Справа № 583/5312/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2025 р. м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 /в режимі відеоконференції/,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Охтирка заяву адвоката ОСОБА_4 про відвід судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, частини 1 ст. 309 КК України,

УСТАНОВИВ:

11 листопада 2025 року захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_4 , подав заяву про відвід головуючої судді ОСОБА_5 , яку мотивував тим, що суддя, не є об`єктивною та неупередженою при розгляді кримінального провадження / № 583/5312/24/ відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , що виразилося в тім, що суддя в судовому засіданні під час дослідження речового доказу мобільного телефону, що належить ОСОБА_6 та був вилучений під час обшуку, передала прокурору після його дослідження, чим позбавила сторону захисту ознайомитись з цим речовим доказом. Прокурор ОСОБА_3 включив його, переглянув інформацію та видалив інформацію з телефону, про що він повідомив головуючу суддю. Ним було заявлено клопотання про надання часу для підготовки клопотання про тимчасовий доступ, оскільки вважає, що в телефоні є дзвінки особи-провокатора. Суддя відмовила в задоволенні цього клопотання, хоча матеріали кримінального провадження не містять інформації про тимчасовий доступ до інформації, що перебуває у володінні оператора мобільного зв`язку в електронному вигляді про вхідні та вихідні з`єднання абонентського номеру обвинуваченого ОСОБА_6 . Ним вже було заявлено відвід цієї судді, в задоволенні якого було відмовлено ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30 червня 2025 року.

Крім цього суддя ОСОБА_5 неодноразово призначала судові засідання без погодження з ним дати наступного судового засідання, відмовила в задоволенні його клопотань про тимчасовий доступ до документів, виклик свідків, які могли підтвердити факт здійснення чисельних дзвінків особою-провокатором обвинуваченому, про зберігання речового доказу, телефону, при матеріалах справи.

Вважає, що суддя є упередженою в цьому кримінальному провадженні та сприяє стороні обвинувачення уникнути будь-якої перевірки наявності чисельних дзвінків від особи-провокатора ОСОБА_6

23 вересня 2025 року він подав заяву про відкладення судового засідання в зв`язку із зайнятістю в інших кримінальних провадженнях, суддя з`ясувала думку прокурора з приводу цього клопотання, який запропонував накласти на обвинуваченого грошове стягнення, який не надав доказів поважності неявки в попереднє судове засідання, та просив вирішити клопотання про притягнення його як адвоката до дисциплінарної відповідальності, відкладення судового розгляду. Суддя не вирішила ці питання, відклала судовий розгляд, після чого виготовила та підписала ухвалу, якою порушила питання про притягнення його до відповідальність перед кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Полтавської області. Проте протокол судового засідання не містить інформації про оголошення цієї ухвали, судове засідання закінчилося о 14 год 26 хв, а ухвала була підписана о 14 год 27 хв, в цей час була виготовлена і ухвала про накладення на обвинуваченого про накладення стягнення.

Також суддя ОСОБА_5 в його відсутність в судовому засіданні повідомила обвинуваченому про здійснення неналежного захисту, схиляє його до заміни захисника, або самостійно може залучити іншого захисника. Вважає, що суддя в позасудовому порядку домовилася з прокурором про необхідність заявлення ним клопотання про ініціювання питання притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності та заздалегідь виготовила дві ухвали.

В результаті автоматичного розподілу цієї заяви про відвід між суддями 11 листопада 2025 року було визначено суддю ОСОБА_1 .

Судовий розгляд відводу судді було призначено на 13 листопада 2025 року о 10 год 45 хв з повідомленням учасників кримінального провадження та судді.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_7 підтримав свою заяву та надав аналогічні пояснення, викладені в заяві про відвід.

В судовому засіданні прокурор заперечив проти відводу судді, вважає, що відсутні підстави для задоволення заяви захисника, час перебування суду не регламентовано, суддя може виготовити проект судового рішення, яке згодом під коректує або змінить.

Вивчивши заяву про відвід з додатками, заслухавши аудіозапис, пояснення захисника, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Вимога законності складу суду в конкретному судовому провадженні спрямована на забезпечення права на справедливий суд, закріпленого в статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, яка є частиною національного законодавства.

Так, згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (частина 5 статті 9 КПК України).

У практиці Європейського суду з прав людини недодержання вимог щодо складу суду визнається порушенням положень статті 6 Конвенції щодо необхідність розгляду справи незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Підстави для відводу (самовідводу) судді у кримінальному провадженні визначені у статтях 75 та 76 КПК України.

Відповідно до частини першої статті 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:

1/ якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2/ якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3/ якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4/ за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5/ у випадку порушення встановленого ч. 3 ст. 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Також частиною 1 статті 76 КПК України визначено, що суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Розглядаючи заяву про відвід судді, суд звертає увагу, що відповідно до Конституції України та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя є незалежним при здійсненні правосуддя.

При розгляді заяви про відвід судді інший суддя не є апеляційним чи дисциплінарним органом, а тому не може надавати оцінку процесуальним діям та рішенням судді на предмет дотримання ним норм законодавства, правильності чи неправильності ведення суддею судового процесу або прийнятих суддею рішень, а має лише з позиції стороннього спостерігача визначити існування обставин, які за суб`єктивним чи об`єктивним критерієм можуть викликати сумніви у його неупередженості.

Як на підставу для відводу судді захисник посилається на приписи пункту 4 частини першої статті 75 КПК України, згідно з якою, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відвід судді є процесуальним інститутом, спрямованим на усунення слідчого судді, судді або присяжного від участі у кримінальному провадженні за умови існування обставин, що виключають їх участь у ньому.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді, а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

«об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

«суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, при оцінці безсторонності суду розмежовується суб`єктивний та об`єктивний аспекти, суб`єктивний відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, а об`єктивний визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Стосовно об`єктивної складової неупередженості суддів, то у справі «Фей проти Австрії», суд вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорно викликати в учасників процесу.

Таким чином, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас як зазначено в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію «розумного спостерігача». У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, оскільки «правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Одночасно суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Захисник ОСОБА_4 свою вимогу про відвід судді ОСОБА_5 обґрунтовує виключно на суб`єктивних припущеннях.

Як на підставу для відводу судді захисник посилається на незгоду з процесуальними діями та рішеннями судді, що на його переконання є підставою для відводу з підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 75 КПК України.

Надаючи оцінку вищенаведеній підставі, суд виходить з того, що незгода сторони кримінального провадження з процесуальними діями та рішеннями судді, не можуть бути підставою для відводу.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом в ухвалі від 17 липня 2020 року у справі № 826/11409/17, де зазначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до роз`яснень, наведених в пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року № 8, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді.

Наведені обвинуваченим аргументи стосовно підстав для відводу судді ОСОБА_5 свідчать саме про його незгоду з процесуальними діями та рішеннями судді, що у значенні вказаних вище вимог закону та роз`яснень Верховного Суду, не може бути визнано обґрунтованою підставою для відводу.

Крім того, у заяві про відвід не наведено фактів прояву суддею поведінки, яка б свідчила про його упередженість чи небезсторонність у цій справі.

Отже, аргументи, якими захисник мотивує свою заяву про відвід судді ОСОБА_5 , не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності судді, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості судді як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію», якими керується у своїй процесуальній діяльності Європейський суд з прав людини.

Інших обставин, визначених законом, які б свідчили про особисту упередженість судді ОСОБА_5 або її необ`єктивність під час розгляду кримінального провадження у заяві не вказано, а суд під час розгляду заяви таких обставин також не встановив.

З огляду на викладене, заявлений відвід містить оціночні судження та не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу судді ОСОБА_5 , передбачених законом, а тому підстав для задоволення відводу не вбачається.

Керуючись ст. ст. 75-77, 80-81 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви адвоката ОСОБА_4 про відвід судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, частин 1 ст. 309 КК України.

Ухвала суду є остаточною, оскарженню не підлягає, набуває чинності після її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 14 листопада 2025 року об 11 год 50 хв.

Суддя Охтирського міськрайонного

суду Сумської області ОСОБА_1