Єдиний унікальний номер 448/540/25
Провадження № 1-кс/448/241/25
У Х В А Л А

(повний текст)

10.09.2025 року слідчий суддя Мостиського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі: слідчого СВ ВнП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , а також власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська клопотання представника власника майна - адвоката ОСОБА_5 , поданого в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту на майно у межах кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000089 від 03 квітня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді в інтересах ОСОБА_4 із клопотанням про скасування арешту майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000089 від 03.04.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України, в частині позбавлення ОСОБА_4 права користуватися транспортним засобом марки «Ford Mondeo», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Клопотання мотивоване тим, 02.04.2025 року працівниками ВнП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області було вилучено транспортний засіб марки «Ford Mondeo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про його реєстрацію, а також ключ до замка запалювання двигуна транспортного засобу у зв`язку із тим, що під час перетину держаного кордону України було встановлено, що даний автомобіль перебуває у розшуку Інтерпол. По даному факту було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000089 від 03 квітня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України.

Стверджує, що ухвалою слідчого судді Мостиського районного суду Львівської області від 08 квітня 2025 року, з метою забезпечення збереження речових доказів було накладено арешт на вищевказаний транспортний засіб, свідоцтво про реєстрацію такого, а також ключ до замка запалювання двигуна транспортного засобу.

Вказує, що вищевказаний транспортний засіб був придбаний сином заявниці ОСОБА_4 ОСОБА_6 з наступною передачею в якості гуманітарної допомоги благодійній організації «Благодійний фонд «Не забуду дім» для потреб ЗСУ. Однак, оскільки син заявниці ОСОБА_6 по стану здоров`я, перебуваючи на реабілітаційному лікуванні після поранення на фронті, не міг особисто транспортувати придбаний автомобіль в Україну, то такий уповноважив матір - заявницю ОСОБА_4 перемістити вказаний автомобіль з території РП на територію України, з наступною передачею в розпорядження «Благодійному фонду «Не забуду дім».

Зазначає, що 02.04.2025 року під час транспортування заявницею ОСОБА_4 транспортного засобу, працівниками прикордонної служби було повідомлено таку, що вказаний транспортний засіб перебуває у розшуку Інтерполу, як такий, що викрадений на території Королівства Бельгії.

Покликається на те, що під час досудового розслідування необхідно з`ясувати з яких причин автомобіль значиться в обліках Генерального секретаріату МОКП - Інтерпол та необхідно зняти його із даної бази, так як такий ще у 2021 році був зареєстрований у РП, та пройшов повну перевірку, в тому числі на факт перебування такого в розшуку.

Представник заявниці ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 , в судове засідання не з`явився.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_4 вимоги клопотання підтримала, при цьому посилалась на обставини, що в ньому були зазначені. Просила суд скасувати арешт даного транспортного засобу, в частині позбавлення права користування таким для подальшої передачі благодійному фонду на потреби ЗСУ.

Слідчий СВ ВнП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив. Пояснив, що потреба в арешті майна на теперішній час ще не відпала, зокрема згідно з інформацією сектору міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП вказаний автомобіль перебуває у міжнародному розшуку як викрадений (дата крадіжки - 22.04.2020 року, місце вчинення Королівство Бельгія), метою арешту є збереження цього речового доказу у цьому кримінальному провадженні, а також дотримання вимог міжнародних договорів, зокрема, у разі повернення цього автомобіля до країни, на території якої мало місце викрадення.

Заслухавши пояснення власника майна ОСОБА_4 та представника органу досудового розслідування, дослідивши матеріали клопотання про скасування арешту майна, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положеннями статей 7 та 16 КПК України передбачено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим кодексом.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Судом встановлено, що 03.04.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000089 внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ст.198 КК України.

З матеріалів справи вбачається, що по вищевказаному кримінальному провадженні здійснюється досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України, а саме щодо таких подій: 02.04.2025 року близько 18.30 год. на території МАПП «Шегині» під час перевірки документа на транспортний засіб марки «Ford Mondeo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_2 під керуванням громадянки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено, що вищевказаний автомобіль значиться в обліках Генерального секретаріату Інтерполу як викрадений 14.12.2023 року, країна-ініціатор - Бельгія.

Зазначений в клопотанні транспортний засіб, свідоцтво про реєстрацію такого, ключ до замка запалювання транспортного засобу, - згідно постанови слідчого СВ ВнП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 03.04.2025р. визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000089.

08 квітня 2025 слідчий суддя Мостиського районного суду Львівської області розглянувши клопотання про арешт майна, постановив ухвалу, якою задовольнив клопотання органу досудового розслідування та постановив накласти арешт на вищевказаний транспортний засіб автомобіль марки «Ford Mondeo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_2 , ключ від замка запалювання до такого та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 . При цьому, арешт накладено - з метою збереження речових доказів.

Заявник ОСОБА_4 , покликається на те, що транспортний засіб було добросовісно набуто, такий помилково значиться в базі даних Інтерпол, дане майно не зберігається у відповідності до встановленого порядку, відтак арешт підлягає скасуванню.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 Кримінального-процесуального кодексу України, є арешт майна, суть якого полягає у тимчасовій забороні, адресованій власнику чи володільцю майна, відчужувати його, або розпоряджатися чи користуватися ним.

Згідно статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Порядок скасування арешту майна встановлюється ст.174 КПК України.

У відповідності до частини 1 статті 174 КПК підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Вищезазначені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що кримінальне провадження №0000089 потребує з метою встановлення усіх обставин вчинення кримінального правопорушення проведення ретельного досудового розслідування, яке на теперішній час триває, про що також наголошував слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні, відтак потреба у подальшому застосуванні арешту автомобіля, який є речовим доказом у кримінальному провадженні, предметом вчинення кримінального правопорушення,- не відпала.

Обставина, що гр. ОСОБА_4 , є добросовісним набувачем, не свідчить про наявність підстав для скасування арешту, адже у випадку накладення арешту з метою, зокрема, забезпечення збереження речових доказів, такий арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи.

Крім того, збереженням арешту не порушуються права ОСОБА_4 , зокрема у частині користування автомобілем, адже цей транспортний засіб не зареєстрований на території України у встановленому законом порядку для подальшого користування ним.

За вказаних обставин тимчасове втручання в право власності, яке прямо передбаченого КПК України, не суперечить змісту ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (ВП), заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А №296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series А №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series А №98).

Враховуючи, що транспортний засіб, на який накладено арешт, за обліками Генерального секретаріату Інтерполу значиться в міжнародному розшуку (дата крадіжки 22.04.2020 року, місце вчинення Королівство Белігія), в судовому засіданні не надано доказів, що на даний час в кримінальному провадженні відпала потреба в застосуванні арешту майна або, що арешт на автомобіль слідчим суддею накладено необґрунтовано, вважаю, що в задоволенні клопотання про скасування арешту майна в кримінальному провадженні №0000089, внесеного в ЄРДР 03 квітня 2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України, слід відмовити, з наведених вище мотивів і підстав.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.170, 174, 309, 376 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника власника майна - адвоката ОСОБА_5 , поданого в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту на майно у межах кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000089 від 03 квітня 2025 року, відмовити.

Ухвала слідчого судді в апеляційному порядку оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали складено 15 вересня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1