СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/217/25
ун. № 759/4605/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за № 0000052від 10.01.2022 рокувідносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костопіль Рівненської області, українця, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого:

- 10.08.2012 Костопольским районним судом Рівненської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком на 2 роки;

- 19.03.2013 Галицьким районним судом міста Львова за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 13.03.2018 Печерським районним судом міста Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі: 07.08.2020 звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор: ОСОБА_4

захисник: ОСОБА_5

обвинувачений: ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Святошинського районного суду м.Києва перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України.

Як вбачається зі змісту обвинувального акта ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного у сховище, вчинене повторно, тобто за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, за наступних обставин:

Так, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше неодноразово засудженим, востаннє 13.03.2018 Печерським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 10.01.2021 приблизно о 09 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 , прибув за адресою: м. Київ, пр. Перемоги 139, а саме, до охоронюваної стоянки з метою поліпшення свого матеріального становища, де побачив автомобіль марки «Шкода Фабія», д.н.з НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_6 , де у ОСОБА_3 виник умисел на вчинення повторного таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникнення у сховище.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення повторного таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у сховище, ОСОБА_3 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, підійшов до автомобіля марки «Шкода Фабія», д.н.з НОМЕР_1 , розбив скло в передніх лівих дверцях, металевою арматурою, яка знаходилась при ньому, через отвір який утворився проник до салону автомобіля марки «Шкода Фабія», д.н.з НОМЕР_1 , звідки таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_6 , а саме грошові кошти в сумі 600 (шістсот) гривень, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму, тобто у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, з проникненням у сховище, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння,з огляду на те, що сума викраденого яка інкримінується ОСОБА_3 становить 600 грн. 00 коп. і відноситься до дрібної крадіжки.

Захисник ОСОБА_5 , думку якого підтримав обвинувачений ОСОБА_3 , клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно із ч. 7 ст. 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Зі змісту ч. 8 ст. 284 КПК України слідує, що закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Так, 09.08.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції та визначено граничну вартість викраденого чужого майна, яка може підпадати під кваліфікацію дій особи за відповідною частиною статті 51 КУпАП.

Згідно із п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Станом на 01.01.2024 розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» становить 3028,00 грн.

Тобто, із 09.08.2024 дрібною крадіжкою є адміністративне правопорушення, якщо вартість викраденого майна становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - до 3028,00 грн.

Загальна сума викраденого майна ОСОБА_3 становить 600 грн. 00 коп.

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Вказане дає суду підстави вважати, що має місце втрата чинності законом, який встановлював кримінальну протиправність діяння, - викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, вартість якого на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З наведеного вище у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання та закриття даного кримінального провадження відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки судом встановлено наявність згоди особи яка вчинила суспільно-небезпечне діяння на закриття кримінального провадження щодо нього за вчинення закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка, вартість якого на момент таких викрадень становила менше 3028,00 грн.

Долю речових доказів та процесуальних витрат необхідно вирішити у відповідності до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 284, 369, 371, 372, 376, 479-2 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Кримінальне провадження № 0000052 від 10.01.2022 року відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речові докази по справі: DVD - диск із записом з камери відео спостереження, розташованої на прилеглій до місця вчинення злочину території - залишити при матеріалах даного кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва, протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1