Справа № 751/9108/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/580/25
Категорія - домашній арешт. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

18 листопада 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження

підозрюваного ОСОБА_6

його захисника - адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 жовтня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вересоч Куликівського району Чернігівської області, громадянина України, не працюючого, який має другу групу інвалідності, одруженого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого, застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з визначенням кола обов`язків: цілодобово знаходитись за місцем свого фактичного проживання за адресою АДРЕСА_2 , за виключенням випадків звернення за невідкладною медичною допомогою або перебування в найближчому сховищі під час повітряної тривоги, про що (початок даної обставини та її закінчення, місце перебування) невідкладно повідомляти слідчого або прокурора; прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, суду на визначений ними час; не відлучатися із населеного пункту,в якому він проживає за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду; здати на зберігання уповноваженому органу паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, які дають право на виїзд і в`їзд в Україну, після чого надати у триденний строк слідчому документи, що підтверджують здачу уповноваженому органу цих документів.

Строк дії домашнього арешту та обов`язків встановлений до строком до 27 грудня 2025 року.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя вказав, що обрання саме такого запобіжного заходу, за обставинами даного кримінального провадження та даних про особу підозрюваного, відповідатиме вимогам справедливого балансу між інтересами конкретної особи та інтересам захисту суспільства та держави від кримінальних правопорушень.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час.

Аргументує тим, що при ухваленні рішення слідчий суддя вважає достатніми доказами для «обґрунтованості підозри» наявні в матеріалах кримінального провадження протоколи допитів потерпілого та свідка,однак, не бере до уваги надані в судовому засіданні показання свідка ОСОБА_9 , вказуючи на їх розбіжності та ставиться до них критично. При цьому слідчий суддя не звертає уваги на те, що свідок ОСОБА_10 може бути зацікавленою особою та надавати свідчення, які можуть суперечити дійсним подіям. В той же час, свідок ОСОБА_9 , який позичив грошові кошти ОСОБА_11 , чітко вказав в суді першої інстанції, що частини з цих грошових коштів належить саме ОСОБА_6 та повернути кошти ОСОБА_11 мав саме ОСОБА_6 , саме тому останній вступив у спілкування з потерпілими - щоб повернути власні грошові кошти.

Щодо зазначеного органом досудового розслідування ризику можливого переховування від правосуддя, захисник вказує на те, що відповідно до ухвали слідчого судді та виконання покладених на нього обов`язків 30 жовтня 2025 року ОСОБА_6 передав паспорт для виїзду за кордон на зберігання слідчому. Ризик тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється особа, сам по собі не є беззаперечним доказом наявності ризику переховування від суду. Отже, ризик, на який посилається сторона обвинувачення - ймовірність залишення території України та тяжкість покарання, яке ймовірно загрожує ОСОБА_6 , є безпідставним і втратив свою актуальність.

З огляду на стан здоров`я ОСОБА_6 , призначений йому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту суттєво ускладнить можливість отримання необхідної медичної допомоги та проходження регулярного лікування, включаючи планові огляди, орекцію інсулінотерапії та інші медичні процедури, які потребують особистої присутності в лікувальних закладах. Отже, застосування такого запобіжного заходу створює реальну загрозу погіршення стану здоров`я підозрюваного.

Крім того, вказує на те, що застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід фактично унеможливлює виконання підозрюваним здійснення догляду за матір`ю, яка має інвалідність та потребує постійного стороннього догляду, а також унеможливлює забезпечення належного утримання кінного клубу, зокрема, годування та догляду за кіньми, який дружина ОСОБА_6 фізично не може здійснювати самостійно.

На думку захисника, застосований запобіжний захід не співвідноситься з тим кримінальним правопорушенням, у в чиненні якого підозрюється ОСОБА_6 .. При цьому, саме повідомлення про підозру буде оскаржено до слідчого судді у строк та спосіб, передбачений КПК України.

Заслухавши доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили про обрання більш м`якого запобіжного заходу - домашній арешт в нічний час доби, з 22 год. до 06 год. ранку, прокурора, який заперечував проти доводів сторони захисту, ухвалу слідчого судді вважав законною та обґрунтованою, а застосований вид запобіжного заходу таким, що відповідає тяжкості кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 та встановленим ризикам його можливої неналежної процесуальної поведінки, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника задовольнити.

Як убачається з матеріалів провадження слідчим управлінням ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000630 від 06.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що 21 червня 2025 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 на ґрунті довірливих відносин виникла усна домовленість про позику грошових коштів у сумі 60 000 гривень та 2 000 доларів США, що за курсом НБУ становить 83 371,8 грн., а всього на загальну суму 143 370,8 грн., що містило ознаки договору, який не передбачений актами цивільного законодавства та вважається укладеним з моменту передання грошей, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства та породжує цивільні права та обов`язки.

Того ж дня ОСОБА_11 , перебуваючи у приміщенні за адресою: м. Чернігів, вул. Народного руху, 4, отримав від ОСОБА_9 вищезазначені грошові кошти.

Таким чином, відповідно до статей 626, 1046 Цивільного кодексу України між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 виникли цивільно-правові відносини у формі усного договору позики грошових коштів на вищезазначену суму.

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 29 липня 2025 року, ОСОБА_6 дізнався про факт позики ОСОБА_11 грошових коштів та у нього виник умисел на примушення ОСОБА_11 до виконання цивільно-правового зобов`язання на користь ОСОБА_9 для забезпечення його майнового інтересу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на примушення ОСОБА_11 виконати його цивільно-правове зобов`язання перед ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , діючи з власної ініціативи з мотивів забезпечення майнового інтересу ОСОБА_9 , 02 серпня 2025 року о 15 год. 15 хв., перебуваючи у м. Чернігові, більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено, зателефонував ОСОБА_11 на мобільний телефон та у ході розмови висунув йому вимогу повернути ОСОБА_9 борг, погрожуючи потерпілому вбивством шляхом удару ножем у голову.

Крім того, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на примушення ОСОБА_11 до виконання цивільно-правового зобов`язання перед ОСОБА_9 , 15 жовтня 2025 року о 12 год. 28 хв., зустрів потерпілого біля ресторану «Старий Чернігів» у м. Чернігові, розташованого за адресою: м. Чернігів, просп. Перемоги, 137.

У ході спілкування ОСОБА_6 , висунув ОСОБА_11 вимогу повернути ОСОБА_9 борг, погрожуючи потерпілому заподіянням тяжких тілесних ушкоджень шляхом перелому шиї.

Сприймаючи такі погрози ОСОБА_6 як реальні, та побоюючись за своє життя та здоров`я, ОСОБА_11 передав йому грошові кошти в сумі 1 000 доларів США.

29 жовтня 2025 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України, а саме у примушуванні до виконання цивільно-правового зобов`язання, із погрозою вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Оцінюючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення за наведених у повідомленні про підозру обставин, слідчий суддя, суд керується стандартом доказування «обґрунтована підозра». Цей стандарт є менш суворим у порівнянні зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується під час розгляду висунутого особі обвинувачення по суті, та не передбачає оцінку доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

Як зазначав Європейський Суд з прав людини у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», під обґрунтованою підозрою Суд розуміє існуючі факти або інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення. Отже, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі, але вони мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

На підставі оцінки сукупності отриманих фактів та обставин суд лише визначає, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Отже, на початковій стадії досудового розслідування кримінальний процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення, як помилково вважає сторона захисту. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для засудження особи та ухвалення обвинувального вироку.

Слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні слідчого доводи та долучені копії матеріалів свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри та підтверджуються доказами, достатніми саме на етапі досудового розслідування, для вирішення питання про застосування запобіжного заходу. При цьому проаналізував показання свідка ОСОБА_9 , вказавши на ряд суперечностей в його показаннях та ряд невідповідностей, які не спростовуються стороною захисту в апеляційній скарзі.

При цьому, колегія суддів звертає увагу сторони захисту на те, що на даній стадії досудового розслідування під час вирішення питання про можливість та необхідність застосування запобіжного заходу, слідчий суддя не має повноважень на встановлення обставин кримінального правопорушення, а тим більше не може надавати оцінку доказам з точки зору їх належності та допустимості. Фактично, показаннями свідка ОСОБА_9 , який був допитаний слідчим суддею за клопотанням сторони захисту, не спростовуються докази, надані органом досудового розслідування на підтвердження обґрунтованості пред`явленої ОСОБА_6 підозри на даному етапі досудового розслідування.

Наведені стороною захисту доводи не спростовують цього висновку. Тим більше, що під час вирішення питання про застосування до особи запобіжного заходу повноваження слідчого судді в частині оцінки допустимості доказів обмежуються випадками, передбаченими ст. 87 КПК України, втім доводи про наявність таких підстав стороною захисту не повідомлялися.

Колегія суддів наголошує, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» обмежує міру, до якої слідчий суддя може оцінювати обставини, відомості про які надані сторонами. В межах оцінки питань, обумовлених розглядом клопотання, слідчий суддя не констатує та не має права констатувати винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищевказані дії (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

При цьому, кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Щодо наявності ризику того, що підозрюваний зможе переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України, за який передбачено покарання від трьох до п`яти років позбавлення волі, тобто існує ймовірність притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення при визначенні ризику переховування. При цьому, таке покарання може бути призначено без можливості застосування пільгових інститутів кримінального права. Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі робить цей ризик достатньо високим.

Разом з тим, тяжкість можливо скоєного кримінального правопорушення не є єдиною визначальною умовою при встановленні цього ризику, проте разом з іншими обставинами вірно врахована слідчим суддею під час вирішення розгляду клопотання про обрання особі запобіжного заходу.

Більш того, той факт, що ОСОБА_6 передав на зберігання слідчому паспорт для виїзду за кордон, не виключає можливість настання вказаного ризику, як помилково вважає захисник, адже переховуватись з метою ухилення від органу досудового розслідування та суду особа може й на території України, або ж може залишити територію України поза межами офіційних пунктів пропуску.

Наведені вище фактичні дані цього кримінального провадження, особисті обставини підозрюваного та тяжкість можливого покарання в сукупності дають суду підстави дійти висновку про існування ризику переховування від органу досудового розслідування або/та суду, а тому слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку щодо його існування на даному етапі кримінального провадження.

Належна процесуальна поведінка підозрюваного, стійкі соціальні зв`язки, наявність в нього постійного місця проживання, дружини та матері, яка потребує стороннього догляду, на яких наголошує сторона захисту, в певній мірі зменшують існування цього ризику, проте не настільки, аби нівелювати його повністю.

З огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, у скоєнні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , колегія суддів погоджується і з наведеним в оскаржуваному судовому рішенні обґрунтуванням наявності у даному кримінальному провадженні ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків, шляхом погроз, залякування або інших способів впливу з боку підозрюваного.

До того ж, при оцінці існування цього ризику колегія суддів виходить із передбаченої КПК процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, відповідно до якої спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від цих осіб та дослідження їх судом.

З цих підстав слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про наявність на даному етапі кримінального провадження зазначеного ризику.

Разом з тим, вказівка захисника про те, що підозрюваний має отримувати медичну допомогу, проходити планові медичні обстеження, оскільки є інсулінозалежною особою та має ряд інших захворювань, а обраний запобіжний захід унеможливить її отримання, заслуговує на увагу.

Більш того, згідно наданих документів матері підозрюваного ОСОБА_12 , 1949 року народження, 15.11.2025 були ампутовані нижні кінцівки на рівні середньої третини стегна, а рідний брат підозрюваного, ОСОБА_13 , 1971 року народження, також перебуває на лікуванні через перелом відділу великогомілкової лівої кістки.

Отже, твердження захисника про те, що ОСОБА_6 потребує медичної допомоги та має здійснювати постійний догляд за матір`ю, є підставою для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, що не можуть забезпечити сторонні особи, робота яких вимагає матеріальних затрат, у той яас як підозрюваний є інвалідом другої групи і потребує додаткових витрат на своє лікування та лікування своїх близьких.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 жовтня 2025 року, про застосування до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України, ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати місце проживання, скасувати, постановити нову ухвалу.

До підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арештуз визначенням кола обов`язків: знаходитись за місцем свого фактичного проживання за адресою АДРЕСА_2 , з 22 години до 06 години ранку наступного дня, за виключенням випадків звернення за невідкладною медичною допомогою або перебування в найближчому сховищі під час повітряної тривоги, про що (початок даної обставини та її закінчення, місце перебування) невідкладно повідомляти слідчого або прокурора; прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду на визначений ними час; не відлучатися із населеного пункту,в якому він проживає за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду; здати на зберігання уповноваженому органу паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, які дають право на виїзд і в`їзд в Україну, після чого надати у триденний строк слідчому документи, що підтверджують здачу уповноваженому органу цих документів.

Строк дії домашнього арешту та обов`язків встановити до 27 грудня 2025 року.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16