Справа № 405/3130/24
УХВАЛА

04 лютого 2026 року Подільський районний суд міста Кропивницького у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницький в режимі відеоконференції у кримінальному провадженні № 0000562 у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 255-1, ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 307 КК України

клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинувачених під вартою,

встановив:

Прокурор звернувся до суду з клопотаннями про продовження у відношенні обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 строку дії запобіжних заходів у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що на даний час не зменшилися ризики, які були встановлені під час обрання та в подальшому продовження останнім запобіжних заходів. В обґрунтування заявлених клопотань прокурор посилається на наявність ризиків можливого переховування від суду, незаконного впливу на свідків, а також вчинення інших кримінальних правопорушень. Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого та тяжкого злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255-1, ч. 2 ст. 307 КК України, а ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, який було вчинено за попередньою змовою групою осіб під час відбування покарання за попереднім вироком, мають не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, не мають міцних соціальних зв`язків та офіційних джерел доходу. Кримінальне провадження знаходиться на початковій стадії судового провадження, свідки, показання яких мають важливе значення для вирішення справи по суті, ще не допитані судом. Враховуючи наведені обставини, а також те, що кримінальні правопорушення, у скоєнні яких обвинувачуються ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , мають високій ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкістю кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, що має наслідки не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення та суспільства в цілому, застосування більш м`яких запобіжних заходів не дасть змоги запобігти наведеним ризикам.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора, вказавши на те що на сьогоднішній день встановлені під застосування запобіжного заходу ризики зменшилися. Клопотання не обгрунтоване та прокурором не доведено, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать виконання ОСОБА_6 процесуальних обв`язків. Ризик впливу на свідків взагалі не існує, оскільки основним доказом у даному кримінальному провадженні є дані, зафіксовані у протоколах за результатами проведених негласних слідчих розшукових дій. Додав, що ОСОБА_6 одружений, має дітей, постійне місце проживання, а отже стійки соціальні зв`язки. Вказав на можливість застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, який не буде пов`язаний з триманням під вартою. Просив при вирішенні питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу визначити ОСОБА_6 розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію свого захисника.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_5 не заперечувала проти продовження строку тримання свого підзахисного під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував проти продовження строку тримання його під вартою.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов наступного.

Частиною 2 статті 177 КПК України визначено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Так, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки (п. 5 ч. 2 ст.183 КПК України).

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого (ч. 2 ст. 255-1 КК України) та тяжкого (ч. 2 ст. 307 КК України) злочинів, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину (ч. 2 ст. 307 КК України), за вчинення яких кримінальним законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком понад три роки.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.04.2024 у відношенні ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 25.05.2024.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.04.2024 у відношенні ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 23.05.2024 із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 242240 гривень.

Ухвалою Подільського районного суду м. Кропивницького від 08.12.2025 дію запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 продовжено по 05.02.2026 включно.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

При цьому, судове провадження триває, наступне судове засідання у справі призначено на 02.03.2026, а достатні відомості про усунення та відсутність на теперішній час тих обставин, які раніше стали підставою для обрання та продовження у відношенні ОСОБА_6 , ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відсутні, підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно останніх судом не встановлено.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вказане свідчить, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, а також запобігти встановленим ризикам, а тому не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Враховуючи викладене, суд вважає, що залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , яким інкриміновано вчинення злочину у сфері обігу наркотичних засобів за попередньою змовою групою осіб, опинившись на волі, зможуть перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження з огляду на тяжкість покарання, що загрожує їм в разі визнання їх винуватими у інкримінованих їм злочинах, та беручи до уваги те, що останні мають не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, офіційно не працевлаштовані, тобто офіційного та постійного джерела доходу не мають, а отже можуть вчинити інше кримінальне правопорушення, а також незаконно впливати на свідків, які ще не допитані судом. За сукупності таких обставин, суд вважає за необхідне продовжити дію раніше обраного щодо останніх запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому, тяжкість покарання, що загрожує в разі визнання обвинувачених винуватими у інкримінованому злочині, сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного (обвинуваченого) переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001, в якій зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Тобто, не будучи обмеженим у вільному спілкуванні із свідками по справі, обвинувачений може здійснити вплив на свідків, з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі.

Відсутність у обвинувачених постійного законного джерела доходу може спонукати останніх до вчинення інших кримінальних правопорушень, що свідчить про наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Крім того, стороною захисту не надано доказів на наявність у обвинуваченого ОСОБА_6 достатніх стримуючих факторів у поведінці, які гарантуватимуть його виправлення під час застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

За сукупності таких обставин судом не встановлено підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу, а тому необхідно продовжити дію раніше обраного щодо останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Також, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства України, та зазначає, що утримання під вартою не є передумовою покарання у виді позбавлення волі, але при збереженні розумної підозри відносно затриманої особи у скоєні злочину є умовою законності та відповідає реальним вимогам суспільного інтересу.

Доводи сторони захисту на користь обвинуваченого у даному випадку не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпеченні виконання обвинуваченими процесуальних рішень у справі та запобіганні процесуальних ризиків. Тобто в даному випадку наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинувачених.

При цьому, відповідно до положень ч. 5 ст. 182, ч. 3-4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважає можливим визначити обвинуваченому ОСОБА_7 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Беручи до уваги суспільну небезпеку кримінального правопорушення, в скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_7 , його особу, матеріальний стан, суд приходить до висновку щодо визначення ОСОБА_7 застави у розмірі 242240 гривень, що узгоджується зі змістом ст. 182 КПК України.

У разі внесення обвинуваченим ОСОБА_7 визначеної застави, на нього відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слід покласти визначені ч. 5 ст. 194 КПК обов`язки, а саме: прибувати за викликом до суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; утриматись від спілкування зі свідками у даному кримінальному проваджені, за винятком їх участі в процесуальних діях; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності).

Враховуючи положення п. 4 ч. 4 ст. 183 КПК України підстав для визначення обвинуваченому ОСОБА_6 розміру застави судом не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 197, 331, 369 КПК України, суд -

постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинувачених під вартою задовольнити.

Дію запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 255-1, ч. 2 ст. 307 КК України, у виді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів, тобто з 04 лютого 2026 року по 04 квітня 2026 року включно.

Дію запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 307 КК України, у виді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів, тобто з 04 лютого 2026 року по 04 квітня 2026 року включно.

Визначити розмір застави в сумі 242240 гривень, яка може бути внесена на рахунок отримувача № UA0002505, отримувач коштів ТУ ДСА України в Кіровоградській області, , банк отримувача ДКСУ м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, призначення платежу: застава за ОСОБА_7 .

В разі внесення заставодавцем визначеної в ухвалі суми застави, зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_7 по 04.04.2026 виконувати наступні обов`язки:

прибувати за викликом до суду;

повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

утриматись від спілкування зі свідками у даному кримінальному проваджені, за винятком їх участі в процесуальних діях;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності).

Попередити обвинуваченого ОСОБА_7 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України з одночасним вирішенням питання, передбаченого ч. 10 ст. 182 КПК України.

Строк дії ухвали визначити по 04 квітня 2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченими - в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя Подільського районного суду

міста Кропивницького ОСОБА_8