У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його законного представника: ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000331 зареєстрованого 25.07.2025 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 Кримінального кодексу України, погоджене процесуальним прокурором відділу захисту інтересів дітей та протидій домашньому насильству Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 про застосування щодо підозрюваного,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красне, Артемівський район, Донецька область, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з незакінченою середньою освітою, учень 10А Рахівського ЗССО №2 І-ІІІ ступенів, фактично проживає як внутрішньо переміщена особа за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні №0000331 зареєстрованого 25.07.2025 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 Кримінального кодексу України, погоджене процесуальним прокурором відділу захисту інтересів дітей та протидій домашньому насильству Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає наступне:

Слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області 25.07.2025 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000331 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 25 липня 2025 року близько 00 годин 35 хвилин неповнолітній водій ОСОБА_4 , не маючи посвідчення водія відповідної категорії, керуючи технічно-справним мотоциклом марки Kayo 125, без державної реєстрації без відповідних документів на право керування таким транспортним засобом, рухаючись разом із неповнолітнім пасажиром ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_3 , діючи всупереч вимогам п.п. 2.3 б), 10.1, 12.1, та 12.4 чинних Правил дорожнього руху України з посиланням на термін «безпечна швидкість», який є в п.1.10 ПДР України, будучи самовпевненим та самонадіяним, нехтуючи особистою безпекою та безпекою своїх пасажирів, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не урахував дорожні обставини та дорожні умови чим не забезпечив безпеку дорожнього руху, що привело до втрати керування мотоциклом та з`їзду його за межі проїзної частини автодороги в право по ходу їх руху, на грунтове узбіччя з подальшим падінням мотоцикла на тротуар біля будинку №89 по вул. Миру що в м. Рахів, Рахівського району.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до висновку судово-медичної експертизи неповнолітній пасажир вказаного мотоцикла ОСОБА_9 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: ВЧМТ, забою головного мозку 3-го ст., паренхіматозно-геморагічного вогнища забою у лобних долях головного мозку, субдуральної гематоми справа, множинних переломів лобної кістки, великого крила основної кістки, кісток носа, орбіт, правої гайморової пазухи, які згідно Наказу №6 МОЗ України п.п.2.1.3. від 17.01.1995 року відноситься до групи тяжких тілесних ушкоджень, які являється небезпечним для життя потерпілого в момент його спричинення.

Таким чином, водій ОСОБА_4 порушив вимоги п.п. 2.3 б), 10.1, 12.1, та 12.4 Правил дорожнього руху України, якими визначено: п.2.3 - Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.10.1 - Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п.12.1 - Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.; п.12.4 - У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.; п.1.10. безпечна швидкість швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах;

п.2.1. - Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: a) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб.

Не виконання водієм вимог п.п. 2.3 б), 10.1, 12.1, та 12.4 чинних Правил дорожнього руху України з посиланням на термін «безпечна швидкість», який є в п.1.10 ПДДР України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали, зокрема отриманням потерпілим ОСОБА_9 , тяжких тілесних ушкоджень.

У клопотанні вказано на те, що таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, а саме, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Слідчий зазначає, що 19 листопада 2025 року старшим слідчим відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Закарпатській області капітаном поліції ОСОБА_7 за погодженням із процесуальним керівником Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , водію ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

У клопотанні зазначено, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доводиться зібраними у ході досудового розслідування об`єктивними доказами, зокрема: рапортом Рахівського РВП; протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.07.2025; висновком судово-медичного експерта №120 ОСОБА_9 від 30.10.2025; висновком судово-медичного експерта №96 ОСОБА_4 від 17.09.2025; висновком судово-медичного експерта-токсиколога №1495 ОСОБА_4 від 04.08.2025; постановою про залучення законного представника потерпілого від 04.08.2025; висновком інженерно-транспортної експертизи №3572-Е від 25.08.2025; висновком інженерно-транспортної експертизи №3690-Е від 03.09.2025; постановою про визнання речовими доказами від 25.07.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 14.11.2025; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 19.11.2025 та іншими доказами зібраними в ході досудового розслідування.

Як зазначає слідчий, враховуючи той факт, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а тому обрати щодо нього запобіжний захід у виді особистого зобов`язання та особистої поруки неможливо, так як при обранні вказаного заходу, підозрюваний може впливати на свідків та потерпілого в даному кримінальному провадженні, щодо зміни їхніх показів чи відмови від їх дачі, а також він на території України не працює, осіб, які б поручились за виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків та які викликають довіру суду не встановлено.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину ч. 2 ст. 286 КК України, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років.

При цьому у клопотанні зазначено що під час досудового розслідування встановлено наявність декількох ризиків, передбачених у п.1, п.3 та п.4, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може:

з огляду на те, що ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину та Закарпатська область межує з чотирма країнами Європейського союзу, а саме: Румунією, Угорщиною, Словацькою Республікою та Республікою Польща дають підстави вважати, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, може переховуватись від органу досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, а також переховуватись на території України;

незаконно впливати на потерпілу, свідків у кримінальному провадженні, а також їх родичів з метою дачі, зміни ними показань на його користь, відтак будучи поза контролем правоохоронних органів він зможе здійснити підкуп чи іншим способом вплинути на сторін з метою схиляння їх до зміни даних слідству показань. Аналогічним чином зможе впливати на експертів та спеціалістів, які залучені у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій та до проведення судових експертиз. Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких;

перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

З огляду на вказане слідчий доходить висновку про те, що більш м`яким запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Враховуючи наведене та керуючись вимогами статей ст.ст. 39, 40, 131, 132, 176 178, 181, 184, 194 КПК України, слідчий просить: застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красне, Артемівський район, Донецька область, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з незакінченою середньою освітою, учень 10А Рахівського ЗССО №2 І-ІІІ ступенів, фактично проживає як внутрішньо переміщена особа за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. При цьому покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки як: не залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_2 , у період з 22:00 год. по 06:00 год., без дозволу слідчого, прокурора або суду; прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до Головного правління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи що дають право на виїзд з України.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Законний захисник підозрюваного у судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечувала.

Захисник адвокат ОСОБА_6 , проти задоволення клопотання не заперечував.

Неповнолітній підозрюваний у судовому засіданні підтримав думку свого законного захисника та захисника, не заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 176 КПК України, домашній арешт є запобіжними заходами.:

Відповідно до ч.ч. 3,4 вказаної норми слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.Відповідно до ст.. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст.. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.

Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

При розгляді клопотання встановлено, що: слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області 25.07.2025 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000331 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

На даний час досудовим розслідуванням встановлено, що не виконання водієм яким в даному випадку був ОСОБА_4 , вимог п.п. 2.3 б), 10.1, 12.1, та 12.4 чинних Правил дорожнього руху України з посиланням на термін «безпечна швидкість», який є в п.1.10 ПДДР України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали, зокрема отриманням потерпілим ОСОБА_9 , тяжких тілесних ушкоджень.

19 листопада 2025 року старшим слідчим відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Закарпатській області капітаном поліції ОСОБА_7 за погодженням із процесуальним керівником Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , водію ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Наявність обгрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доводиться зібраними у ході досудового розслідування об`єктивними доказами, зокрема: рапортом Рахівського РВП; протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.07.2025; висновком судово-медичного експерта №120 ОСОБА_9 від 30.10.2025; висновком судово-медичного експерта №96 ОСОБА_4 від 17.09.2025; висновком судово-медичного експерта-токсиколога №1495 ОСОБА_4 від 04.08.2025; постановою про залучення законного представника потерпілого від 04.08.2025; висновком інженерно-транспортної експертизи №3572-Е від 25.08.2025; висновком інженерно-транспортної експертизи №3690-Е від 03.09.2025; постановою про визнання речовими доказами від 25.07.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 14.11.2025; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 19.11.2025 та іншими доказами зібраними в ході досудового розслідування.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог пункту (с) ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину ч. 2 ст. 286 КК України, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років. Згідно 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

Слідчий суддя вважає що матеріалами клопотання доведено наявність ризиків передбачених п.1, п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може:

переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з огляду на те, що злочини, у якому підозрюється ОСОБА_4 є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 3 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Також враховуючи, той факт, що Закарпатська область межує з чотирма країнами Європейського союзу, а саме: Румунією, Угорщиною, Словацькою Республікою та Республікою Польща дають підстави вважати, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, може переховуватись від органу досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, а також переховуватись на території України;

Підозрюваний, знаючи про тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Тяжкість покарання яке загрожує підозрюваному сама по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя вважає, що на цей час, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання останнього винуватим у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а саме до шести років позбавлення волі, останній перебуваючи під загрозою застосування вказаного покарання, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, тобто існує ризик, передбачений п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Слідчий суддя погоджується, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Наведені вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризику втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду підозрюваного.

Таким чином, є підстави вважати, підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вище вказаного злочину, може в подальшому перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню даного кримінального провадження іншим чином, та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності такої поведінки підозрюваного.

Слідчий суддя вважає, що матеріалами клопотання обґрунтовано, а прокурором в судовому засіданні доведено, наявність ризику того, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілу, свідків у кримінальному провадженні, а також їх родичів з метою дачі, зміни ними показань на його користь, відтак будучи поза контролем правоохоронних органів він зможе здійснити підкуп чи іншим способом вплинути на сторін з метою схиляння їх до зміни даних слідству показань. Аналогічним чином зможе впливати на експертів та спеціалістів, які залучені у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій та до проведення судових експертиз. Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких.

Згідно матеріалів клопотання під час досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення стороною обвинувачення допитано свідків, показання яких слідчий, прокурор врахували під час встановлення наявності фактів та обставин, що мають важливе значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Разом із цим, при встановленні наявності вказаного ризику слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків, потерпілого під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Також матеріалами клопотання доведено існування ризику того, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

При вирішенні питання про обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу слідчий суддя враховує також особу підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є уродженцем с. Красне, Артемівський район, Донецька область, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , українець та громадянин України, з незакінченою середньою освітою, учень 10-А класу Рахівського ЗССО №2 І-ІІІ ступенів, фактично проживає як внутрішньо переміщена особа за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого.

Окрім загальних підстав, слідчий суддя враховує вікові та психологічні особливості підозрюваного, який є неповнолітнім.

Відповідно до ст. 37 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН у 1989 р. і ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 p., міститься положення про те, що "арешт, затримання чи тюремне ув`язнення дитини здійснюється згідно з законом та використовується лише як крайній захід і протягом якомога більш короткого відповідного періоду часу".

Згідно з п. 13.2 "Пекінських правил" утримання під вартою до суду за можливістю має замінюватись іншими альтернативними заходами. Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України від 26 квітня 2001 р. "Про охорону дитинства" затримання та арешт неповнолітніх застосовується як винятковий захід і тільки у випадках та порядку, встановлених законом.

В Правилах ООН щодо захисту неповнолітніх, позбавлених волі 1990 р., у пункті 17 вказується на необхідність уникати, наскільки це можливо, утримання під вартою до суду і вдаватися до цього у виняткових випадках, усіляко прагнучи застосування альтернативних заходів.

Відповідно до ч.1,2 ст. 492 КПК України, за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом.

Затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

Оцінюючи у сукупності всі обставини справи, вважаю доведеним, що встановленні під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. Щодо застосування до підозрюваного заборони в певний час (22:00 год. по 06:00) не залишення місця проживання, слідчий суддя вважає таке обґрунтоване, а тому, слідчий суддя дійшов висновку, що до останнього необхідно обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби, оскільки достатнім буде саме такий запобіжний захід, який зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, визначених ст.177 КПК України.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що підстави і обставини, з яких суд задовольняє клопотання слідчого про застосування до підозрюваного домашнього арешту у певний період доби є достатньо обґрунтованими.

Згідно ч.6 ст.181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Згідно з ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Оцінюючи у сукупності всі обставини справи, вважаю доведеним, що встановленні під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім як домашній арешт у нічний час доби, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку про те, що підстави і обставини, з яких слідчий суддя задовольняє клопотання слідчого про застосування до підозрюваного домашнього арешту у певний період доби є достатньо обґрунтованими, а тому з урахуванням наведеного вище, клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст.194 КПК України покласти на нього обов`язки.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Керуючись ст. ст. 176, -178, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 310, 492 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000331 зареєстрованого 25.07.2025 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 Кримінального кодексу України, погоджене процесуальним прокурором відділу захисту інтересів дітей та протидій домашньому насильству Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, задовольнити.

Застосувати відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красне, Артемівський район, Донецька область, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з незакінченою середньою освітою, учня 10А класу Рахівського ЗССО №2 І-ІІІ ступенів, фактично проживає як внутрішньо переміщена особа за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки як: не залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_2 , у період з 22:00 год. по 06:00 год., без дозволу слідчого, прокурора або суду; прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до Головного правління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи що дають право на виїзд з України.

Строк дії ухвали не може перевищувати двох місяців.

Строк дії даної ухвали про тримання під домашнім арештом визначити в межах строку досудового розслідування, а саме до 12.01.2026 включно.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1