. 2 ст.409 КПК України є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого .

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість

За змістом ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів.

Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання у межах встановлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Суд першої інстанції, призначаючи покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше не судимий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання компрометуючих даних не надходило, обставину, яка відповідно ст. 66 КК України пом`якшує покарання визнання вини, відсутність обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання та прийняв рішення щодо визначення покарання у виді позбавлення волі.

Перевіривши рішення суду в частині призначення покарання, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги захисника щодо наявності підстав для застосування ст. 75 КК України є слушними.

З огляду на положення ст.75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.

Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Процесуальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_7 під час судового розгляду в суді першої та апеляційної інстанції, визнання вини, щире розкаяння, свідчить про критичне ставлення обвинуваченого до вчиненого ним злочину та про щирість його каяття і бажання залагодити ситуацію, що сталася.

З огляду на вищезазначене та за відсутності даних про іншу протиправну поведінку обвинуваченого ОСОБА_9 протягом тривалого періоду часу з моменту вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів об`єктивно констатує наявність позитивних змін в особистості ОСОБА_7 , що свідчить про готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для застосування ст. 75 КК України, суд апеляційної інстанції враховує сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який відповідно до військового квитка серії НОМЕР_4 є військовослужбовцем, письмову згоду командира В/Ч НОМЕР_1 ОСОБА_10 адресовану начальнику ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно якої до командування В/Ч НОМЕР_1 звернувся ОСОБА_7 з проханням подальшого проходження військової служби та те, що керівним складом військової частини НОМЕР_1 позитивно розглянута та схвалена кандидатура ОСОБА_7 , довідку від 05.03.2025 року № 1579/3/2997, згідно якої солдат ОСОБА_7 перебуває на військовій службі у В/Ч НОМЕР_1 , свідоцтво №3919 згідно якого солдат ОСОБА_7 у період з 03.02.2025 року по 22.03.2025 року навчався за програмою базової загальновійськової підготовки і здобув кваліфікацію «стрілець», ВОС -100, довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) В/Ч НОМЕР_5 від 19.05.2025 року №1556/2508, згідно якої 11 травня 2025 року ОСОБА_7 одержав вибухова травму, цефалгічний синдром, вестибулоатактичний синдром, вогнепальні осколкові сліпі поранення поперекової ділянки ліворуч (рана інфікована), внаслідок скиду вибухового пристрою по вогневій позиції військової частини НОМЕР_5 в районі АДРЕСА_3 . травма в районі бойових дій, пов`язана із захистом Батьківщини, копію карти інтенсивної терапії під час медичної евакуації №162 відносно ОСОБА_7 , довідки КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» від 10.06.2025 року, 24.06.2025 року, згідно яких ОСОБА_7 з 22.05.2025 року перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги», виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого хірургічного відділення, згідно якої ОСОБА_7 має численні травми ділянок тіла та отримав відповідне лікування, ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, його поведінку після вчинення злочину, обставини кримінального правопорушення.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що оскаржуваний вирок було ухвалено відносно ОСОБА_7 15.01.2025 року, з пояснень ОСОБА_7 встановлено, що ще до проголошення вироку він звернувся до командування військової частини НОМЕР_1 із проханням прийняти його на військову службу, 17.01.2025 року він був мобілізований до лав Збройних Сил України та почав проходити військову підготовку, після чого був направлений до бойової військової частини в зону ведення активних бойових дій.

Відповідно до ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

З урахуванням наведеного, наявні підстави для зміни вироку суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 в частині призначення покарання через суворість, та застосування до обвинуваченого ст.75 КК України, звільнення його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, з покладенням обов`язків визначених ст. 76 КК України, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, відповідатиме вимогам ст. ст.50,65 КК України і принципу індивідуалізації покарання, не суперечить загальним засадам призначення покарання та в даному конкретному випадку слугує шансом, наданим судом обвинуваченому довести своє виправлення, реабілітуватись перед суспільством .

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним

Керуючись ст.ст. 404,405,407,409, 414,419 КПК України, суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В :

Задоволити апеляційну скаргу захисника.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 15.01.2025 року щодо ОСОБА_7 за ст. 336 КК України змінити в частині призначеного покарання.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання за ст. 336 КК України у виді трьох років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком один рік.

Відповідно ст.76 КК України покласти обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч.4 ст.76 КК України нагляд за ОСОБА_7 як військовослужбовцем, звільненим від відбування покарання з випробуванням, покласти на командира В/Ч НОМЕР_1 , у разі зміни місця служби командира військової частини за новим місцем служби, а у разі звільнення з військової служби контроль за виконанням вироку покласти на уповноважений орган з питань пробації.

На підставі ч.5 ст.72 КК України у строк відбування покарання зарахувати строк перебування в місцях позбавлення волі з дня затримання з 02.10.2025 року по 27.11.2025 року.

Початок іспитового строку ОСОБА_7 рахувати з 27.11.2025 року.

Звільнити ОСОБА_7 негайно з місць позбавлення волі.

Судове рішення може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4