Справа № 308/4175/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за скаргою ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із скаргою на постанову старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 від 22.09.2025 про відмову у задоволенні клопотання у межах кримінального провадження №0000138 від 17.03.2025 року, зобов`язати слідчого повторно розглянути клопотання №П-1/3/25 від 19.09.2025 та вчинити певні дії.

В обґрунтування скарги зазначає, що близько 19.30 год. 16.03.2025 року на автодорозі М-06 Київ-Чоп (неподалік с. Зняцево) мала місце дорожньо-транспортна пригода за його участі, де він керуючи автомобілем Рено, номерний знак НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В наслідок наїзду ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження та був доставлений на лікування до медичного закладу.

Вказує, що 15 вересня 2025 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Зауважує, що 19 вересня 2025 року його захисник подав слідчому у кримінальному провадженні ОСОБА_6 клопотання №П-1/3/25 про призначення повторного слідчого експерименту (з подальшим призначенням повторної інженерно-транспортної експертизи).

Заявник вказує, що в ході первинний слідчий експеримент був проведений слідчим з порушенням чинного законодавства. Зауважує, що одним із статистів, які були залучені слідчим для проведення слідчого експерименту був працівник поліції у цивільному одязі.

Крім того, для визначення відстані від автомобіля до пішоходу (момент виникнення небезпеки) швидкість задіяного для слідчого експерименту автомобіля під керуванням статиста, за вказівкою слідчого була 70 км/год. (нібито з його слів). Зазначене не відповідає реальним обставинам події ДТП, оскільки він неодноразово повідомляв, що рухався з максимально допустимою на даній ділянці швидкістю (в межах 90 км/годину для даної ділянки). Окремо швидкість його автомобіля під час експерименту взагалі не встановлювалась.

Зазначає, що у відповідності до ч. 1 ст. 240 КПК України, слідчий експеримент проводиться шляхом відтворення дій обстановки, обставин певної події, однак з боку органу слідства зазначена вимога не дотримана, а саме згідно протоколу огляду місця ДТП та відомостей метеорологічних служб, погода (хмарність) на момент ДТП була похмура, проте на момент проведення експерименту було безхмарно.

Також на момент ДТП 16 березня 2025 року місяць знаходився в середині фази спадання, а на момент експерименту в перший день зростання. Враховуючи зазначене, яскравість та площа освітлення місяця могла бути значно вищою або такою, що не відповідає обставинам події. Згідно його пояснень на момент наближення та контактування до пішохода ОСОБА_5 , жодні попутні та зустрічні транспортні засоби були відсутні, а вуличне зовнішнє освітлення відсутнє, однак під час слідчого експерименту зупинені колони транспортних засобів спотворювали реальні обставини та впливали на загальну видимість. Викладене в значній мірі вплинуло на фактор "видимість" на місці проведення слідчого експерименту та не відповідало обставинам ДТП.

Додатково вказує, що слідчим для проведення слідчого експерименту було вказано незрозумілі вихідні дані, а саме вказав, що конкретна видимість пішохода з робочого місця водія в даних дорожніх умовах становить 72,7 м., загальна видимість з робочого місця водія в даних дорожніх умовах становить 63,0 м.

Постановою слідчого від 22.09.2025 заявнику було відмовлено у задоволенні клопотання. Проте, ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.10.2025 було скасовано вищевказану постанову слідчого та зобов`язано слідчого повторно розглянути клопотання №П-1/3/25 від 19.09.2025.

Разом з тим, 28.10.2025 слідчий повторно відмовив у задоволенні клопотання №П-1/3/25 від 19.09.2025.

На підставі наведеного, просить скасувати постанову слідчого відділу розслідування злочинів в сфері транспорту СУ ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_7 від 24.10.2025 року щодо відмови в задоволенні клопотання №П-1/3/25 від 19.09.2025 року по матеріалам провадження внесеного до ЄРДР за №0000138 від 17.03.2025 року по ч. 2 ст. 286 КК України; зобов`язати слідчого відділу розслідування злочинів в сфері транспорту СУ ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_7 вчинити дії, зазначені в клопотанні №П-1/3/25 від 19.09.2025 року, а саме призначити повторний слідчий експеримент (з подальшим призначенням повторної інженерно-транспортної експертизи) з дотриманням вимог діючого законодавства України та залученням відповідних спеціалістів експертних установ.

Заявник не скористався правом на участь у судовому засіданні та подав заяву, згідно якої просив задоволити скаргу у повному обсязі та розглянути без його участі.

Слідчий у судове засідання також не з`явився та подав заяву, згідно якої просив провести розгляд справи без його участі, проти задоволення скарги заперечує.

Дослідивши скаргу, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

За змістом ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК.

Так, ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового провадження, та ким такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені. Встановлений даною нормою перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора які можуть бути оскаржені на стадії досудового провадження є вичерпним.

Згідно ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого управління ГУНП в Закарпатській області, за процесуального керівництва Закарпатської обласної прокуратури перебуває кримінальне провадження №0000138 від 17.03.2025 року.

Слідчим суддею також встановлено, що 15.09.2025 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Як вбачається з матеріалів скарги, 19.09.2025 до слідчого у кримінальному провадженні №0000138 від 17.03.2025 року ОСОБА_7 надійшло клопотання ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_3 про призначення повторного слідчого експерименту з дотриманням вимог діючого законодавства України та залученням відповідних спеціалістів експертних установ, у задоволенні якого слідчим було відмовлено.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.10.2025 скасовано постанову старшого слідчого відділу розслідування злочинів в сфері транспорту СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 від 22.09.2025 року про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_3 №П-1/3/25 від 19.09.2025 року у кримінальному провадженні №0000138, та зобов`язано старшого слідчого відділу розслідування злочинів в сфері транспорту СУ ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_4 повторно розглянути клопотання адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_3 №П-1/3/25 від 19.09.2025 року у межах кримінального провадження №0000138.

В подальшому, постановою слідчого ОСОБА_4 від 28.10.2025 повторно відмовлено заявнику у задоволенні клопотання №П-1/3/25 від 19.09.2025.

Мотивуючи постанову про відмову у задоволенні клопотання слідчий вказує на те, що повторно розглянувши клопотання ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_3 №П-1/3/25 від 19.09.2025 у межах кримінального провадження слідство дійшло до висновку, що підозрюваний ОСОБА_3 , ознайомившись із матеріалами кримінального провадження, зокрема із висновком експерта №СЕ19/107/25/7582 ІТ, у якому вказано, що у відповідній дорожній обстановці за умов загальної видимості елементів дороги 63 м, максимальна дозволена швидкість на даній ділянці дороги становить 91,2 км/год.

Здобувши вказану інформацію, ОСОБА_3 змінив свої покази, в яких зазначив, що швидкість на момент ДТП становила 90 км/год. Поведінка підозрюваного чітко вказує на те, що останній вчиняє дії, спрямовані на уникнення ним кримінальної відповідальності, заплутуючи слідство, видумуючи нові версії щодо механізму та інших обставин ДТП. Незважаючи на те, що ОСОБА_3 , неодноразово змінював покази щодо швидкості руху його автомобіля перед ДТП, спочатку на місці події 45-50 км/год., під час показів у статусі свідка 60-70 км/год., а вже під час показів у статусі підозрюваного 90 км/год., орган досудового розслідування взяв до уваги покази підозрюваного щодо швидкості руху90 км/год..

Вказує, що 25.10.2025 року слідчим було винесено постанову про призначення судово автотехнічної експертизи, відповідно до якої швидкість руху автомобіля водія ОСОБА_3 начебто перед ДТП становила 90 км/год. Відповідно до висновку експерта від 27.10.2025 року №33/25 за умови своєчасного застосування водієм ОСОБА_3 екстреного гальмування, навіть при швидкості 90 км/год., пішохід ОСОБА_5 виходив не тільки за лівий габарит автомобіля «Renault Logan», а й навіть за межі небезпечної зони.

В діях водія автомобіля марки «Renault» моделі «Logan» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 вбачаються невідповідності вимогам пункту 18.1 чинних Правил дорожнього руху з посиланням на термін «дати дорогу», і ці невідповідності, з технічної точки зору, перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання даної пригоди. Тобто, навіть за умови, що підозрюваний ОСОБА_3 рухався зі швидкістю 90 км/год., він мав технічну можливість уникнути ДТП, шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування.

Всі інші доводи, зазначенні в клопотанні адвокатом ОСОБА_8 , спростовуються наявними матеріали в кримінальному провадженні, у тому числі і що автомобіль, який задіяний був для проведення слідчого експерименту, мав додаткові світлові елементи, або що зупиненні колони транспортних засобів, спотворювали реальні обставини.

Відповідно до ч. 3 ст. 93 КПК України сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Слідчий суддя вказує, що під час проведення повторної перевірки обставин, викладених у клопотанні заявника про призначення повторного слідчого експерименту (з подальшим призначенням повторної інженерно-транспортної експертизи), слідчим в порушення вимог ч. 2 ст. 9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не було надано аналізу тих обставин, на які посилається заявник, зокрема не наведено належного обґрунтування відхилення доводів заявника про те, що: 1. швидкість керованого ним автомобіля становила 90 км/год.; 2. на момент проведення слідчого експерименту були інші погодні умови, вуличне освітлення та були наявні колони транспортних засобів, що могли вплинути на фактор "видимість" на місці проведення слідчого експерименту та не відповідали обставинам ДТП; 3. не уточнено розбіжності у вихідних даних, а саме вказівка на конкретну видимість пішохода з робочого місця водія в даних дорожніх умовах 72,7 м., а загальна видимість з робочого місця водія в даних дорожніх умовах 63,0 м.

За такого, слідчий суддя розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на його розгляд сторонами кримінального провадження та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням викладеного приходить до висновку, що скарга в частині скасування постанови слідчого про відмову у задоволенні клопотання №П-1/3/25 від 19.09.2025 у межах кримінального провадження №0000138 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволення.

Разом з тим, відповідно до частини 2 статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Таким чином КПК України чітко передбачає перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора, які можуть бути оскаржені до слідчого судді на стадії досудового розслідування, та відповідно які рішення приймаються слідчим суддею за результатами розгляду скарги.

Заявник згідно прохальної частини скарги просить зобов`язати слідчого відділу розслідування злочинів в сфері транспорту СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 вчинити дії, зазначені в клопотанні №П-1/3/25 від 19.09.2025 року, а саме призначити повторний слідчий експеримент (з подальшим призначенням повторної інженерно-транспортної експертизи) з дотриманням вимог діючого законодавства України та залученням відповідних спеціалістів експертних установ.

З огляду на викладені вище норми КПК України слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу заявника на вимоги ч. 5 ст. 40 КПК України, згідно якої слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, а тому слідчий суддя не може давати вказівки прокурору чи слідчому про необхідність прийняти те чи інше рішення, яке не передбачене положеннями ст. 303 КПК України.

Одночасно, повторно вирішуючи клопотання адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_3 №П-1/3/25 від 19.09.2025 року, слідчому необхідно врахувати висновки слідчого судді, викладені у вказаній ухвалі.

Враховуючи наведене, скарга підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 307, 309, 369 КПК України слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Постанову старшого слідчого відділу розслідування злочинів в сфері транспорту СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 від 28.10.2025 року про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_3 №П-1/3/25 від 19.09.2025 року у кримінальному провадженні №0000138 скасувати.

Зобов`язати старшого слідчого відділу розслідування злочинів в сфері транспорту СУ ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_4 повторно розглянути клопотання адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_3 №П-1/3/25 від 19.09.2025 року у межах кримінального провадження №0000138.

В іншій частині вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1