№ 1-кп/756/1881/25
В И Р О К

іменем України

06 листопада 2025 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, офіційно непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Київського районного суду м. Харкова від 27.03.2020 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, до покарання у виді 5 років позбавлення волі,

-вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.12.2024 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком в 2 роки,

- вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 01.05.2025 за ч. 2 ст. 309 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, до покарання у виді 2 років 3 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:

30 червня 2025 року, близько 15 год. 15 хв., у ОСОБА_7 , який перебував за адресою: м. Київ, вул. Озерна, 10, та помітив ОСОБА_4 , виник умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, ОСОБА_7 підбіг до потерпілої ОСОБА_4 та, усвідомлюючи, що вчинювані ним дії мають відкритий для неї та інших осіб характер, штовхнув останню в ліве плече, а правою рукою зірвав наявний на її шиї золотий ланцюжок (585 проби, 14 грам), вартістю 35 266 грн. 98 коп. У подальшому, ОСОБА_7 тримаючи при собі викрадений золотий ланцюжок потерпілої, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд,

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_4 майнову шкоду на загальну суму 35 266 грн. 98 коп.

У судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину визнав, зокрема показав, що дійсно 30 червня 2025 року, близько 15 год., він, перебуваючи за адресою: м.Київ, вул. Озерна, 10, зустрів потерпілу ОСОБА_4 , яку штовхнув та зірвав з її шиї золотий ланцюжок. Свою вину у вчиненні ним злочину визнав повністю, розкаявся у вчиненому, вид та вартість викраденого майна не оспорює.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їхньої позиції немає; останнім роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, доведена в повному обсязі.

Дії ОСОБА_7 повинні бути кваліфіковані за ч. 4 ст. 186 КК України, оскільки він вчинив дії, що виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, вчиненим із прямим умислом, а також обставину, що пом`якшує та обтяжує покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає, що обвинувачений щиро покаявся.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 , згідно ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

Крім цього, при обранні обвинуваченому ОСОБА_7 міри покарання судом враховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують, зокрема те, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, неодружений, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі оскільки вважає, що з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину та особи винного, його перевиховання та виправлення не можливі без відбування вказаного покарання.

Суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого статей 69, 75 КК України.

Одночасно суд застосовує вимоги ст. 71 КК України, оскільки ОСОБА_7 до повного відбуття покарання, яке було визначено вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 01.05.2025, вчинив вищевказане кримінальне правопорушення.

Враховуючи обраний вид покарання, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд, приймаючи до уваги обставини, визначені пунктами 2-4 ст. 178 КПК України, вважає необхідним до набрання вироком законної сили залишити без зміни обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Окрім цього, 05 листопада 2025 року представник потерпілої ОСОБА_5 подав в інтересах ОСОБА_4 цивільний позов до цивільного відповідача ОСОБА_7 про стягнення спричиненої матеріальної та моральної шкоди, а також витрат на правову допомогу, які понесла потерпіла.

Цивільний позов мотивований тим, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 потерпілій була спричинена матеріальна та моральна шкода. Матеріальна шкода складається з вартості викраденого золотого ланцюжка (585 проби, 14 грам) та становить 35 266 грн. 98 коп.

Розмір завданої моральної шкоди потерпіла та її представник оцінили у розмірі 100 000 грн., оскільки протиправні дії ОСОБА_7 завдали потерпілій тілесні ушкодження, фізичний біль, страждання та спричинили посттравматичний стресовий розлад.

Крім того, представник та потерпіла вказують, що процесуальні витрати на правову допомогу адвоката становили 13 750 грн., що підтверджується актом приймання-передачі від 03.11.2025 за договором про надання правової допомоги від 20.10.2025.

Таким чином, посилаючись на положення статей 1166, 1167 ЦК України, статей 118, 124 КПК України, потерпіла та її представник просять суд стягнути на користь ОСОБА_4 з обвинуваченого ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 35 266 грн. 98 коп., моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 13 750 грн.

Обвинувачений ОСОБА_7 цивільний позов потерпілої визнав.

Захисник обвинуваченого наголошував, що цивільний позов в частині стягнення розміру моральної шкоди необґрунтований, оскільки є завищеним.

Прокурор просила задовольнити цивільний позов в повному обсязі.

Дослідивши матеріали кримінального провадження та матеріали заявленого цивільного позову, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як зазначено вище, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме: ОСОБА_7 є винним у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, внаслідок якого ОСОБА_4 спричинено майнову шкоду на загальну суму 35 266 грн. 98 коп.

У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Приписи ч. 1 ст. 124 КПК України передбачають, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене та ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_7 пред`явлений цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди визнав в повному обсязі, суд вважає, що в цій частині позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 моральної шкоди, з огляду на позицію сторони захисту, суд зважає на таке.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Суд вважає доведеним факт завдання моральної шкоди ОСОБА_4 , що виразилося у нервовому потрясінні, отриманні тілесних ушкоджень (які хоч і не вказані в обвинувальному акті, однак підтверджені висновком судово-медичного експерта) та перенесеному стресі.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_7 , щодо стягнення моральної шкоди, спричиненої внаслідок неправомірних дій обвинуваченого.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення за рахунок відповідача.

Суд, при визначені розміру відшкодування потерпілій ОСОБА_4 моральної шкоди враховує ступінь вини ОСОБА_7 , нервове потрясіння, отриманні тілесні ушкодження та перенесений стрес потерпілою, виходячи з засад розумності, виваженості, справедливості, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 компенсацію моральної шкоди в сумі 40 000 грн., що буде відповідати засадам розумності та справедливості, не призведе до збагачення позивача та не поставить в край тяжкий матеріальний стан ОСОБА_7 .

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.

Питання процесуальних витрат суд вирішує з урахуванням приписів Глави 8 КПК України.

Керуючись статтями 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 7 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 01.05.2025, визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 7 років 5 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту взяття під варту, а саме з 30 червня 2025 року.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор», до набрання вироком законної сили - залишити без зміни.

Цивільний позов представника потерпілої - адвоката ОСОБА_5 , поданий в інтересах ОСОБА_4 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) матеріальну шкоду у розмірі 35 266 (тридцять п`ять тисяч двісті шістдесят шість) гривень 98 копійок та 40 000 (сорок тисяч) гривень на відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_7 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) процесуальні витрати на правову допомогу у розмірі 13 750 (тринадцять тисяч сімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_7 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) процесуальні витрати за проведення судової експертизи в сумі 400 (чотириста) гривень (Номер рахунку (IBAN): НОМЕР_3 ).

Речові докази по справі, а саме:

-одяг, взуття, павербанк та мобільний телефон, які було вилучено під час затримання ОСОБА_7 (квитанції № 009170, № 009172 та № 009171), - повернути ОСОБА_7 ;

-оптичні диски з відеозаписами, - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1