ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м. Кривому Розі, апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Покровського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 листопада 2025 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, у межах кримінального провадження № 0001507 від 14.11.2025 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою слідчого судді Покровського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 листопада 2025 року застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 11 січня 2026 року включно, без визначення розміру застави на підставі п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що наявні достатні підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, є обґрунтованою, а також наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зокрема, судом встановлено існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, а також ризику незаконного впливу на малолітню потерпілу та свідків цього кримінального провадження.

Крім того, з огляду на характер інкримінованого злочину, що відноситься до кримінальних правопорушень проти статевої свободи та недоторканості малолітньої особи, слідчий суддя дійшов висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. У зв`язку з тим, що кримінальне правопорушення вчинене з використанням насильства щодо малолітньої особи, суд відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України обґрунтовано не визначив підозрюваному розмір застави.

Із зазначеним рішенням слідчого судді не погодився захисник адвокат ОСОБА_7 , діючий в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , та подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування тримання під вартою, обрати ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід нічний домашній арешт, або застосувати заставу у розмірі, співмірному його матеріальному стану.

На обґрунтування своїх вимог вказує, що тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, який повинен застосовуватися лише за умови доведеності неможливості забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного за допомогою більш м`яких заходів. Захисник стверджує, що підозрюваний має постійне місце проживання, офіційно працює, має позитивні характеристики, раніше не судимий, тому ризики, про які зазначено у клопотанні слідчого, не доведені належними доказами.

Також апелянт зазначає, що ОСОБА_8 не має наміру переховуватися від органів слідства, не буде впливати на свідків чи потерпілу, не має можливості перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, буде достатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Заслухавши доповідача, захисника адвоката ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу та наполягав на зміні запобіжного заходу на більш м`який, думку прокурора ОСОБА_6 , яка просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно зі ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За положеннями ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 2 ст. 177 КПК України).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст. 178 КПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини дав визначення «обґрунтованій підозрі», згідно з яким цей термін означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином. І вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваної особи, слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України. Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження зареєстровано 14.11.2025 за ознаками вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи, а 15.11.2025 особі вручено письмове повідомлення про підозру.

Слідчим суддею встановлено, що клопотання слідчого відповідало вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України, а підозрюваному вручені повідомлення про підозру та копії матеріалів, якими обґрунтовувалася необхідність застосування запобіжного заходу, з дотриманням порядку та строків, визначених ч. 2 ст. 278 КПК України та ч. 2 ст. 184 КПК України.

У судовому засіданні підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, вказуючи на наявність соціальних зв`язків, постійного місця проживання та можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. Однак ці доводи були належним чином оцінені слідчим суддею та обґрунтовано визнані недостатніми для нейтралізації заявлених ризиків.

Слідчий суддя обґрунтовано встановив, що у провадженні наявні дані, які у своїй сукупності свідчать про існування обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи, покарання за яке передбачає позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Враховано також характер обставин, за яких за даними досудового розслідування відбувалося кримінальне правопорушення, що дає підстави вважати підозру не формальною, а підтвердженою належними процесуальними доказами.

Слідчим суддею також встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику переховування від органів досудового розслідування та суду та ризику незаконного впливу на малолітню потерпілу та свідків, які давали показання у цьому кримінальному провадженні. Враховано, що потерпіла є малолітньою особою, а свідками допитано інших дітей та близьких осіб, а тому ймовірність впливу на них у разі перебування підозрюваного на волі є реальною та обґрунтованою.

Ризики, на які посилалася сторона обвинувачення, підтверджуються характером інкримінованого правопорушення, даними про особу підозрюваного, його поведінкою під час затримання та допиту, а також специфікою взаємовідносин із потерпілою та свідками. Посилання захисника на відсутність ризиків не спростовують установлених обставин, оскільки вони не ґрунтуються на жодних об`єктивних даних і є суб`єктивним твердженням сторони захисту.

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі нічного домашнього арешту, не забезпечить нейтралізацію встановлених ризиків, а тому є недостатнім з огляду на вимоги ч. 1 ст. 183 та ст. 178 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, у разі вчинення злочину, пов`язаного із застосуванням насильства, суд вправі не визначати розмір застави. Слідчий суддя, установивши, що інкриміноване кримінальне правопорушення пов`язане з насильницькими діями сексуального характеру щодо малолітньої особи, обґрунтовано не визначив заставу.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, оскільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовано відповідно до вимог ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, з урахуванням принципу пропорційності та вимог ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Слідчим суддею враховано як наявність обґрунтованої підозри, так і реальність установлених ризиків, а також неможливість їх усунення більш м`яким запобіжним заходом.

Доводи апеляційної скарги захисника не спростовують законності та обґрунтованості ухвали місцевого суду й не містять жодних нових фактів, які б впливали на правильність висновків слідчого судді або виключали застосування тримання під вартою.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, а підстав для її скасування не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Покровського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 листопада 2025 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, у межах кримінального провадження № 0001507 від 14.11.2025 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді