Справа № 137/1166/25
Провадження №11-кп/801/1099/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді : ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Літинського районного суду Вінницької області від 25.08.2025 року у кримінальному провадженні, відомості по якому внеснно до ЄРДР за № 0000110 від 06.08.2025 року по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м.Вінниця Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , освіта середня, непрацюючого,

-раніше судимого вироком Літинського районного суду Вінницької області від 21.03.2024 за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк три роки, звільнений на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора : ОСОБА_7

захисника : ОСОБА_8

обвинуваченого: ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив вирок Літинського районного суду Вінницької області від 25.08.2025 року в частині призначення покарання змінити, призначити ОСОБА_6 за ч.1 ст. 309 КК України покарання у виді штрафу в розмірі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційний нагляд на строк два роки.

Вироком Літинського районного суду Вінницької області від 25.08.2025 року визнано винним ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у виді трьох років обмеження волі.

На підставі ст. 71 ч.1 КК України, ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді обмеження волі строком три роки шість місяців шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Літинського районного суду Вінницької області від 21.03.2024 року.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з дня його прибуття і постановки на облік у виправному центрі.

Скасовано арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.08.2025 на поліетиленовий пакет з речовиною рослинного походження

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь держави 3565,60 грн. відшкодування витрат за проведення в кримінальному провадженні експертизи № СЕ-19/102-25/17509-НЗПРАП від 07.08.2025.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Обвинувачений ОСОБА_6 05.08.2025, близько 18:00 год., більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у стані викликаному вживанням наркотичних засобів, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання без мети збуту наркотичних засобів, перебуваючи на території лісного масиву, що розташований в с. Селище Вінницького району Вінницької області, зірвав невстановлену слідством кількість рослин коноплі, таким чином незаконно придбавши наркотичний засіб.

У подальшому, ОСОБА_6 , продовжуючи свій протиправний умисел, направлений на незаконне зберігання наркотичних засобів без мети збуту, незаконно зберігаючи при собі наркотичний засіб, 05.08.2025 рухаючись по автодорозі, що розташована по вул. Парковій в с. Селище Вінницького району Вінницької області, був помічений та зупинений працівниками сектора кримінальної поліції відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області.

На запитання працівників поліції про наявність заборонених речовин, ОСОБА_6 усвідомлюючи, що його дії, спрямовані на зберігання наркотичних засобів, будуть викриті, повідомив, що у нього при собі наявна заборонена наркотична речовина.

Далі, 05.08.2025 в період часу з 19:27 по 19:35 год. у ході проведення огляду місця події неподалік ресторанного комплексу «Батерфляй», що розташований по вул. Польовій в с. Селищі Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_6 за участі запрошених двох понятих, та за добровільною письмовою згодою, видав полімерний пакет із речовиною рослинного походження зеленого кольору, яку в подальшому вилучено.

Згідно висновку експерта надана на експертизу речовина рослинного походження, є канабісом. Канабіс відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено. Маса канабісу, становить 386,6 г (у перерахунку на висушену речовину).

Вимоги апеляційної скарги обвинуваченого мотивовано тим, що вирок Літинського районного суду Вінницької області від 25.08.2025 року підлягає зміні через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість.

Обвинувачений вказує на те, що він свою вину визнав повністю за ч.1 ст. 309 КК України, щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, має можливість сплатити штраф у розмірі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та не заперечує щодо застосування відносно нього пробаційного нагляду на строк два роки.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_7 , який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого , захисника ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу обвинуваченого, просила призначити покарання за ч.1 ст. 309 КК України у виді штрафу або пробаційного нагляду, обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив задоволити апеляційну скаргу, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що слід відмовити в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду про доведеність вини, кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.309 КК України в апеляційній скарзі обвинуваченого не оспорюється.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого є безпідставними.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

За змістом ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів.

Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання у межах установлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави і суспільства.

Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції в дотримання вимог ст. 65 КК України, керуючись роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7від 24.10.2003року «Про практику призначення судами кримінального покарання» врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є кримінальним проступком, обставини його вчинення, особу винного, який раніше судимий, перебував на лікуванні у ВОНД "Соціотерапія", за місцем проживання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, схильний до вчинення правопорушень, обставину, яка згідно ст. 66 КК України пом`якшує покарання щире каяття, обставину, яка згідно ст. 67 КК України обтяжує покарання перебування у стані викликаному вживанням одурманюючих засобів та визначив покарання у виді обмеження волі.

Проаналізувавши обставини, які мають значення при призначенні покарання, перевіривши дотримання судом першої інстанції вимог ст. 50, ст. 65 КК України, суд апеляційної інстанції вважає, що визначене судом першої інстанції покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.309 КК України за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

При цьому суд апеляційної інстанції керується правовим висновком викладеним у постанові Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 756/4830/17-к, що визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

В апеляційній скарзі обвинувачений, викладаючи свої доводи, посилається на обставини, які були належним чином досліджені та враховані судом першої інстанції при прийнятті рішення відносно нього .

Згідно ч. 1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

З аналізу зазначених вище норм кримінального закону та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України слідує, що оскільки при призначенні остаточного покарання за правилами ч. 1 ст. 71 КК України у разі якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, зараховується строк попереднього увязнення за правилами, передбаченими ч ст. 72 КК України.

Суд першої інстанції, враховуючи, положення ст. 71 КК України, дійшов вірного висновку та призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, оскільки обвинувачений після постановлення вироку Літинського районного суду Вінницької області від 21.03.2024 року, але до повного відбуття ним покарання, вчинив нове кримінальне правопорушення, за яким його засуджено оскаржуваним вироком.

Вирішуючи питання про застосування ст. 71 КК України судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_6 , відбуваючи покарання за вироком Літинського районного суду Вінницької області від 21.03.2024 року, вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 309 КК України 05.08.2025 року.

Відповідно, оскільки кримінальне правопорушення вчинено до повного відбуття покарання, судом вірно застосовано положення ст. 71 КК України.

Апеляційний суд дійшов висновку, що сукупність всіх обставин кримінального провадження, особа обвинуваченого вказують на відсутність підстав для застосування штрафу чи пробаційного нагляду.

Керуючись ст. ст. 405,407,409, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції ,

постановив :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_6 .

Вирок Літинського районного суду Вінницької області від 25.08.2025 року щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст. 309 КК України залишити без змін.

Судове рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення до Верховного Суду.

Відповідно до ч. 4ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4