Номер провадження: 11-сс/813/150/26
Справа № 510/2334/25 1-кс/510/61/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах особи, відносно якої вирішується питання про застосування екстрадиційного арешту, ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ренійського районного суду Одеської області від 17 листопада 2025 року, якою стосовно:

ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кишинів, Республіка Молдова, громадянина Республіки Молдова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина Республіки Молдова серії НОМЕР_1 , виданий 17.04.2019 р., дійсний до 17.04.2029 р.,

- застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту),

установив:

Зміст оскарженого судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання керівника Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_9 та застосовано до ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі (екстрадиційний арешт).

Затверджено згоду на видачу (екстрадицію) для застосування процедури видачі (екстрадиції) у спрощеному порядку та застосовано до громадянина ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі (екстрадиційний арешт), строком на 12 місяців, тобто з 14 листопада 2025 року з 16 год. 45 хв. і до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше 12 місяців (тобто, до строку, не пізніше 14 листопада 2026 року до 16 год. 45 хв.).

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що в ході розгляду клопотання прокурора від ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) надійшла письмова заява про затвердження його згоди на застосування скороченої процедури його видачі (екстрадиції), яка була складена в присутності захисника. У судовому засіданні ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) підтвердив, що добровільно погоджується на свою видачу компетентним органам Республіки Молдова, йому зрозумілий зміст такої згоди та її наслідки.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання керівника Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_9 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону при розгляду клопотання прокурора, а також на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків в ухвалі суду фактичним обставинам справи.

Крім того, в поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної ухвали, яке обґрунтоване тим, що ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) є громадянином Республіки Молдова, не володіє українською мовою та не розуміє її, в той час як оскаржена ухвала слідчого судді була вручена йому лише на українській мові, тому він не міг розуміти її зміст, порядок та можливість оскарження. Захисник ОСОБА_10 , який діяв за Дорученням центру з надання безоплатної правничої допомоги, не заявив у судовому засіданні клопотання про залучення перекладача та не роз`яснив ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) правові наслідки надання останнім згоди на його видачу (екстрадицію) для застосування процедури видачі (екстрадиції) у спрощеному порядку, не перевірив добровільність надання ним згоди на його видачу (екстрадицію), не роз`яснив зміст оскаржуваної ухвали, наслідки її постановлення, порядок та можливість апеляційного оскарження та, як захисник, її не оскаржив. Натомість угода про надання правничої допомоги з адвокатом ОСОБА_6 була підписана 10.12.2025 року.

Позиції учасників судового розгляду.

Захисник підтримав доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ренійського районного суду Одеської області від 17 листопада 2025 року та просив його задовольнити.

Прокурор звернувся до апеляційного суду із заявою про розгляд справи без його участі, в якій зазнав, що ухвала слідчого судді про затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію) та застосування екстрадиційного арешту взагалі не підлягає апеляційному оскарженню. Крім того, повідомив, що відповідно до інформації з ДУ "Одеський слідчий ізолятор" ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) 16.12.2025 року вибув із вказаної установи для передачі правоохоронним органам республіки Молдова.

Дослідивши матеріали провадження та доводи клопотання, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь - якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Частина 1 ст. 24 КПК України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим кодексом.

Водночас, відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Механізм реалізації кримінально-процесуальних гарантій є по суті всією системою кримінально-процесуальних норм, які спрямовують кримінальне провадження на досягнення його завдань. Такими завданнями є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження та щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру.

Поряд з цим, у п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України визначено, що апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

В своючергу, ч.3 ст. 395 КПК України прямо вказує, що для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З викладених положень вбачається, що виключення із загального правила передбачені для двох категорій учасників кримінального провадження, одна з яких є істотно обмеженою у правах та доступі до інформаційних благ в силу утримання під вартою, що зумовлює необхідність надання додаткового часу для підготовки та подачі такою особою апеляційної скарги, а друга з об`єктивних причин не обізнана та не могла бути обізнаною про постановлене судове рішення у зв`язку з нереалізацією або незабезпеченням з певних причин права на участь в судовому провадженні при вирішенні слідчим суддею, судом певних питань, що стосуються її прав, свобод та законних інтересів.

Таким чином, при вирішенні питання, чи дотрималася особа, яка подала апеляційну скаргу, передбаченого ст. 395 КПК України строку на апеляційне оскарження, слід чітко встановити початок перебігу вказаного строку та його закінчення.

Процедура визначення строків для подання скарги має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності. Суворе дотримання строків у кримінальному процесі неможливе без чіткого знання правил їх обчислення. Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення.

За змістом статті 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені, зокрема законом, проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо його пропущено з поважних причин. Отже, в ініційованому учасником кримінального провадження клопотанні про поновлення процесуального строку має бути наведено причини, через які цей строк пропущено. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, оскаржена ухвала слідчого судді Ренійського районного суду Одеської області постановлена та оголошена 17 листопада 2025 року в присутності, зокрема: особи, відносно якої вирішується питання про застосування екстрадиційного арешту - ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) та захисника ОСОБА_10 , яким було роз`яснено порядок і строки апеляційного оскарження. Слід також зазначити, що копію оскарженої ухвали сторона захисту отримала негайно після проголошення судового рішення, що підтверджується розпискою ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), яка наявна в матеріалах справи (а.с. 44), а тому строк на подачу апеляційної скарги почав обчислюватись з 17 листопада 2025 року. Натомість, апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), на ухвалу слідчого судді Ренійського районного суду Одеської області від 17 листопада 2025 року подана до апеляційного суду 12 грудня 2025 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Доводи захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах особи, відносно якої вирішується питання про застосування екстрадиційного арешту - ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), про те, що він як захисник тільки 10 грудня 2025 року підписав з останнім договір про надання правової допомоги, після чого, того ж дня 10 грудня 2025 року ознайомився з оскарженою ухвалою слідчого судді та 12 грудня 2025 року звернувся з апеляційною скаргою, а тому це є поважною причиною пропуску строку, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки договір про надання правової допомоги між ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) та адвокатом ОСОБА_6 було укладено 10 грудня 2025 року (а.с. 52), тобто після закінчення строків на апеляційне оскарження вказаної ухвали слідчого судді, що не є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження та не може слугувати причиною для його поновлення.

Виходячи з висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від27березня 2019року у справі №127/17092/18, провадження №51-8813км18,особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, в тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, що минув із дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, котра звертається з відповідним клопотанням, зокрема те, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), а також інші відповідні обставини.

Колегія суддів вважає, що захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах особи, відносно якої вирішується питання про застосування екстрадиційного арешту - ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), не навів об`єктивних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, які б суд міг визнати поважними, та поновити зазначений строк.

Також, апеляційний суд звертає увагу, що у рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга, подана після закінчення строку апеляційного оскарження, повертається, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Оскільки підстав для поновлення пропущеного процесуального строку немає, у поновленні строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути апелянту.

Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне також звернути увагу на положення ч. 9 ст. 584 КПК Ураїни, якими встановлено, що ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку особою, щодо якої застосовано екстрадиційний арешт, її захисником чи законним представником, прокурором, крім ухвал слідчого судді про затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію) та застосування екстрадиційного арешту, про затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію), відмови особи від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності та застосування екстрадиційного арешту, які оскарженню не підлягають.

Відтак, оскаржена ухвала слідчого судді в частині затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію) та застосування екстрадиційного арешту взагалі не підлягає апеляційному оскарженню.

Керуючись статями 113, 116, 117, 370-372, 376, 395, 404, 407, 419, 532, 584 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Клопотання захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах особи, відносно якої вирішується питання про застосування екстрадиційного арешту, ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня набрання законної сили до Верховного суду.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_11 ОСОБА_3 ОСОБА_4