У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 , погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лубни, Полтавської області, громадянина України, освіта середня технічна, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, по матеріалам досудового розслідування № 0009079, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 03.09.2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

14.11.2025 року слідчий звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , яке мотивує тим, що той може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник заперечили проти задоволення клопотання з підстав необгрунтованості ризиків, просили застосувати інший більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту або застави.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходжу до такого висновку.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Встановлено, що 14.11.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру за ч. 5 ст. 407 КК України.

Із даних підозри слідує, що ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем, з 13.01.2024 року, після відбуття частини щорічної відпустки не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину та виконання службових обов`язків, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління з приводу своїх протиправних діянь, за наявності реальної можливості для цього. 13.11.2025 старшого солдата ОСОБА_6 було виявлено під час проведення обшуку за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , чим припинено вчинення кримінального правопорушення.

В матеріалах провадження містяться достатні дані, які переконують суд у тому, що підозрюваний міг вчинити інкримінований йому злочин, висунута підозра є обґрунтованою. При цьому, слідчим суддею при обранні запобіжного заходу лише перевіряється наявність вагомих доказів, що можуть свідчити про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного не є предметом розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Так, в судовому засіданні сторонами кримінального провадження надані докази, які на думку слідчого судді свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, що підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: матеріалами службового розслідування, протоколами допитів свідків, а також іншими документами та доказами у їх сукупності, які долучені до клопотання.

З урахуванням викладеного, ризики, визначені ст.177 КПК України знайшли своє підтвердження, оскільки з 13.01.2024 року по 13.11.2025 року підозрюваний не з`являвся на військову службу, а тому слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого та необхідність застосування щодо підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім цього, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 176-179, 182-183, 193-194 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 , погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати стосовно ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань №23», строком на 60 днів, який обчислювати з 13 год 43 хв 13 листопада 2025 року, без визначення розміру застави.

Кінцевим днем тримання під вартою визначити 13 год 43 хв 11 січня 2026 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з часу проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_7

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено судом 14 листопада 2025 року о 15 годин 55 хвилин.