В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2025 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в місті Жмеринка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000220 від 29.08.2025 року, по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Жуківці, Жмеринського району, Вінницької області, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , з професійно технічною освітою, не одруженого, військовозобов`язкного, проходить військову службку на посаді електрика - дизеліста відділення електритехнічних засобів взводу матеріально - технічного забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 , раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.369 КК України,

за участі: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ :

19 липня 2025 старшого солдата ОСОБА_3 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №200 від 19.07.2025 (по стройовій частині), зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду електрика - дизеліста відділення електротехнічних засобів взводу матеріально - технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст.ст.11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно та чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог Статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому.

Згідно до ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, окрім іншого, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог Статутів Збройних Сил України, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги Статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що старший солдат ОСОБА_3 , 29.08.2025 близько 09:40 год., перебуваючи біля автомобіля марки «Mazda 2», державний номерний знак НОМЕР_2 , що знаходився біля залізничного переїзду, неподалік с. Демидівка, Гніванської територіальної громади, Вінницького району Вінницької області, неодноразово висловив пропозицію службовій особі - інспектору реагування патрульної поліції відділу поліції №5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 , про надання неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів у розмірі 5000 гривень у якості неправомірної вигоди, з метою уникнення тимчасового затримання поліцейським автомобіля під його керуванням марки «Mazda 2», державний номерний знак НОМЕР_2 за наступних обставин.

Так, інспектор реагування патрульної поліції відділу поліції №5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 та інспектор ВОД ГР УПД ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 , які згідно з п. 1 примітки до ст. 364 КК України, є службовими особами, відповідно до розстановки сил та засобів Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, на службовому автомобілі марки «Skoda Rapid», державний номерний знак НОМЕР_3 , здійснювали патрулювання території обслуговування відділення поліції №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області. В ході здійснення патрулювання 29.08.2025, близько 09:30 год. рухаючись по автомобільній дорозі, неподалік залізничного переїзду в с. Демидівка, Гніванської територіальної громади, Вінницького району Вінницької області було виявлено та зупинено автомобіль марки «Mazda 2», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням старшого солдата ОСОБА_3 , що рухався із порушенням правил дорожнього руху. У подальшому під час перевірки ОСОБА_3 за обліками бази даних ІПНП було встановлено, що останнього позбавлено права керування транспортними засобами рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23 жовтня 2024 року, за наслідком чого інспектором з реагування патрульної поліції відділу поліції №5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 , під час складання протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, повідомлено старшому солдату ОСОБА_3 про тимчасове затримання транспортного засобу та поміщення до спеціального майданчику.

Так, старший солдат ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що працівники поліції є службовими особами, які згідно зі ст. 255 КУпАП уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП та акту затримання транспортного засобу в порядку ст. 265-2 КУпАП, розуміючи незаконність своїх дій та достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовій особі, діючи умисно, з метою уникнення тимчасового затримання поліцейським автомобіля під його керуванням, марки «Mazda 2», державний номерний знак НОМЕР_2 , перебуваючи біля вищевказаного автомобіля, що знаходився на узбіччі автодороги неподалік залізничного переїзду в с. Демидівка, Гніванської територіальної громади, Вінницького району Вінницької області, 29.08.2025 приблизно о 09:40 год., запропонував працівникам поліції грошові кошти в сумі 5000 гривень, тим самим висловив пропозицію надання неправомірної вигоди.

Виходячи з аналізу норм ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, в тому числі: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме; яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Згідно із ст.8 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.8 КПК України).

Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Виходячи з аналізу частини 2 статті 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України).

Суд створив необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 , будучи допитаним під час судового розгляду, в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, яке передбачене ч.1 ст.369 КК України і викладений в обвинувальному акті від 30.10.2025 року, щиро розкаявся, просив його суворо не карати. Суду показав, що кримінальне правопорушення вчинив за обставин, викладених вище, а саме 29.08.2025, близько 09:30 год. рухаючись по автомобільній дорозі, неподалік залізничного переїзду в с. Демидівка, Жмеринського району Вінницької області його було виявлено та зупинено на автомобілі марки «Mazda 2», державний номерний знак НОМЕР_2 . У подальшому під час проведення перевірки було встановлено, що ОСОБА_3 позбавлено права керування транспортними засобами рішенням Жмеринського міськрайонного суду за наслідком чого працівником поліції, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, повідомлено обвинуваченому про тимчасове затримання транспортного засобу та поміщення до спеціального майданчику. У зв`язку із чим ОСОБА_3 запропонував працівникам поліції грошові кошти в сумі 5000 гривень, тим самим висловив пропозицію надання неправомірної вигоди.

Обвинувачений ОСОБА_3 виявляє жаль з приводу вчиненного правопорушення, запевнив суд, що готовий нести покарання за вчинене кримінальне правопорушення і в подальшому не вчинятиме кримінальних злочинів.

Прокурор Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері Південного регіону ОСОБА_4 , вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України.

Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, яке передбачене ч.1 ст.369 КК України і викладене в обвинувальному акті від 30.10.2025 року, та беручи до уваги думку прокурора ОСОБА_4 , показання обвинуваченого ОСОБА_3 позицію захисника ОСОБА_7 , за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, чи правильно обвинувачений ОСОБА_3 розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності його позиції у суду немає.

Суд також роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_3 , що при таких обставинах він позбавляюєся права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.

Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про судовий розгляд кримінального провадження за правилами ч.3 ст.349 КПК України.

За таких обставин, виходячи з аналізу обвинувального акту, допитавши обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, що характеризують його особу, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Слід зазначити, що у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Так, оцінюючи всі досліджені у судовому засіданні надані прокурором відомості, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, на підставі всебічного, повного й неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, керуючись законом, з точки зору взаємозв`язку й достатності для прийняття відповідного процесуального рішення, «поза розумним сумнівом» дійшов висновку про вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 пропозиції службовій особі надати їй неправомірну вигоду, за невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй влади, а тому його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.369 КК України.

Відповідно до ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з послідуючими змінами), суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, який є нетяжким злочином, особу обвинуваченого.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 під час судовому розгляду кримінального провадження, щиро розкаявся у вчиненому правопорушенні, на обліку в психіатра та на обліку в нарколога не значиться, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, кримінальне правопорушення вчинив вперше, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони. Ці обставини суд відносить до обставин, які пом`якшують покарання.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

З урахуванням обставин, що пом`якшують покарання та з урахуванням відсутності обтяжуючих покарання обставин, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого діяння та наслідків діяння, а також думки прокурора, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції його від суспільства, та про можливе призначити йому покарання, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, в межах санкцій інкримінованої статті, тобто покарання у виді штрафу.

Відповідно до ч.1 ст.53 КК України, штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті.

Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 і попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся, судові витрати відсутні.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Крім того, відповідно до вимог ст.331 КПК України, враховуючи відсутність клопотань учасників судового розгляду про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу, підстав для його обрання - немає.

Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Згідно зі ст.ст.376,392, 393, 395, 532 КПК України вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Жмеринського міськрайонного суду

Вінницької області ОСОБА_1