Справа № 513/1637/25
Провадження № 1-кп/513/84/26
Саратський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

05 січня 2026 року Саратський районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, кримінальне провадження №0000077 від 17 листопада 2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Фараонівка Саратського району Одеської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

16 листопада 2025 року приблизно о 23 годині 40 хвилин, ОСОБА_5 знаходячись в одній з кімнатних приміщень домоволодіння АДРЕСА_3 , в ході раптово виниклої сварки з ОСОБА_4 , переслідуючи злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та те, що його дії спрямовані на спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, перебуваючи навпроти один до одного за допомогою правої руки стиснутої в кулак, наніс три удари в область обличчя потерпілому, від яких останній впав на підлогу на правий бік. Після чого продовжуючи свій злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, ОСОБА_5 , нахилився до потерпілого ОСОБА_4 , який прожовував лежати на підлозі на правому боці, та правою ногою взутою в кросівок наніс ще один-два удари в область обличчя потерпілого, яке потерпілий прикрив руками від ударів. В результаті своїх умисних, неправомірних дій ОСОБА_5 , спричинив потерпілому ОСОБА_4 , тілесні ушкодження у вигляді: синця лівих очноямкових та щічної-виличної ділянок, синця перенісся та спинки носа, синця тильної поверхні лівої кисті, синця тильної поверхні правої кисті. Ці ушкодження, як в сукупності так і окремо, призводять до незначних, скороминучих наслідків тривалістю не більше 6 днів тому за цим критерієм, згідно п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995р.) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні до початку розгляду справи по суті потерпілий ОСОБА_4 заявив клопотання про відмову від обвинувачення в формі приватного обвинувачення та закриття провадження, наслідки закриття провадження йому роз`яснені та зрозумілі, про що надав суду письмову заяву. Суду пояснив, що від обвинувачення відмовляється добровільно.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання про закриття кримінального провадження в зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення і просив задовольнити клопотання.

Прокурор вважав, що відмова потерпілого від обвинувачення не суперечить вимогам КПК України та є підставою для закриття кримінального провадження у порядку п.7 ч.1 ст.284 КПК України.

Заслухавши думку учасників розгляду кримінального провадження, які не заперечували проти закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 в частині обвинувачення останнього у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, внаслідок відмови потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, суд вважає за необхідне закрити відносно ОСОБА_5 кримінальне провадження, в частині обвинувачення останнього за ч.1 ст. 125 КК України, у відповідності до вимог п.7 ч.1 ст.284 КПК України з наступних підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.477 КПК України - кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, у тому числі, ч.2 ст.125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я).

Як і в кримінальному провадженні з публічною формою обвинувачення, у кримінальному провадженні з приватною формою обвинувачення потерпілий має процесуальні права та обов`язки, передбачені ст. ст. 56, 57 КПК України.

Разом з тим, кримінальне провадження з приватною формою обвинувачення є винятком із засади публічності і визначається засадою диспозитивності, яка, відповідно до ст. 26 КПК України, означає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Так, на відміну від публічного обвинувачення, єдиною законною підставою для початку кримінального провадження у формі приватного обвинувачення є заява потерпілого, проти прав, свобод та законних інтересів якого вчинено кримінальне правопорушення.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 26 та ч. 4 ст. 22 КПК України, важливою відмінністю участі потерпілого у кримінальному провадженні з приватною формою обвинувачення є те, що йому тут належить ще й право підтримувати обвинувачення або відмовитися від обвинувачення, що є безумовною підставою для закриття кримінального провадження.

Підставою для початку досудового розслідування кримінального провадження у формі приватного обвинувачення є подання потерпілим (фізичною чи юридичною особою) до слідчого, прокурора, іншої службової особи органу, уповноваженого на початок досудового розслідування, заяви про вчинення кримінального правопорушення (ч. 4 ст. 26, ч. 1 ст. 478 КПК).

Саме на підставі заяви потерпілого ОСОБА_4 було розпочато досудове розслідування кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення згідно з ч. 4 ст. 26, п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК є добровільна і однозначна відмова потерпілого або його представника від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, усвідомлюючи наслідки такої відмови, а також примирення потерпілого з підозрюваним/обвинуваченим, у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність та цим Кодексом (ч. 4 ст. 56 КПК).

Відповідно до практики Верховного Суду щодо застосування норм права, викладеної, зокрема у постанові від 18.12.2018 р. у справі № 595/1962/14-к, при закритті кримінального провадження на підставі відмови потерпілого від обвинувачення суд фактично визнає відсутність самого обвинувачення щодо певної особи, а тому не потрібно встановлювати ні сам факт вчинення злочину, ні винуватість чи невинуватість особи. За таких умов немає необхідності в дослідженні того, чи було дотримано інші процесуальні вимоги закону під час провадження у справі.

Згідно ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, у разі якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, суд, у відповідності з ч. 6 ст. 284 КПК України постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Враховуючи те, що потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження щодо обвинувачення ОСОБА_5 за ч.1 ст.125 КК України слід закрити, у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення.

Наслідки закриття кримінального провадження, у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення, обвинуваченому та потерпілому роз`яснені.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілим не заявлявся. Речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Керуючись статями 284, 314, 477, 369-372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Прийняти відмову потерпілого ОСОБА_4 від пред`явленого обвинувачення щодо ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000077 від 17 листопада 2025 року щодо ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.125 КК України - закрити у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення через Саратський районний суд Одеської області і набирає законної сили після закінчення вказаного строку, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1