Справа №591/62/25 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/144/26 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року м. Суми

Сумський апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 27 жовтня 2025 року, -

встановив:

Ухвалою слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 27 жовтня 2025 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Суми) Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зазначена ухвала мотивована тим, що у заяві про вчинення кримінального правопорушення не було конкретного викладу обставин, які б вказували на вчинення кожним із посадових осіб певних дій, які містять склад кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 172 та ч. 2 ст. 364 КК України, а твердження заявниці про можливе кримінальне правопорушення ґрунтується на її суб`єктивному уявленні щодо правомірності дій посадових осіб під час виконання посадових обов`язків та власному аналізі і баченні норм законодавства про кримінальну відповідальність.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою справу направити на новий розгляд.

Вона зазначає, що слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі неправильно застосував положення ст. 214 КПК України та не врахував, що її заява містила детальний опис вчинених кримінальних правопорушень, а також відсутні процесуальні документи щодо відмови у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду була повідомлена належним чином.

Прокурор до суду не з`явився. Від прокурора надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. У заяві прокурор зазначив про відсутність підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Враховуючи те, що учасники провадження були належним чином повідомлені, але не з`явились у судове засідання, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд вказаної вище апеляційної скарги у їх відсутність, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк має бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження, а тому суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений нею з поважних причин і підлягає поновленню.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 30 січня 2019 року по справі № 818/1526/18 зазначила, що у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом з цим, зазначена норма не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача чи прокурора вносити саме до Єдиного реєстру досудових розслідувань всі прийняті та зареєстровані ними заяви.

Верховний Суд у своїй постанові від 30 вересня 2021 року по справі № 556/450/18 зазначив, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР. Аналогічний за змістом висновок був викладений й у постанові Верховного Суду від 20 квітня 2023 року по справі № 373/18/23.

Отже, до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають внесенню не будь-які відомості, а лише ті з них, які вказують на обставини, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Як слідує із матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 23 грудня 2024 року звернулась до четвертого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Полтаві із заявою про вчинення щодо неї кримінальних правопорушень начальником ТУ ДСА в Сумській області ОСОБА_7 , його заступником ОСОБА_8 та головою Сумського окружного адміністративного суду ОСОБА_9 .

З листа слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Суми) Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Полтаві ОСОБА_10 від 25 грудня 2024 року слідує, що ОСОБА_6 відмовлено у внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань з посиланням на те, що її заява не містила достатніх відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

Перевіряючи обставини невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов до переконання, що зміст заяви ОСОБА_6 від 23 грудня 2024 року не містить відомостей про конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень.

Апеляційний суд, здійснивши власну оцінку змісту заяви ОСОБА_6 , виходить з того, що викладені у ній обставини не містять фактичних даних, які б свідчили про ознаки кримінального правопорушення, виходячи з наступного.

В обґрунтування своєї заяви від 23 грудня 2024 року ОСОБА_6 послалась на те що голова Сумського окружного адміністративного суду ОСОБА_9 вніс до ТУ ДСА в Сумській області подання про її звільнення з посади керівника апарату суду за вчинення дисциплінарного проступку, якого вона не вчиняла. У подальшому на підставі проведення службового розслідування заступником ТУ ДСА в Сумській області ОСОБА_8 її звільнено з посади наказом начальника ТУ ДСА в Сумській області ОСОБА_7 . Згодом судами визнано звільнення незаконним та її поновлено на посаді з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

З огляду на зазначене ОСОБА_6 вважає, що вказаними діями посадові особи вчинили злочини, передбачені ч. 1 ст. 172 та ч. 2 ст. 364 КК України.

Водночас зміст заяви свідчить, що вона ґрунтується виключно на незгоді ОСОБА_6 з кадровим рішенням про її звільнення, яке згодом було визнано судом незаконним, що за своєю правовою природою є предметом трудового спору, а наведені у заяві доводи не конкретизують кримінально караних дій кожної з посадових осіб, не містять відомостей про умисел, корисливий мотив, отримання неправомірної вигоди чи настання тяжких наслідків і не виходять за межі правової оцінки управлінського рішення.

Отже, заява ОСОБА_6 не містить відомостей, які б свідчили про ознаки кримінального правопорушення, а фактично зводиться до того, щоб криміналізувати спір щодо її звільнення.

Відтак, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що, заява ОСОБА_6 не містить інформації, яка б вказувала на наявність вагомих обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, тому правові підстави для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення відсутні.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону чи неправильного застосування норм матеріального права, які б слугували підставою для скасування оскаржуваної ухвали, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, суд -

постановив:

Поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 27 жовтня 2025 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4