Провадження № 1-кп/592/968/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми кримінальне провадження № 0002122, відомості за яким 15.08.2025 року були внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кримське, Слов`яносербського р-ну, Луганської обл. , Україна, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , який працює підсобним робітником ФОП ОСОБА_4 , який знаходиться в офіційному зареєстрованому шлюбі з 22.07.2022 з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до теперішнього часу, який має на утриманні двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який має не утриманні непрацездатну мати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина України, українця, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України , РНОКПП НОМЕР_1 , військовозобов`язаного, солдата запасу, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадження Ковпаківського районного суду м. Суми знаходиться кримінальне провадження № 0002122, відомості за яким 15.08.2025 року були внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України.

01.10.2025 прокурор Окружної прокуратури міста Суми ОСОБА_9 надала до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, із змісту якого вбачається, що на розгляді в Ковпаківському районному суді м. Суми знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України. 23.09.2025 обвинувальний акт був направлений до Ковпаківського районного суду м. Суми. Досудовим розслідуванням було установлено, що 15.08.2025 близько 08:00, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де попередньо на нього склали матеріали про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, та вручили повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення № СУ/1986/2025 від 15.08.2025, проігнорувавши законні вимоги співробітників ІНФОРМАЦІЯ_6 щодо отримання ним направлення для проходження військово-лікарської комісії як військовозобов`язаного громадянина України, згідно Закону України Про військовий обов`язок та військову службу , став поводити себе неадекватно, покинув вказане приміщення та направився до виходу з території ІНФОРМАЦІЯ_6 . Після цього, ігноруючи законні вимоги співробітників ІНФОРМАЦІЯ_6 щодо необхідності вирішення питання проходження ним військово-лікарської комісії, ОСОБА_10 намагався покинути прилеглу територію даної установи. В цей час, вказані неправомірні дії ОСОБА_10 намагався припинити стрілець першого відділення охорони взводу охорони солдат ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_11 , який, згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 №163-НР від 14.08.2025, перебував на добовому чергуванні з охорони ІНФОРМАЦІЯ_6 . У подальшому, у вказаний день та час, перебуваючи біля виходу з території ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, з метою уникнення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, усвідомлюючи те, що ОСОБА_11 є військовослужбовцем та виконує свої службові обов`язки, здійснюючи функції представника влади, ОСОБА_10 здійснив один удар кулаком правої руки в область перенісся ОСОБА_11 , заподіявши йому тілесні ушкодження у виді закритого перелому кісток носа зі зміщенням. Згідно висновку судово-медичного експерта № 1389 від 19.08.2025, ушкодження у виді перелому кісток спинки носу, відносяться до легких тілесних ушкоджень. 16.08.2025 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України. 20.08.2025 рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми підозрюваному ОСОБА_10 було застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 діб. У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Кримське, Слов`яносербський р-ну, Луганської обл. , громадянин України, одружений, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий. Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_10 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються наступними матеріалами: - протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 ; - протоколами допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; - повідомленням про підозру ОСОБА_10 ; - іншими матеріалами справи у їх сукупності. З огляду на викладене є достатні підстави вважати, що ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді обмеженням волі на строк від трьох до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк. Враховуючи те, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину відносно службової особи, санкція статті КК України якої передбачає покарання у виді обмеженням волі на строк від трьох до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, до нього може бути застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків. Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду) існує у зв`язку з тим, що ОСОБА_10 , побоюючись відповідальності за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, яке є нетяжким злочином відносно службової особи, санкція статті якого передбачає покарання у виді обмеженням волі на строк від трьох до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, з огляду на те, що він не має стійких соціальних зв`язків, він може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконний вплив на потерпілого, свідка) існує у зв`язку з тим, що на теперішній час обвинувачений ОСОБА_10 володіє інформацією про свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та потерпілого ОСОБА_11 . Вказані особи допитувалися в ході досудового розслідування, їхні анкетні дані є відкритими та обвинувачений мав змогу їх отримати. У зв`язку з цим, є підстави вважати, що ОСОБА_10 може вдатися до незаконного впливу на вищевказаних осіб з метою зміни їх показань для подальшого унеможливлення надання ними правдивих показань у ході судового розгляду кримінального провадження. Запобігти вказаним ризикам можливо шляхом продовження ізоляції обвинуваченого ОСОБА_10 від суспільства, що виключає обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж цілодобовий домашній арешт, виходячи з наступного: - запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не може бути обраний відносно ОСОБА_10 , оскільки його особистість не заслуговує на довіру та підстав вважати, що він буде виконувати покладені на нього обов`язки у слідства немає; - запобіжний захід у вигляді особистої поруки не може бути обраний відносно ОСОБА_10 , оскільки відсутні особи, які можуть виступити в ролі поручителів, які забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та забезпечать його належну поведінку; - запобіжний захід у вигляді застави не може бути застосований до ОСОБА_10 , оскільки відсутні будь-які відомості про наявність грошових коштів у обвинуваченого, що можуть бути звернуті в рахунок застави. Беручи до уваги сукупність вищевикладених фактів, а також тяжкість вчиненого злочину ОСОБА_10 , аналізуючи його особистість, вбачається, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а тому такий запобіжний захід, як цілодобовий домашній арешт забезпечить виконання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладених на нього процесуальних обов`язків та забезпечить належну поведінку обвинуваченого. Крім цього, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, враховуючи дані про особу обвинуваченого та його репутацію, може здійснювати тиск на свідків, вона вважає за доцільне покласти на обвинуваченого додаткові обов`язки, передбачені п. п. 2, 3, 4, 7 ч. 2 ст. 194 КПК України, які забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Зважаючи на вищевикладене та керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176- 178, 183-184, 194, 199 КПК України, вона просила: 1. Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши залишати житло за місцем проживання, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 , строком до 2 місяців. 2. Покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки передбачені п. п. 2, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України строком до 2 місяців, а саме; - не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи знаходиться, без дозволу прокурора або суду; - повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; - утримуватися від спілкування з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 (вхідний № 38952/25 від 01.10.2025) (а. п. 21-24) .

01.10.2025 захисниця обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_15 надала до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми заперечення на клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, із змісту якого вбачається, що в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми знаходиться кримінальне провадження № 0002122 від 15.08.2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України. Підготовче засідання призначено по дпному кримінальному провадженню було призначено на 01.10.2025 на 11:00. Сторона захисту заперечує проти поданого прокурором клопотання про застосування обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, вважає його необґрунтованим, та таким, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розд. II цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто, - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; - незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Згідно з ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан його здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення. Так, прокурором зазначено про наявність обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: те, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, оскільки не має стійких соціальних зв`язків, постійного джерела доходу та йому пред`явлено обвинувачення у вчиненні нетяжкого злочину, який передбачає покарання у вигляді обмеження волі або позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років. На стадії досудового розслідування, ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми у справі № 592/13494/25, провадження № 1-кс/592/5598/25 від 20.08.2025 ОСОБА_10 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши цілодобово залишати житло за місцем проживання до 16.10.2025 включно. Враховуючи те, що на даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні вже завершено, всі необхідні слідчі (розшукові) дії проведені, всі письмові докази у кримінальному провадженні зібрані та обвинувальний акт було подано до суду, то ризики, які були визначені попередньою ухвалою слідчого судді, та існували на стадії досудового слідства, істотно зменшилися. А тому, за даних обставин, сторона захисту вважає, що цілодобовий домашній арешт, як запобіжний захід, не є співмірним та пропорційним пред`явленому обвинуваченню за ч. 2 ст. 350 КК України, та можливим ризикам у кримінальному провадженні, та більш м`який запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту в період доби з 22:00 до 06:00 зможе забезпечити досягнення мети на стадії судового розгляду справи. 1. Аргументи сторони захисту стосовно необґрунтованості підозри. Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України, злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність) , вчинене суб`єктом злочину. Для вирішення питання про притягнення особи до кримінальної відповідальності за вчинений злочин в обов`язковому порядку мають бути встановлені усі елементи складу злочину, зокрема, об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона, а обов`язок доведення наявності вказаних елементів покладається на сторону обвинувачення. Складом злочину визнається сукупність закріплених у кримінальному законі ознак, за наявності яких реально вчинене суспільне небезпечне діяння визнається злочином. Однією з цих ознак є суб`єктивна сторона злочину, що відображає процеси, які відбуваються у свідомості особи у зв`язку з вчиненням нею злочину і свідчать про спрямування її волі та про її ставлення до суспільно небезпечного діяння і його наслідків. Ч. 2 ст. 350 КК України передбачає відповідальність за умисне нанесення побоїв, заподіяння легкого чи середньої тяжкості тілесного ушкодження службовій особі або громадянинові, який виконує громадський обов`язок, у зв`язку з їхньою службовою чи громадською діяльністю, а також вчинення таких дій щодо їх близьких. Потерпілими від злочину, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України, можуть бути особи, зазначені в ч. 1 ст. 350 КК України, та додатково особи, близькі громадянину, який виконує громадський обов`язок. З об`єктивної сторони цей злочин характеризується трьома ознаками: 1) діянням, спрямованим на нанесення побоїв, заподіяння легкого, середнього (ч. 2 ст. 350 КК України) чи тяжкого (ч. З ст. 350 КК України) тілесного ушкодження; 2) наслідки у вигляді фізичної шкоди здоров`ю зазначених осіб; 3) причинний зв`язок між діянням та наслідками. Із суб`єктивної сторони злочин, передбачений ч. 2 ст. 350 КК України, може бути вчинений як з прямим, так і з непрямим умислом. Винний усвідомлює, що наносить побої або заподіює легкі, середньої тяжкості чи тяжкі тілесні ушкодження службовій особі або громадянину, який виконує громадський обов`язок у зв`язку з їх службовою чи громадською діяльністю, або їх близьким, передбачає відповідні наслідки і бажає або свідомо допускає їх настання. У разі заподіяння шкоди здоров`ю зазначених осіб не у зв`язку з їх службовою чи громадською діяльністю, а з інших мотивів (на ґрунті особистих неприязних стосунків, із ревнощів, із хуліганських спонукань тощо) , відповідальність за ч. 2 ст. 350 КК України виключається. Вчинене слід кваліфікувати за відповідними статтями за злочини проти особи. Отже, встановлення умислу є невід`ємною частиною кваліфікації дій особи за відповідними статтями КК України. З об`єктивної сторони проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України характеризується: діянням (дією або бездіяльністю) , спрямованим на заподіяння легкого тілесного ушкодження, наслідком у вигляді спричинення легкого тілесного ушкодження; причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідком. У ч. 2 ст. 125 КК встановлюється відповідальність за умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності. Суб`єктивна сторона проступку, що розглядається, характеризується тільки умисною виною. Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що кваліфікація злочину це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК України, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння (постанова колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 705/623/18, провадження № 51-1041км19, постанова набрала законної сили 04.02.2020 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/87393416, https://reyestr.court.gov.ua/Review/87485353) ; постанова колегії судді Другої судової палати Касаційного кримінального суду в складі Верховного суду суддів Касаційного кримінального суду від 17.04.2019 у справі № 472/342/16-к, провадження № 51-2158км18, постанова набрала законної сили 17.04.2017 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/81360572) , постанова колегії суддів Касаційного кримінального суду в складі Верховного суду від 11.02.2021 року у справі № 462/3062/16-к, провадження № 51-353232км20, постанова набрала законної сили 11.02.2020 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/94974199) . Сторона захисту вважає, що висунуте обвинувачення та матеріали кримінального провадження не містять доказів винуватості ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України, а саме: не доведено наявність умислу на заподіяння шкоди службовій особі, та конкретно потерпілому ОСОБА_11 , як і самого факту заподіяння тілесних ушкоджень, покази допитаних свідків різняться між собою, є непослідовними та суперечать один одному. З протоколу допиту потерпілого ОСОБА_11 встановлено, що між ним та ОСОБА_10 виник конфлікт біля воріт, до них підійшли співробітники 2-відділу ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_16 та ОСОБА_17 і в цей момент ОСОБА_10 розвернувся до нього та завдав удар кулаком в ніс. Так, з протоколу допиту свідка ОСОБА_12 вбачається, що нібито коли вони з ОСОБА_13 підійшли до воріт, то ОСОБА_10 завдав йому удар кулаком в ліве плече, після чого повторно замахнувся, від чого ОСОБА_18 ухилився та удар прийшовся ОСОБА_11 . Водночас, допитаний свідок ОСОБА_13 вказує на те, що ОСОБА_10 вдарив ОСОБА_18 в плече, після чого розвернувся до ОСОБА_11 та наніс йому удар в обличчя. При цьому, 19.08.2025 ОСОБА_10 надав слідчому покази, з яких вбачається, що раніше йому невідома особа, одягнена у цивільний одяг, перешкоджала йому у пересуванні, між ними виник конфлікт, штовхала його, вдарила його ногою в пах та замахувалась долонею правої руки, після чого на нього накинулось шість співробітників ТЦК, скрутили його та давили допоки не приїхала поліція. За фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 було внесено відомості до ЄРДР за №0000893 від 15.08.2025 за ч. 1 ст. 125 КК України. Більше того, з висунутого обвинувачення вбачається, що ОСОБА_10 нібито-то були пред`явлені законні вимоги працівниками ІНФОРМАЦІЯ_6 щодо необхідності проходження військово-лікарської комісії, та оформлення документів, однак послідовні дії співробітників ТЦК свідчать лише про здійснення незаконної примусової мобілізації особи, яка стоїть на обліку в іншому центрі комплектування, а саме ІНФОРМАЦІЯ_6 (Білопілля) , такі як, спроби відібрати телефон, грубе спілкування, погрози, не формування направлення на ВЛК. Вказане підтверджується тим, що всі документи щодо виявлених порушень, на підставі яких ОСОБА_10 було доставлено в ТЦК, були складені юристом, а саме: повідомлення про розгляд справи за неявку за повісткою та будь-яких інших документів, зокрема, таких як направлення особи на проходження медичного огляду ВЛК, працівники ІНФОРМАЦІЯ_6 оформити не могли, бо не мали на це повноважень, адже їм було достеменно відомо про те, що ОСОБА_10 стоїть на обліку в іншому ТЦК. З показів ОСОБА_10 вбачається, що начальником мобілізаційного відділу було сказано співробітникам аби його чинну довідку ВЛК порвали, та його зараз же відвезли на ВЛК, аби він завтра вже був в Житомирі. А тому твердження, про умисел ОСОБА_10 на уникнення відповідальності за порушення правил військового обліку не відповідає дійсності, адже щодо нього вже було складено повідомлення про розгляд справи за ч. 3 ст. 210 КУпАП за неявку по повістці, та будь-яких інших порушень не було і не могло бути встановлено, адже ІНФОРМАЦІЯ_7 не мав повноважень направляти ОСОБА_10 на проходження військово-лікарської комісії та відповідно складати будь-які матеріали про адміністративне правопорушення за відмову від проходження ВЛК. Згідно рішенню Європейського суду з прав людини за скаргою № 35615/06 від 13.11.2007 по справі Чеботарь проти Молдови , п. 48, ...вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри... . Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини за каргою № 25629/94 від 27.11.1997 по справі К. Ф. проти Німеччини , п. 57, обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин. 2. Аргументи сторони захисту стосовно відсутності заявлених ризиків. Стосовно заявлених прокурором ризиків згідно із ст. 177 КПК України слід зазначити наступне: 1) переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за вчинення злочину. Прокурор зазначає не про існування ризику, а про можливість обвинуваченого переховуватися, однак, це є настільки абстрактним та безпідставним, без конкретизації до особи обвинуваченого, чому саме на думку сторони обвинувачення він буде ухилятися. Прокурор обґрунтовує ризик переховування лише тяжкістю покарання, що є неправомірними виходячи з висновків Європейського суду з прав людини. Так, злочин, передбачений ч. 2 ст. 350 КК України, є нетяжким за своєю правовою кваліфікацією. 19.08.2025 ОСОБА_10 самостійно з`явився за повісткою до слідчого, надав свої покази та отримав копію клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. 20.08.2025 вказане клопотання було подано до Ковпаківського районного суду м. Суми. Після чого, 20.08.2025 ОСОБА_10 самостійно прибув до Ковпаківського районного суду м. Суми для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Таким чином, вказані обставини підтверджують те, що обвинувачений не будучи затриманим, без будь-яких запобіжних заходів належним чином виконував свої процесуальні обов`язки, з`являвся до органу досудового розслідування та суду. Після застосування запобіжного заходу, ОСОБА_10 жодного разу не порушував його вимоги та належним чином виконував покладені на нього обов`язки, з`явився за кожною вимогою до слідчого, задля виконання вимог ст. 290 КПК України, ознайомився з матеріалами кримінального провадження, та з`явився до прокурора на вказану дату та час для отримання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування. Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що обґрунтування наявності ризиків лише тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, є неправомірним. Про це зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини за скаргою № 12369 від 26.06.1991 року по справі Латальє проти Франції , п. 51, за скаргою № 5522/04 від 20.01.2011 по справі Прокопенко проти України , за скаргою № 38717/04 від 14.10.2010 по справі Хайредінов проти України , п. п. 29, 41, за скаргою № 37466/04 від 20.05.2010 року по справі Москаленко проти України . В пункті 36 останнього рішення Європейського суду з прав людини зазначено про те, що ...органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у вчиненні яких він обвинувачувався... Однак Суд неодноразово встановлював, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою... . У рішенні по справі В проти Швейцарії (W v. Switzerland ) за скаргою №14378/88 від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини стверджував в § 33 про те, що Небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з урахуванням низки інших факторів, які або можуть підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя або ж зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою. При цьому треба враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою, у якій його переслідували за законом та його міжнародні контакти . Окрім тяжкості покарання, суд зобов`язаний враховувати й інші чинники. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини за скаргою № 38717/04 від 14.10.2010 по справі Хайредінов проти України , п. 29, ...на момент взяття заявника під варту йому було близько двадцяти років, він не мав судимості та мав постійне місце проживання, де, як підтвердили місцеві органи влади, він мав добре налагоджені соціальні зв`язки. Як вбачається з відповідних постанов суду, жоден із цих факторів не брався до уваги національними судами при ухваленні ними рішення про взяття заявника під варту. Крім того, здійснюючи оцінку особистості заявника, національні суди вирішили посилатися виключно на негативні характеристики та не враховували позитивні. Вона просила суд врахувати, що ОСОБА_10 має міцні соціальні зв`язки за місцем свого постійного проживання, а саме: з 22.07.2022 він знаходиться в офіційно зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_19 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 . Від шлюбу подружжя має малолітніх синів: ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 . Він офіційно працевлаштований у ФОП ОСОБА_4 з 17.07.2020 підсобним працівником до теперішнього часу, кожного дня їздить на роботу до м. Суми та у зворотному напрямку. За місцем проживання характеризується позитивно, що підтверджується характеристикою від сусідів та секретаря виконавчого комітету Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області. Тому, підстав недовіряти особі обвинуваченого немає, він є раніше несудимою особою, офіційно працевлаштований та має постійний стабільних дохід, тим більше має на утриманні двох малолітніх дітей, дружину та онкохвору матір, яка проживає разом з ними та знаходиться на його утриманні. Згідно довідці КПП СОР Сумський обласний клінічний онкологічний центр мати обвинуваченого ОСОБА_8 з 18.09.2025 до теперішнього часу знаходиться на стаціонарному лікуванні, а саме: на променевій терапії лівої молочної залози. 2) ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні обґрунтований тим, що обвинувачений на теперішній час володіє інформацією про анкетні дані потерпілого ОСОБА_11 та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , а також про надані ними покази на досудовому слідстві. Однак, вона звертає увагу суду на те, що всі ці особи були допитані 15.08.2025 та про їх існування та їх покази обвинуваченому було відомо ще при розгляді попереднього клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу та жодних незаконних дій щодо зміни показів обвинувачений не вчиняв і вчиняти не збирається. Вона звертає увагу суду на обов`язковість доказування існування ризиків, а не лише зазначення їх стандартного переліку. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини за скаргою № 72967/01 від 01.03.2017 по справі Белевитський проти Росії , п. п. 111, 112, суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 cт. 5 Конвенції; - рішення Європейського суду з прав людини за скаргою № 40107/02 від 10.02.2011 по справі Харченко проти України , п. 85; - рішення Європейського суду з прав людини за скаргою № 26127/03 від 16.09.2010 по справі Вітрук проти України , п. 88. 4) має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 ; 5) раніше не судимий; 6) має міцні соціальні зв`язки, на його утриманні перебуває дружина ОСОБА_19 , малолітні сини ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , онкохвора мати ОСОБА_8 ; 7) процесуальні обов`язки він не порушував та не порушує, з`являвся та з`являється до слідчого за повістками. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини в рішенні Європейського суду з прав людини за скаргою № 38717/04 від 14.10.2010 по справі Хайредінов проти України , п. 29, ...на момент взяття заявника під варту йому було близько двадцяти років, він не мав судимості та мав постійне місце проживання, де, як підтвердили місцеві органи влади, він мав добре налагоджені соціальні зв`язки. Як вбачається з відповідних постанов суду, жоден із цих факторів не брався до уваги національними судами при ухваленні ними рішення про взяття заявника під варту. Крім того, здійснюючи оцінку особистості заявника, національні суди вирішили посилатися виключно на негативні характеристики та не враховували позитивні. Особа ОСОБА_3 заслуговує на довіру виходячи з наступного: - надані позитивні характеристики за місцем мешкання; - явність постійного місця проживання; - позитивно характеризуються за місцем роботи; - міцні соціальні зв`язки, на його утриманні перебуває дружина ОСОБА_19 , малолітні сини ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , онкохвора мати ОСОБА_8 ; - не перешкоджав досудовому розслідуванню жодним чином; - застосовані запобіжні заходи виконує належним чином, виконує всі покладені на нього обов`язки. Сторона захисту вважає, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання у повній мірі забезпечить досягнення мети на етапі досудового розслідування, а саме: виконання підозрюваним покладених процесуальних обов`язків, та надасть змогу підозрюваному працювати та утримувати себе та свою сім`ю. За викладених обставин, сторона захисту вважає, що на даний час нічний домашній арешт за адресою проживання ОСОБА_3 , а саме: АДРЕСА_4 , в період доби з 22:00 до 06:00 у повній мірі забезпечить досягнення мети на стадії судового розгляду, а саме: виконання обвинуваченим покладених процесуальних обов`язків, та в свою чергу надасть йому змогу працювати та забезпечувати свою родину, а тому вона просила суд клопотанням про застосування запобіжного заходу задовольнити частково. Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. ч. ч. 5, 6 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. Таким чином, прокурор у порушення п. 6 ч. 1 ст. 184 КПК України не довів неможливості запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому вона вважає за достатнє застосувати домашній арешт у період доби з 22-00 до 06-00 з покладанням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 315 КПК України, вона просила: 1. Відмовити в задоволенні клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Суми ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_3 . 2. У разі, якщо суд дійде висновку про необхідність застосування запобіжного заходу, вона вважає за достатнє застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 нічний домашній арешт за адресою: АДРЕСА_4 , в період доби з 22:00 до 06:00 з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. Додатки: 1. Копія повістки про виклик на 19.08.2025 з відміткою про прибуття. 2. Копія ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.08.2025. 3. Копія акту судово-медичного обстеження ОСОБА_3 від 15.08.2025. 4. Копія витягу з ЄРДР від 25.08.2025. 5. Копія постанови про визнання потерпілим від 25.08.2025. 6. Копії характеристик на ОСОБА_3 . 7. Копії сторінок трудової книжки ОСОБА_3 . 8. Копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 22.07.2022. 9. Копія свідоцтва про народження ОСОБА_7 серії НОМЕР_3 від 18.06.2019. 10. Копія свідоцтва про народження ОСОБА_6 серії НОМЕР_4 від 15.11.2022. 11. Копія свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_5 від 28.11.2005. 12. Копія консультативного висновку спеціаліста від 03.06.2025 ОСОБА_8 . 13. Копія довідки КПП СОР Сумський обласний клінічний онкологічний центр . 14. Ордер, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (вхідний № 38909/25 від 01.10.2025) (а. п. 25-28) .

В судовому засіданні прокурор Окружної прокуратури міста Суми ОСОБА_9 клопотання підтримала з підстав, зазначених в ньому, просила його задовольнити.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 категорично заперечував проти задоволення клопотання прокурора про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, посилаючись на відсутність ризиків та необґрунтованість підозри.

В судовому засіданні захисниця обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_15 категорично заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про застосування щодо її підзахисного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, посилаючись на відсутність ризиків та необґрунтованість підозри її підзахисному.

Вислухавши клопотання прокурора, дослідивши документи та копії документів, доданих до клопотання, вислухавши пояснення та думку прокурора, пояснення та думку обвинуваченого, пояснення та думку захисниці обвинуваченого, дослідивши копії документів, наданих підозрюваним та його захисницею, суд дійшов наступного висновку.

Обвинувачений ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні умисного нетяжкого кримінального правопорушення проти авторитету органів державної влади, органів місцевог самоврядування, об`єдлнань громадян та криміналні правопорушення проти журналістів.

У §§ 114-116 рішення Європейського суду з прав людини у справі Влох проти Польщі (Wіoch v. Poland ) від 19.10.2000 року, заява № 27785/95, Європейський суд з прав людини зазначив про те, що обґрунтованої підозри , безперечно, не може бути, якщо дії або факти, які ставлять за провину особі, не містили складу злочину.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 цієї статті. Слідчий суддя, суд має право зобов`язати обвинуваченого, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені п. 1 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. п. 2, 3 ч. 1 цієї статті.

Таким чином, оскільки під час розгляду клопотання прокурор не довів наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, відтак прихожу до висновку про те, що у задоволенні клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Суми ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України, слід відмовити.

Втім, прихожу до висновку про те, що слід зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_21 або до іншого слідчого з групи слідчих, до прокурора Окружної прокуратури міста Суми ОСОБА_9 або до іншого прокурора з групи прокурорів, до Ковпаківського районного суду м. Суми, оскільки прокурор довів обставини, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, але не довів обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Крім того, вважаю за доцільне, можливе та необхідне взяти до уваги наступне.

В рішеннях Європейського суду з прав людини у справах Хаджіанастасіу проти Греції , Болдя проти Румунії , Папон проти Франції зазначено про те, що національні суди повинні досить чітко викладати мотивування своїх рішень, щоб дозволити будь-якій стороні ефективно здійснювати право на оскарження; хоча суд і не зобов`язаний давати докладну відповідь на кожний поданий аргумент, з рішення має бути очевидно, що всі суттєві питання справи були розглянуті; відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, що відображає принцип, пов`язаний з належним відправленням правосуддя, у рішеннях суддів і трибуналів повинні бути належним чином викладені аргументи, на яких вони ґрунтуються .

В рішеннях Європейського суду з прав людини у справі Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства від 30.08.1990 року, у справі Кавала проти Туреччини від 10.12.2019 року (п. п. 126-128) зазначено про те, що для цілей повідомлення особі про підозру він (стандарт достатніх підстав (доказів) для підозри) передбачає наявність доказів, яке лише об`єктивно зв`язують обвинуваченого з певнім кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) , і вони є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри.

Рівень обґрунтованості підозри має корелюватися зі ступенем обмеження прав і свобод обвинуваченого.

Із змісту п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України вбачається, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

При постановленні даної ухвали були враховані висновки про застосування норм права, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 року у справі № 536/2475/14-к, провадження № 13-34кс19. Постанова набрала законної сили 11.12.2019 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/86333860, https://reyestr.court.gov.ua/Review/86365236) .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 176-179, 181, 184, 194, 195, 309, 375, 376, 532, 533, 615 КПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Суми ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України, відмовити.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області лейтенанта поліції ОСОБА_21 або до іншого слідчого з групи слідчих, до прокурора Окружної прокуратури міста Суми ОСОБА_9 або до іншого прокурора з групи прокурорів, до Ковпаківського районного суду м. Суми.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали слідчого судді.

Під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні.

Апеляційна скарга подається на ухвалу слідчого судді безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий: ОСОБА_1