ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 463/7992/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/321/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

апелянта ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду Львівської області від 16 вересня 2025 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на повідомлення про підозру, складене 28.03.2025 року в кримінальному провадженні №0000391 від 26.03.2024 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, містить відомості про особу, яка його склала, та особу, яка здійснила повідомлення про підозру, а також про особу, яка повідомляється про підозру. Крім того, це повідомлення про підозру містить підписи особи, яка його склала, та особи, яка здійснила повідомлення про підозру. Також у повідомленні про підозру відображено ідентифікуючі ознаки кримінального провадження, зміст підозри та виклад фактичних обставин і правову кваліфікацію кримінального правопорушення. Повідомлення про підозру викладено чіткою та зрозумілою мовою, а фактичні обставини мають достатній ступінь деталізації для розуміння змісту підозри та її кваліфікації, що в сукупності свідчить про дотримання органом досудового розслідування вимог ст. 277 КПК України щодо форми цього процесуального документа.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 просить відкрити апеляційне провадження, скасувати ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 . У праві № 463/7992/25 (провадження №1-кс/463/7693/25) від 16.09.2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 поданої в інтересах ОСОБА_8 про скасування повідомлення про підозру та повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України у кримінальному провадженні № 0000391.

Свої вимоги апелянт ОСОБА_7 мотивує тим, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою з таких підстав, що слідчий суддя:

- всупереч вимог КПК не перевірив аргументи скарги і не надав відповіді на жоден з них;

- безпідставно вказав про неможливість перевірки ним обґрунтованості підозри і правильність правової кваліфікації;

- відхилив доводи скарги посилаючись на нечіткі та узагальнені факти;

- не перевірив чи наведені в підозрі факти справді утворюють склад злочину.

Також, апелянт стверджує, що ОСОБА_8 понад чотири місяці незаконно утримувався під вартою на підставі свавільної, необґрунтованої та недоведеної підозри, що грубо порушує його право на свободу і гідність, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи апелянта, який підтримав вимоги апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, думку прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги та повідомила, що досудове розслідування в цьому провадженні було завершено в кінці вересня і обвинувальний акт уже направлено до суду, дослідивши наявні матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, за процесуального керівництва Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, починаючи з 26.03.2024р. здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000391 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425, ч. 5 ст. 191 КК України.

28 березня 2025 року у межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_8 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене в особливо великих розмірах, в умовах воєнного стану.

У вказаній підозрі зазначено, що ОСОБА_8 , підозрюється у тому, що в період часу з 23.02.2023 по 02.11.2023, у точно невстановлений досудовим розслідуванням час, будучи засновником та одночасно директором товариства з обмеженою відповідальністю «ПАК-СЕРВІС 2022» (далі по тексту ТОВ «ПАК-СЕРВІС 2022»), тобто службовою особою, знаходячись за юридичною адресою свого підприємства: м.Запоріжжя, вул. Краснова, 18, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, в умовах воєнного стану, а саме достовірно знаючи, що його підприємство за його вказівкою змінило властивості меду натурального під час фасування, закупленого раніше у суб`єктів господарювання, тобто розуміючи, що мед не є по якості медом натуральним квітковим по своїм властивостям і якостям, і не пройшов належну перевірку щодо якості в лабораторних умовах військової частини НОМЕР_1 по усім показникам і вимогам ДСТУ 4497:2005, а також вимогам технічних умов У 8010185.001-2001 «Повсякденний набір сухих продуктів. Технічні умови», які були визначені в укладеному ним договорі із військовою частиною НОМЕР_2 про постачання комплектувальних складових до повсякденних наборів сухих продуктів для державних потреб (за кошти Державного бюджету України) №17 від 07.03.2023, на виконання вимог укладеного ним вищевказаного договору, поставив замовнику- військовій частині НОМЕР_2 , неякісний мед на загальну суму 30 510 000 грн., який не відповідав по трьом показникам вимогам ДСТУ і технічним умовам, як того вимагали умови договору №17, тим самим свідомо порушивши умови договору і вимоги до маркування меду на упаковці стіків, неправомірно зазначивши, що мед є квітковим натуральним.

З наданих суду матеріалів кримінального провадження №0000391 видно, що зазначені у вказаній підозрі обставини обґрунтовані даними, що містяться, зокрема, у висновках аудиту, судової економічної експертизи, експертизи щодо якості меду, акті службового розслідування, протоколах випробувань щодо якості меду, а також в інших матеріалах цього кримінального провадження, які в сукупності вказують на факт перебування підозрюваного на посаді директора ТОВ «ПАК-СЕРВІС 2022», постачання ним неякісного товару в порушення умов укладеного договору і заволодіння таким чином коштами в особливо великому розмірі.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для висновку про необґрунтованість зазначених в підозрі відомостей про те, що в період з 02.06.2023 по 01.11.2023р., ОСОБА_8 , здійснюючи визначені Статутом службові обов`язки як директор ТОВ «ПАК-СЕРВІС 2022», достовірно розуміючи, що продукція меду є неякісною і не відповідає умовам договору №17 від 07.03.2023р. поставив до військової частини партії неякісного меду, який не відповідав вимогам якості згідно ДСТУ 4497:2005 та технічним умовам, і особисто видавши військовій частині рахунки на оплату та видаткові накладні з вимогою сплати на банківський рахунок свого підприємства за поставлений неякісний мед, і отримавши 30510000 грн., заволодів вказаними грошовими коштами шляхом зловживання своїм службовим становищем, в особливо великому розмірі в умовах воєнного стану.

Доводи апелянта про відсутність ознак заволодіння чужим майном у зв`язку з наявністю між ТОВ «ПАК-СЕРВІС 2022» і військовою частиною укладеного цивільно-правового договору не спростовують обґрунтованості підозри, оскільки з її змісту слідує, що однією з фактичних обставин інкримінованого ОСОБА_8 злочину є вчинення ним дій у порушення вимог вищезазначеного договору,

Сукупність зібраних органом досудового розслідування даних станом на день пред`явлення ОСОБА_8 підозри були достатніми для висновку про те, що вони об`єктивно пов`язують його з кримінальним правопорушенням за ст.191 КК України, яке полягає у заволодінні бюджетними коштами в умовах воєнного стану внаслідок поставки військовій частині неякісних продуктів на загальну суму 30 510 000 грн.

Наявність таких фактів вказує на ймовірну причетність ОСОБА_8 до вчинення цього кримінального правопорушення та була достатньою, щоб виправдати подальше розслідування щодо нього, в ході якого і мали бути з`ясовані більш конкретні обставини вчинення злочину, про відсутність доказів яких стверджує апелянт.

Слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо достатньої обґрунтованості підозри, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення саме вини особи у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для висунення обвинувачення чи обґрунтування обвинувального вироку.

Отже, на стадії досудового розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Питання про належність та допустимість доказів щодо причетності підозрюваного повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати такі питання та на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів має визначити, що причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

Таким чином, підстав для висновку про недотримання органом досудового розслідування вимог кримінального процесуального закону під час складення повідомлення про підозру колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про те, що повідомлення про підозру складено без достатніх доказів на підтвердження обставин інкримінованого діяння, фактично зводяться до оцінки доведеності складу злочину і належності та допустимості зібраних у справі доказів.

Однак, з`ясування усіх вказаних обставин не є предметом перевірки при розгляді скарги на повідомлення про підозру.

Доводи про порушення права ОСОБА_8 на свободу пересування, яке на думку апелянта полягає у безпідставному утриманні під вартою ОСОБА_8 як підозрюваного, виходять за межі судового розгляду при оскарженні повідомлення про підозру. Крім того, як видно з наявних у цій справі матеріалів, питання щодо законності застосування до ОСОБА_8 тримання під вартою неодноразово було предметом апеляційного розгляду в порядку перевірки ухвал слідчих суддів щодо застосування такого запобіжного заходу і відповідні ухвали Львівського апеляційного суду з даного питання набрали законної сили.

Таким чином, дослідивши матеріали провадження при перевірці доводів та обставин, на які посилалась сторона захисту, як на підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, колегія суддів дійшла висновку, що апелянтом не наведено у скарзі обставин, які би очевидно та беззаперечно вказували на непричетність підозрюваного до кримінального правопорушення, у вчиненні якого йому було повідомлено про підозру, та відсутність достатніх підстав для підозри, тобто про її необґрунтованість.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя не надав належної правової оцінки та не перевірив наведені у скарзі аргументи, а висловив лише узагальнену та нечітку позицію щодо доводів апелянта, колегія суддів частково погоджується з цим твердженням. Водночас зазначене не є підставою для скасування оскарженого рішення, оскільки по суті скарги слідчий суддя прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для скасування повідомлення про підозру.

Колегія суддів вважає, що надані стороною обвинувачення матеріали давали слідчому судді достатні підстави, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій особи, а оцінюючи сукупність зібраних відомостей лише щодо пред`явленої підозри, прийти до правомірного висновку, що причетність підозрюваного ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою, щоб виправдати подальше досудове розслідування.

При цьому, колегія суддів бере до уваги також і те, що на даний час досудове розслідування в цьому кримінальному провадженні завершено направленням обвинувального акту до суду, який повинен розглянути висунуте ОСОБА_8 обвинувачення по суті.

Таким чином, перевіркою інших аргументів апеляційної скарги також не встановлено їх обґрунтованості та таких порушень КПК, які могли би стати підставою для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_8 в цьому провадженні, а тому оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,407,422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , подану в інтересах ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 16 вересня 2025 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді