У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000594 від 20 вересня 2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.

В обгрунтування вимог клопотання прокурор Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 посилається на те, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000594 відомості про яке 20.09.2025 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 19.09.2025 близько 15:00 за адресою АДРЕСА_1 , військовий полігон військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_2 , перебуваючи в палатці для відпочинку наметового містечка вказаного полігону, ігноруючи заходи безпеки при поводженні з вогнепальною зброєю, яка за ним закріплена, а саме автомат АКМ серії НОМЕР_2 , вчинив самогубство шляхом вистрілу в область грудної клітки.

Прокурор зазначає, що 19 вересня 2025 року в період часу з 17 години 00 хвилин по 23 годину 10 хвилин під час огляду місця події, а саме на території військової частини НОМЕР_3 (ділянка військового полігону ВЧ НОМЕР_4 ) в частині військового містечка, за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено:

- змив плями бурого кольору на зонд-тампоні, поміщений до крафтового конверту НПУ;

- змив плями бурого кольору на зонд-тампоні, поміщений до крафтового пакету НПУ;

- АКМ ФН 9063 з магазином, поміщено до картонної коробки та опечатано биркою з підписами понятих та слідчого;

- предмет ззовні схожий на стріляну гільзу, поміщено до крафтового пакету НПУ;

- предмет ззовні схожий на стріляну гільзу, поміщено до крафтового пакету НПУ;

- спальний мішок камуфляжного кольору з слідами РБК, поміщено до картонної коробки та опечатано биркою з підписами понятих та слідчого;

- виріз з частини мартрасу, поміщений до крафтового пакету НПУ;

- відрізок дошки довжиною 53 см, поміщено до спец. пакету НПУ WAR 1756664;

- виріз з поверхні пластмаси, поміщений до крафтового пакету НПУ.

Перелік і види майна, що належить арештувати (п. 2 ч. 2 ст. 171 КПК України).

Органом досудового розслідування планується арештувати:

- змив плями бурого кольору на зонд-тампоні, поміщений до крафтового конверту НПУ;

- змив плями бурого кольору на зонд-тампоні, поміщений до крафтового пакету НПУ;

- АКМ ФН 9063 з магазином, поміщено до картонної коробки та опечатано биркою з підписами понятих та слідчого;

- предмет ззовні схожий на стріляну гільзу, поміщено до крафтового пакету НПУ;

- предмет ззовні схожий на стріляну гільзу, поміщено до крафтового пакету НПУ;

- спальний мішок камуфляжного кольору з слідами РБК, поміщено до картонної коробки та опечатано биркою з підписами понятих та слідчого;

- виріз з частини мартрасу, поміщений до крафтового пакету НПУ;

- відрізок дошки довжиною 53 см, поміщено до спец. пакету НПУ WAR 1756664;

- виріз з поверхні пластмаси, поміщений до крафтового пакету НПУ.

Документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном (п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України).

Згідно книги видачі зброї та боєприпасів зведеного навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 під №327 за гр. ОСОБА_4 була закріплена вогнепальна зброя, а саме АКМ ФМ №9063, тобто перебувала у його користуванні та належить до майна зведеного навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Прокурор зазначає, що вищевказане майно відповідно до статті 98 КПК України є речовим доказом даного кримінального провадження, а тому в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладанні арешту на вилучене майно.

На даний час існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вищевказані речі є доказами у кримінальному провадженні, адже вони відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України (вони є матеріальні об`єкти, які могли зберегти на собі сліди злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження). У зв`язку із цим є необхідність у накладенні арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів.

Позиція сторін:

В судове засідання прокурор та слідчий не з`явилися. Прокурор подав до суду заяву, згідно якої просив розглянути клопотання без його участі. Подане клопотання підтримує в повному обсязі та просить його задовільнити.

Згідно поданого рапорту слідчим СВ лейтенанта поліції ОСОБА_5 зазначено, що уповноважену особу ВЧ НОМЕР_1 повідомлено про розгляд клопотання.

Уповноважена особа ВЧ НОМЕР_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

У відповідності до ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що прокурор Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000594 відомості про яке 20.09.2025 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Слідчим суддею встановлено, що 19.09.2025 року було проведено огляд території в/ч НОМЕР_1 в частині військового містечка , за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено:

- змив плями бурого кольору на зонд-тампоні, поміщений до крафтового конверту НПУ;

- змив плями бурого кольору на зонд-тампоні, поміщений до крафтового пакету НПУ;

- АКМ ФН 9063 з магазином, поміщено до картонної коробки та опечатано биркою з підписами понятих та слідчого;

- предмет ззовні схожий на стріляну гільзу, поміщено до крафтового пакету НПУ;

- предмет ззовні схожий на стріляну гільзу, поміщено до крафтового пакету НПУ;

- спальний мішок камуфляжного кольору з слідами РБК, поміщено до картонної коробки та опечатано биркою з підписами понятих та слідчого;

- виріз з частини мартрасу, поміщений до крафтового пакету НПУ;

- відрізок дошки довжиною 53 см, поміщено до спец. пакету НПУ WAR 1756664;

- виріз з поверхні пластмаси, поміщений до крафтового пакету НПУ.

Постановою слідчого СВ лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 20.09.2025 року, яка здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні вилучені речі, визнано речовим доказом .

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до частини 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Таким чином арешт може бути накладено на майно у вигляді речей, документів (в тому числі цінних паперів, грошей (у будь якій валюті готівкою або безготівковому вигляді), на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, корпоративні права.

Згідно положень ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

У кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) (п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК).

Застосовуючи положення п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК слідчий суддя зауважує, що стандарт доведення «достатні підстави», необхідність застосування якого у даній ситуації передбачає ч. 3 ст. 170 КПК, не вимагає від сторони обвинувачення надання безумовних та беззаперечних доказів, а передбачає необхідність наведення достатньо вагомих фактів та об`єктивних відомостей, аналіз яких у їх взаємозв`язку між собою дозволяє дійти висновку про відповідність вилученого майна критеріям речових доказів.

При цьому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Також, арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Отже, чинним КПК не заборонено з метою збереження речових доказів накладати арешт на майно у кримінальному провадженні, коли у ньому нікому, в тому числі й тим, на чиє майно накладається арешт, не повідомлено про підозру.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 11 ст. 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст.173 КПК України).

Щодо відповідності майна ознакам речового доказу

Надаючи оцінку тому чи майно, на яке просить слідчий накласти арешт, відповідає ознакам речового доказу, слідчим суддею ураховуються зміст поняття «речові докази» та обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Так, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (п. п. 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК).

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК).

У кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) (п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК)

Застосовуючи положення п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК слідчий суддя зауважує, що стандарт доведення «достатні підстави», необхідність застосування якого у даній ситуації передбачає ч. 3 ст. 170 КПК, не вимагає від сторони обвинувачення надання безумовних та беззаперечних доказів, а передбачає необхідність наведення достатньо вагомих фактів та об`єктивних відомостей, аналіз яких у їх взаємозв`язку між собою дозволяє дійти висновку про відповідність вилученого майна критеріям речових доказів.

За ч.7 ст.236 КПК предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна на вилучені речі, а саме:

- змив плями бурого кольору на зонд-тампоні, поміщений до крафтового конверту НПУ, змив плями бурого кольору на зонд-тампоні, поміщений до крафтового пакету НПУ, АКМ ФН 9063 з магазином, поміщено до картонної коробки та опечатано биркою з підписами понятих та слідчого, предмет ззовні схожий на стріляну гільзу, поміщено до крафтового пакету НПУ, предмет ззовні схожий на стріляну гільзу, поміщено до крафтового пакету НПУ, спальний мішок камуфляжного кольору з слідами РБК, поміщено до картонної коробки та опечатано биркою з підписами понятих та слідчого, виріз з частини мартрасу, поміщений до крафтового пакету НПУ, відрізок дошки довжиною 53 см, поміщено до спец. пакету НПУ WAR 1756664, виріз з поверхні пластмаси, поміщений до крафтового пакету НПУ, з метою збереження речових доказів та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 170 КПК України, а тому клопотання в цій частині підлягає до задоволення.

Метою накладення арешту на це майно, слідчим суддею є забезпечення кримінального провадження у частині збереження речових доказів.

Одночасно, слідчий суддя вважає, що слідчим дотримано вимог ст.ст. 170,171 КПК України і в клопотанні слідчого наявне обґрунтування необхідності арешту на вилучені речі в цій частині виявлені під час огляду місця події та конкретизовано підстави та мета накладення арешту на них.

Слідчим суддею встановлено, клопотанням та матеріалами доданими до клопотання доведено, що вилучені в ході обшуку речі, а саме: змив плями бурого кольору на зонд-тампоні, поміщений до крафтового конверту НПУ, змив плями бурого кольору на зонд-тампоні, поміщений до крафтового пакету НПУ, АКМ ФН 9063 з магазином, поміщено до картонної коробки та опечатано биркою з підписами понятих та слідчого, предмет ззовні схожий на стріляну гільзу, поміщено до крафтового пакету НПУ, предмет ззовні схожий на стріляну гільзу, поміщено до крафтового пакету НПУ, спальний мішок камуфляжного кольору з слідами РБК, поміщено до картонної коробки та опечатано биркою з підписами понятих та слідчого, виріз з частини мартрасу, поміщений до крафтового пакету НПУ, відрізок дошки довжиною 53 см, поміщено до спец. пакету НПУ WAR 1756664, виріз з поверхні пластмаси, поміщений до крафтового пакету НПУ у відповідності до ст. 98 КПК України, мають значення у кримінальному провадженні як речовий доказ.

Слідчим суддею встановлена безумовна переконливість щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, оскільки у разі його не застосуванні може призвести до зникнення та навіть втрати слідів, предметів як речових доказів, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, окрім того вилучення майна проведено згідно встановленої процедури, враховуючи правову підставу для арешту майна та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини та положення ст.1 Протоколу №1 до Конвенції, яка проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, при цьому позбавлення цього права відбувається в суворому додержанні як національного, так і міжнародного законів, щоб не призводити до свавілля з боку правоохоронних органів не втручання в право власності, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, тому слідчий суддя вважає, що клопотання обґрунтоване й підлягає до задоволення з підстав та мотивів викладених вище.

Незастосування арешту майна може призвести до його зникнення, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, проведенню експертиз для визначення вартості викраденого майна, а тому наявні правові підстави для арешту майна шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування.

За таких обставин слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту та повернення вилученого майна.

Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування та встановленню істини у справі, що очевидно переважає над відсутністю в даний час повідомленої підозри винуватій у вчиненні злочину в особі, а також неможливістю власником (володільцем) тимчасово володіти, розпоряджатися та користуватися вказаним майном. Крім того, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби до судового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, тому підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя не вбачає.

Застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження,у тому числі і арешт майна, є втручанням у права і свободи особи, проте таке втручання можливе, якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, обов`язковою ж умовою для такого втручання має бути встановлення обставин, які б не допустили до порушення принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Роз`яснити, що згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Таким чином, клопотання прокурора підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.170-173,309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотанняпро накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучене 19 вересня 2025 року в період часу з 17 години 00 хвилин по 23 годину 10 хвилин під час огляду місця події, а саме на території військової частини НОМЕР_3 (ділянка військового полігону ВЧ НОМЕР_4 ) в частині військового містечка, за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено:

- змив плями бурого кольору на зонд-тампоні, поміщений до крафтового конверту НПУ;

- змив плями бурого кольору на зонд-тампоні, поміщений до крафтового пакету НПУ;

- АКМ ФН 9063 з магазином, поміщено до картонної коробки та опечатано биркою з підписами понятих та слідчого;

- предмет ззовні схожий на стріляну гільзу, поміщено до крафтового пакету НПУ;

- предмет ззовні схожий на стріляну гільзу, поміщено до крафтового пакету НПУ;

- спальний мішок камуфляжного кольору з слідами РБК, поміщено до картонної коробки та опечатано биркою з підписами понятих та слідчого;

- виріз з частини мартрасу, поміщений до крафтового пакету НПУ;

- відрізок дошки довжиною 53 см, поміщено до спец. пакету НПУ WAR 1756664;

- виріз з поверхні пластмаси, поміщений до крафтового пакету НПУ.

Копію ухвали вручити прокурору, а іншим учасникам направити не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала про накладення арешту виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1