Справа № 461/8308/25
Провадження № 1-кс/461/6334/25
15.10.2025 року м. Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
Клопотання вмотивоване наступним. Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.07.2025 року ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного та згідно з витягу з наказу начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (по стройовій частині) №201 від 24.07.2025 молодшого лейтенанта ОСОБА_4 , призначено на посаду слухача курсів перепідготовки та підвищення кваліфікації центру підвищення кваліфікації.
ОСОБА_5 перебуваючи на посаді начальника відділення протидії обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів відділу запобігання вчиненню, виявлення і припинення правопорушень ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ), наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, у зв`язку із чим є службовою особою.
Разом з тим, встановлено, що 30.09.2025 більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи на території військового містечка « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ) будучи уповноваженим на проведення профілактичних заходів військовослужбовців щодо запобігання, виявлення та припинення правопорушень, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів, отримав інформацію про те, що 15.09.2025 керівництвом військового містечка виявлено ознаки алкогольного та/або наркотичного сп`яніння у молодшого лейтенанта ЗСУ - курсанта та слухача курсів перепідготовки та підвищення кваліфікації НАСВ ім.Гетьмана П.Сагайдачного гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , якого скеровано у комунальне некомерційне підприємство Львівської обласної ради «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» для проходження огляду на стан наркологічного сп`яніння, відповідно до результатів якого, гр. ОСОБА_4 перебував у стані наркотичного сп`яніння та факт вживання наркотичних засобів у період перебування останнього на території військового містечка « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ).
В подальшому, ОСОБА_4 , усвідомлюючи можливі наслідки притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, а також майбутні наслідки у вигляді кримінальної відповідальності у випадку встановлення осіб які передали останньому наркотичні речовини на територію військового містечка « ІНФОРМАЦІЯ_2 », які в подальшому матимуть негативний вплив на проходження ним військової служби, з метою уникнення адміністративної відповідальності шляхом не складання ОСОБА_5 протоколу про вчинення військового адміністративного правопорушення, в останнього виник злочинний умисел на надання неправомірної вигоди службовій особі ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_1 ).
З метою реалізації свого злочинного умислу, 30.09.2025 в невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із невстановленими на даний час досудовим розслідуванням особами, перебуваючи на території військового містечка « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ) під час розмови з ОСОБА_5 , висловив пропозицію в наданні останньому неправомірної вигоди в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень за не складання ним протоколу про вчинення ОСОБА_4 військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП і в результаті уникнення останнім адміністративної відповідальності за скоєне.
Продовжуючи реалізацію свого спільного злочинного умислу, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 30.09.2025, ОСОБА_4 , будучи обізнаним про те, що попри пропозицію ОСОБА_5 в наданні неправомірної вигоди, щодо не складання відносно нього ( ОСОБА_4 ) протоколу про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП працівником ІНФОРМАЦІЯ_5 такий протокол було складено, ОСОБА_4 , повторно висловили ОСОБА_5 пропозицію в наданні останньому неправомірної вигоди в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень за не скерування на розгляд до суду протоколу про вчинення ОСОБА_4 , військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП і в результаті уникнення останнім адміністративної відповідальності за скоєне та не вчинення дій, щодо встановлення обставин походження наркотичних речовин на території військового містечка « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
В подальшому, завершуючи реалізовувати свій злочинний умисел на надання неправомірної вигоди службовій особі, діючи за попередньою змовою групою осіб, 10.10.2025 близько 19 год. 55 хв. ОСОБА_4 , зустрівшись із ОСОБА_5 в попередньо обумовленому місці, а саме поруч із відділенням №1 «Нова Пошта», що у с. Старичі, Яворівського району, Львівської області, по вул. Шептицького, 13а, надав службовій особі начальнику відділення протидії обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів відділу запобігання вчиненню, виявлення і припинення правопорушень ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 частину неправомірної вигоди у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень за не скерування на розгляд суду протоколу про вчинення ОСОБА_4 , військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП і в результаті уникнення останнім адміністративної відповідальності за скоєне та не вчинення дій, щодо встановлення обставин походження наркотичних речовин на території військового містечка « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
Після чого протиправна діяльність ОСОБА_4 , була припинена правоохоронними органами, а грошові кошти в сумі 5 000 (п`ять тисяч) гривень вилучено.
11.10.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , повідомлено про підозру у пропозиції та наданні службовій особі неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того хто пропонує дій з використанням наданого їй службового становища, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.
В ході досудового розслідування кримінального провадження 10.10.2025 у порядку ст. 208 КПК України, поруч із відділенням №1 «Нова Пошта», що у с.Старичі, Яворівського району, Львівської області за підозрою у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.369 КК України, проведено затримання гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в ході якого ОСОБА_4 , добровільно видав особистий мобільний телефон марки Apple iPhone 7, IMEI: НОМЕР_2 із сім-картою із абонентським номером НОМЕР_3 та повідомив логічний код доступу до нього НОМЕР_4 , який було вилучено.
11.10.2025 вказаний мобільний телефон визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.
Слідчий зазначає у клопотанні, що на даний час з метою збереження речових доказів, виникла необхідність у накладені арешту на речі, які були вилучені в ході затримання гр. ОСОБА_4 , у порядку ст. 208 КПК України, полягають у необхідності накладенні на них арешту відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме з метою збереження речових доказів.
Тому просить клопотання задовольнити та накласти арешт на майно з метою збереження речових доказів.
Слідчий в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Відповідно до клопотання просить суд проводити розгляд справи у його відсутності.
ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Подав заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо накладення арешту на майно не заперечує.
Перевіривши надані матеріали та дослідивши докази по цих матеріалах, слідчий суддя встановив наступне.
11.10.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , повідомлено про підозру у пропозиції та наданні службовій особі неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того хто пропонує дій з використанням наданого їй службового становища, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України, повністю доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: заяво про вчинення кримінального правопорушення від 02.10.2025, рапортом виконаного доручення наданого в порядку ст. 40 КПК України, протоколами допиту свідка ОСОБА_5 , протоколом затримання у порядку ст.208 КПК України гр. ОСОБА_4 , протоколом огляду місця події від 10.10.2025 а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
В ході досудового розслідування кримінального провадження 10.10.2025 у порядку ст. 208 КПК України, поруч із відділенням №1 «Нова Пошта», що у с.Старичі, Яворівського району, Львівської області за підозрою у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.369 КК України, проведено затримання гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в ході якого ОСОБА_4 , добровільно видав особистий мобільний телефон марки Apple iPhone 7, IMEI: НОМЕР_2 із сім-картою із абонентським номером НОМЕР_3 та повідомив логічний код доступу до нього НОМЕР_4 , який було вилучено.
11.10.2025 мобільний телефон марки Apple iPhone 7, IMEI: НОМЕР_2 із сім-картою із абонентським номером НОМЕР_3 визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні відповідно до постанови слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 про визнання речовим доказом від 11.10.2025 року
Згідно положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі "Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).
Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (Рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. Рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства").
Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження.
На переконання слідчого судді, вимоги клопотання на цьому етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.
Клопотання слідчого про арешт майна, відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
Слідчий довів, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора.
Завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням може бути виконане. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.
Підставами накладення арешту є необхідність проведення експертиз, тому необхідно забезпечити зберігання даних речових доказів шляхом накладання арешту.
Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт майна.
Незастосування арешту майна може привести до настання наслідків, що перешкоджатимуть збереженню речових доказів.
Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою збереження речових доказів, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання слідчого задоволити.
Накласти арешт шляхом тимчасового, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення права відчужувати, користуватись та розпоряджатись на вилучений в ході проведення затримання в поряду ст.208 КПК України гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , особистий мобільний телефон марки Apple iPhone 7, IMEI: НОМЕР_2 із сім-картою із абонентським номером НОМЕР_3 .
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які не викликались до суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1