Справа № 369/274/26
Провадження № 1-кс/369/21/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 року слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , вирішуючи питання про відкриття провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого ВП № 1 Фастівського РУП ГУ НП в Київській області щодо нерозгляду клопотання від 01.01.2026 року, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаною скаргою, згідно якої просить визнати протиправною бездіяльність слідчого СВ ВП № 1 Фастівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , яка полягає у нерозгляді клопотання потерпілого ОСОБА_2 від 01.01.2026 року про проведення процесуальних дій у режимі відеоконференції у встановлений статтею 220 КПК України строк. Зобов`язати слідчого СВ ВП № 1 Фастівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 розглянути клопотання потерпілого ОСОБА_2 від 01.01.2026 року та прийняти процесуальне рішення відповідно до вимог КПК України, про що повідомити скаржника на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1

Ознайомившись зі змістом скарги та доданими до неї матеріалами, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Відповідно до статей 7, 24 КПК забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності є загальною засадою кримінального провадження, яка ґрунтується на ст. 55 Конституції України.

Предметом оскарження в кримінальному процесі є рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді та суду.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування регламентований главою 26 КПК України.

Згідно ч.1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені ч.1 ст. 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Так у скарзі заявник зазначає, що 30 грудня 2025 року на його електронну адресу надійшли три повістки про виклик на 02.01.2026, 05.01.2026 та 06.01.2026 роки від слідчого ОСОБА_3 . У повістках зазначена узагальнена мета - «для участі у слідчих (процесуальних) діях», що не відповідає вимогам п. 7 ч. 1 ст. 137 КПК України та позбавляє мене можливості підготуватися до виклику.

01 січня 2026 року ним на адресу електронної пошти ВП № 1 Фастівського РУП (ІНФОРМАЦІЯ_3) було надіслано «Клопотання про проведення слідчих (процесуальних) дій у режимі відеоконференції» в порядку ч. 11 ст. 232 КПК України. У клопотанні було наведено об`єктивні поважні причини неможливості прибуття до м. Боярка: перебування на відстані понад 645 км та самостійне виховання малолітнього сина ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), безпека якого є його пріоритетом згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України. Станом на 06 січня 2026 року (день останнього виклику) він не отримав жодної відповіді - ані повідомлення про задоволення клопотання та надання посилання на відеоконференцію, ані постанови про відмову. Така поведінка слідчого свідчить про свідоме ігнорування процесуального закону та прав як потерпілого.

Відповідно до положень статті 11 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» встановлено, що електронний документ вважається одержаним адресатом з часу надходження авторові повідомлення в електронній формі від адресата про одержання цього електронного документа автора, якщо інше не передбачено законодавством або попередньою домовленістю між суб`єктами електронного документообігу. Якщо попередньою домовленістю між суб`єктами електронного документообігу не визначено порядок підтвердження факту одержання електронного документа, таке підтвердження може бути здійснено в будь-якому порядку автоматизованим чи іншим способом в електронній формі або у формі документа на папері. Зазначене підтвердження повинно містити дані про факт і час одержання електронного документа та про відправника цього підтвердження. У разі ненадходження до автора підтвердження про факт одержання цього електронного документа вважається, що електронний документ не одержано адресатом.

До матеріалів скарги додане клопотання, датоване 01.01.2026 року, яке, як вказує скаржник, було направлене на адресу слідчого. Також до скарги було додане підтвердження про відправлення клопотання про уточнення процесуальних дій та надання роз`яснень, яке було доставлене 30.12.2025 року о 17.30 годині.

Між тим, до матеріалів скарги заявником не додано доказів та не зазначено про існування доказів на підтвердження того, що вказане клопотання від 01.01.2026 року було направлене слідчому.

Тому суд зазначає, що на момент вирішення питання про відкриття провадження за скаргою судом неможливо встановити факту отримання слідчим СВ ВП № 1 Фастівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 електронного листа у якому, як стверджує заявник, містилося його клопотання.

Враховуючи викладене слідчий суддя на момент вирішення питання про відкриття провадження за скаргою не може встановити чи було отримане уповноваженою особою СВ ВП № 1 Фастівського РУП ГУНП в Київській області подане клопотання та, відповідно, слідчим допущена бездіяльність.

Викладене вище позбавляє слідчого суддю перевірити вимоги ст. 304 КПК України, а форма та зміст скарги на бездіяльність мають відповідати вимогам КПК України, в тому числі до скарги мають бути долучені докази на підтвердження отримання уповноваженою особою СВ ВП № 1 Фастівського РУП ГУНП в Київській області клопотання скаржника, відтак, слідчий суддя вважає необхідним скаргу повернути особі, що її подала.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Зазначені в ухвалі суду недоліки поданої заяви не є надмірним формалізмом чи обмеженням доступу до правосуддя, оскільки являє собою прояв забезпечення реалізації балансу принципу верховенства права та принципів судочинства щодо рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, юридичної визначеності та диспозитивності.

При цьому суд роз`яснює скаржнику, що відповідно до частини 6 статті 304 КПК України повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку передбаченому КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 30, 306, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и л а:

скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого ВП № 1 Фастівського РУП ГУ НП в Київській області щодо нерозгляду клопотання від 01.01.2026 року - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити скаржнику, що повернення скарги не позбавляє його права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1