Провадження № 1-кп/344/1370/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря с/з: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченої: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

потерпілої: ОСОБА_6 ,

представника потерпілої: ОСОБА_7

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Івано-Франківськ кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народилася у місті Івано-Франківськ зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянка України, із вищою освітою, одружена, має на утриманні одну малолітню та одну неповнолітню дитину, РНОКПП: НОМЕР_1 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, відомості про яке 13.08.2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001348 ,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області перебуває обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Так, відповідно до обвинувального акту, 13 серпня 2025 року близько 17 години водійка ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Renault Kadjar», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухалася у лівій смузі руху по вул. Галицька у м. Івано-Франківську, в напрямку до вул. Целевича, зі сторони центральної частини м. Івано-Франківська. Ділянка дороги, по якій рухалася ОСОБА_4 , має по дві смуги для руху в кожному напрямку, зустрічні потоки транспортних засобів розділені між собою дорожньою розміткою 1.3 Правил дорожнього руху України (надалі ПДР).

У цей час, у попутному напрямку із автомобілем марки «Renault Kadjar», реєстраційний номер НОМЕР_2 , правою смугою рухався транспортний засіб. При наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований перед перехрестям вул. Галицька із вул. Пулюя, в м. Івано-Франківську та позначений інформаційно-вказівним дорожнім знаком 5.38.1 «Пішохідний перехід» і дорожньою розміткою 1.14.2 «зебра» ПДР України водій транспортного засобу, який рухався у правій смузі руху, почав зменшувати швидкість, надаючи перевагу у русі пішоходу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка переходила проїзну частину дороги вул. Галицька справа наліво відносно напрямку руху автомобіля.

У відповідності до вимог п. 4.16 а) ПДР України, пішохід ОСОБА_6 під час переходу проїзної частини, позначеної нерегульованим пішохідним переходом, мала перевагу у русі.

Водійка ОСОБА_4 , наближаючись до пішохідного переходу, маючи технічну можливість завчасно виявити пішохода, будучи проінформована інформаційно-вказівним знаком 5.38.1 «Пішохідний перехід», проявила неуважність, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахувала дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, своєчасно не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та вчинила наїзд на ОСОБА_6 , яка перетинала проїзну частину дороги в межах нерегульованого пішохідного переходу.

При цьому, ОСОБА_4 порушила наступні вимоги пунктів ПДР України:

п. 1.5, в якому вказано, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.3 б), який вказує, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п. 4.16 а) в якому зазначено, що пішоходи мають право на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора;

п. 12.1, згідно якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

п. 12.3, відповідно до якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

п. 18.1, де зазначено, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека;

п. 18.4, про те, якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

У результаті порушення ОСОБА_4 ПДР України сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої потерпіла ОСОБА_6 , згідно висновку судово-медичного експерта, отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої п`яткової кістки із зміщенням відламків, і відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення.

Обвинувачена ОСОБА_4 через канцелярію суду подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України та закриття кримінального провадження у зв`язку із її примиренням із потерпілою. В обґрунтування поданого клопотання зазначила, що вона у вчиненому щиро кається, спілкувалася з потерпілою, надала їй матеріальну допомогу, тим самим відшкодувала матеріальні та моральні збитки. Потерпіла ОСОБА_6 до неї претензій матеріального та морального характеру не має, вона вперше вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку із чим просить звільнити її від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрити на підставі ст. 46 КК України. У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 після роз`яснення їй судом, що вказана підстава для закриття провадження у справі є нереабілітуючою і що вона має право на продовження судового розгляду у загальному порядку підтримала подане нею клопотання та просила таке задоволити.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні підтримав подане обвинуваченою ОСОБА_4 клопотання, просив таке задоволити та звільнити останню від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України та закриття кримінального провадження у зв`язку із її примиренням із потерпілою.

Потерпіла ОСОБА_6 через канцелярію суду також подала клопотання про звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України та закриття кримінального провадження у зв`язку із примиренням останньої із нею. ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні підтримала подане нею клопотання про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності. Вказала, що обвинувачена відшкодувала їй матеріальні та моральні збитки. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не має, просить звільнити обвинувачену від кримінального відповідальності, розуміє наслідки закриття кримінального провадження.

Представник потерпілої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 у підготовчому судовому засіданні підтримав подане потерпілою ОСОБА_6 клопотання, просив таке задоволити та звільнити обвинувачену ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України та закриття кримінального провадження у зв`язку із її примиренням із потерпілою.

У підготовчому судовому засіданні прокурор не заперечив щодо задоволення клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження у підготовчому судовому засіданні, вважає, що таке клопотання є підставним, так, як остання вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинила необережний нетяжкий злочин, щиро покаялася у вчиненому, шкода у кримінальному провадженні обвинуваченою відшкодована, та обвинувачена з потерпілою примирилися, що обоє і ствердили у підготовчому судовому засіданні. У зв`язку із цим не заперечив щодо задоволення клопотання обвинуваченої про закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням винної з потерпілою.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Заслухавши думку учасників судового провадження та дослідивши матеріали кримінального провадження з цього приводу суд вважає, що ОСОБА_4 на підставі ст. 46 КК України підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України цього Кодексу звільнення від кримінальної відповідальності здійснюється судом.

Згідно зі ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Так, відповідно до ч.1 ст.46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді карається штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років та яке відповідно до ч.4 ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

У той же час у судовому засіданні встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності і під час судового провадження примирилася з потерпілою ОСОБА_6 та повністю відшкодувала всі завдані їй кримінальним правопорушенням збитки.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що є всі правові підстави для звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з її примиренням з потерпілою ОСОБА_6 .

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі, якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку (ч. 3 ст. 285 КПК України).

Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Положеннями п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 12 Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності визначено, що звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим є вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості.

При цьому, потерпілим може бути лише фізична особа, якій злочином заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду і яку визнано потерпілим відповідно до положень КПК України.

Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.

Повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному задоволенні винним або іншими особами, зокрема батьками чи близькими родичами, обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, загладжуванні її в інший спосіб, наприклад, шляхом прилюдного вибачення за завдану образу.

Передбачене у ст. 46 КК України звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

На час розгляду справи в суді, ОСОБА_4 правильно та об`єктивно оцінює свою поведінку після вчинення кримінального правопорушення, щиро розкаюється у вчиненому кримінальному правопорушенні, примирилася із потерпілою, яка підтвердила суду добровільність свого волевиявлення, та відшкодування спричинену їй шкоду.

У судовому засіданні потерпіла підтвердила, що примирилася з обвинуваченою. Потерпіла вибачила обвинувачену.

При вирішенні клопотання суд приймає до уваги те, що обвинувачена ОСОБА_4 вперше вчинила необережне нетяжке кримінальне правопорушення, шкоду потерпілій відшкодувала та примирилася з потерпілою.

Таким чином суд приходить до переконання, що наявні всі обов`язкові підстави, передбачені ст.46 КК України, для звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винної з потерпілою та відсутні обставини, які б виключали звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення необережного нетяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, та закриття даного кримінального провадження у зв`язку із примиренням винної з потерпілою.

За вказаних обставин суд вважає, що кримінальне провадження, внесене 13 серпня 2025 року до ЄРДР за № 0001348 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України слід закрити та звільнити обвинувачену ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення необережного нетяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку із примиренням винної з потерпілою.

Як встановлено судом ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15.08.2025 року накладено арешт на транспортний засіб марки «Renault Kadjar», реєстраційний номер НОМЕР_2 із забороною користування, відчуження та розпорядження.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

З урахуванням вищенаведеного питання щодо скасування арешту майна слід вирішити згідно ч.4 ст. 174 КПК України.

Згідно з вимогами ст.ст. 124, 126 КПК України на обвинуваченого слід покласти процесуальні витрати, а долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся, запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

На підставі наведеного та керуючись ст. 46 КК України, ст.ст. 284, 285, 286, 314,370, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з його примиренням з потерпілою ОСОБА_6 , а кримінальне провадження щодо неї на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України закрити.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 3 565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривні 60 копійок процесуальних витрат в кримінальному провадженні за проведення експертиз.

Речовий доказ після набрання ухвалою законної сили :

- транспортний засіб марки ««Renault Kadjar», реєстраційний номер НОМЕР_2 (постанова старшого слідчого від 13.08.2025 року)- повернути власнику або законному володільцю.

Після набрання ухвалою законної сили арешт накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15.08.2025 року на транспортний засіб марки «Renault Kadjar», реєстраційний номер НОМЕР_2 скасувати.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та прокурору негайно після її оголошення. Учасники судового провадження мають право отримати її копію в суді.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали складено 07 жовтня 2025 року о 09 годині 30 хвилин.

Головуючий-суддя ОСОБА_1