Провадження №11-кп/801/1006/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисниці ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні (in absentia) в порядку спеціального судового провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.09.2022 за № 0000161,

за апеляційною скаргою захисниці ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 08 серпня 2025 року,

яким ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Москва Російської Федерації, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина Російської Федерації,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України,

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Оскаржуваним вироком визнано винуватим ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією майна.

Строк відбування основного покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з дня його фактичного затримання на виконання вироку суду.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_8 ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 23.09.2024 в справі №127/31168/24 в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, залишено без змін до моменту його затримання на виконання вироку суду.

Також ухвалено стягнути з ОСОБА_8 процесуальні витрати за проведення судової експертизи в сумі 7572 (сім тисяч п`ятсот сімдесят дві) грн 80 коп.

Згідно з вироком судом першої інстанції установлено, що ОСОБА_8 , будучи громадянином Російської Федерації, вчинив злочин за наступних обставин.

Відповідно до Конституції України Основного Закону України, Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава. Суверенітет України поширюється на всю її територію. Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Виключно законами України встановлюються порядок допуску та умови перебування підрозділів збройних сил інших держав на території України.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, а також всупереч вимогам Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року, Гельсінського заключного акту 1975 року, Гаазької конвенції 1907 року, Женевських конвенцій 1949 року та інших міжнародно-правових актів є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Усупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права Президент Російської Федерації та інші високопосадові представники влади держави-агресора, діючи всупереч вимогам пунктів 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі 1975 року та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту Організації Об`єднаних Націй, Декларацій Генеральної Асамблеї ООН від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV), від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали повномасштабну агресивну війну проти України, шляхом віддання наказу на збройне вторгнення підрозділів Збройних Сил Російської Федерації на територію України.

24.02.2022 приблизно о 5 годині Російська Федерація, за результатами здійснених нею підготовчих неправомірних дій, розпочала так звану «спеціальну військову операцію» в Україні, про що оголосив Президент Російської Федерації.

Надалі, Збройні Сили Російської Федерації, які діяли за наказом вищого політичного та військового керівництва, вторглися на територію Україну шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно увійшли на територію Україну через державні кордони України в Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, цивільні та інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське, оборонне значення, та здійснили окупацію частини території України, чим змінили межі території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі людей та інших тяжких наслідків. Аналогічні дії були вчинені підрозділами терористичних організацій самопроголошених «Луганської народної республіки» та «Донецької народної республіки», які увійшли до складу Збройних Сил Російської Федерації.

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні з 05 год 30 хв 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено воєнний стан, який у подальшому було неодноразово продовжено Указами Президента України та який діє на даний час. Укази Президента України про введення воєнного стану в Україні, відповідно до п. 31 ч. 1 ст. 85 Конституції України та ст. 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», затверджені Верховною Радою України шляхом прийняття відповідних законів.

Також 01.03.2022 Європейський суд з прав людини, враховуючи свою попередню практику застосування тимчасових заходів, відповідно до правила 39 Регламенту Суду, вирішив в інтересах сторін і належного розгляду справи наказати Уряду Росії утримуватися від військових нападів на цивільне населення та цивільні об`єкти, у тому числі житлові приміщення, транспортні засоби швидкої допомоги й інші цивільні об`єкти, що перебувають під спеціальною охороною, зокрема школи та лікарні, а також негайно забезпечити безпеку закладів медичної допомоги, їх особового складу й автомобілів швидкої допомоги на території, яка піддається нападу або облозі російських військ.

Надалі, 16.03.2022 Міжнародний суд справедливості ООН видав наказ про тимчасові запобіжні заходи, відповідно до якого: 1) Російська Федерація повинна негайно зупинити військові операції, які почала 24.02.2022 на території України; 2) Російська Федерація повинна забезпечити, щоб будь-які військові або нерегулярні збройні формування, які можуть бути керовані або підтримувані нею, а також будь-які організації та особи, які можуть бути під її контролем або керівництвом, не вживали жодних заходів для сприяння військовим операціям, зазначеним у пункті (1); 3) Обидві сторони повинні утримуватися від будь-яких дій, які можуть погіршити або розширити спір перед Судом або ускладнити його вирішення.

Незважаючи на те, що вищенаведеними міжнародними документами закріплено обов`язок держав утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності, інших дій, що заборонені міжнародним гуманітарним правом, Російська Федерація, у порушення Статуту ООН, ігноруючи норми міжнародного права та рішення міжнародних органів, продовжила агресію проти України шляхом застосування збройної сили проти суверенітету, територіальної недоторканності, політичної незалежності України, а також продовжила здійснювати вторгнення та раніше розпочату у 2014 році окупацію території України.

Так, громадянин Російської Федерації ОСОБА_8 , достеменно знаючи про вищезазначені обставини агресивної війни Російської Федерації проти України, позиціонуючи себе «генеральним секретарем центрального комітету всесоюзної комуністичної партії (більшовиків)» та «секретарем центрального комітету комуністичної партії радянського союзу (більшовицька платформа)», бажаючи відродження Союзу Радянських Соціалістичних Республік та розділяючи свої погляди з однодумцями та членами його організації, які діяли у тому числі на території України, досудове розслідування стосовно яких здійснювалося та здійснюється в інших кримінальних провадженнях, діючи умисно, цілеспрямовано, переслідуючи антиукраїнські ідеологічні мотиви, з метою спонукання невизначеного кола осіб до змін меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, поєднані із розпалюванням національної ворожнечі, розповсюдив матеріали відповідного змісту.

Перебуваючи на території Російської Федерації, у період 2022-2023 років, більш точні дата та час слідством не встановлені, достовірно знаючи про можливість вільного сприйняття матеріалів масовою аудиторію та доступність їх для подальшого вільного збереження і поширення іншими особами, у тому числі членами його організації, розповсюдив виготовлені та підписані ним текстові матеріали у розділі «Наши документы и публикации» (текст тут та надалі по змісту зазначається мовою оригіналу російською) на веб сторінці сайту «www.ck-vkpb.su» так званої «Всесоюзной коммунистической партии (большевиков)», у вигляді відсканованих pdf-файлів уставу, звернень, оповіщень, роз`яснень та інших програмних документів, які містять протиправний зміст.

На протиправний зміст розповсюджуваних ОСОБА_8 , який діяв з єдиним кримінально протиправним умислом, та його організацією матеріалів вказує, зокрема, розповсюджений за посиланням «http://ck-vkpb.su//static/document/002.321%%20Обращение%20к%20людям%20доброй%20воли.pdf» у всесвітній мережі «Інтернет» у невстановлену слідством дату та час, але не раніше 13.08.2022, документ під назвою «Обращение к людям доброй воли, мировой общественности и ко всему прогрессивному человечеству о недопустимости постановок военной техники, военного оборудования нацистским, неофашистским военным компаниям, возродившися на территории советской Украины от 13 августа 2022 года № 002/321», підписаний ОСОБА_8 , у якому наявне висловлювання: «Мировая общественность совершенно не принимает во внимание того факта, что изначально РСФСР оплатила все долги «бывших» союзных республик и вся советская территория от западных границ Польши до восточных границ России и от Прибалтики до Каспийского юга является единой и неделимой территорией СССР, поскольку демаркационных границ между сегодняшней Россией и Украиной не было, не существует и никогда не будет существовать, а по имущественному праву территория СССР едина и неделима», в якому в безапеляційній формі наголошується твердження про те, що вся територія колишнього Радянського Союзу від Прибалтики до Каспійського моря є неподільна («вся советская территория от западных границ Польши до восточных границ России и от Прибалтики до Каспийского юга является единой и неделимой территорией СССР») й цілісна, мотивуючи це тим, що між сучасними державами, зокрема Україною та Російською Федерацією, відсутні демаркаційні кордони, яких і, на погляд автора, й ніколи не буде встановлено («поскольку демаркационных границ между сегодняшней Россией и Украиной не было, не существует и никогда не будет существовать»).

Використовуючи маніпулятивну тактику підміни правдивих фактів неправдивими, у висловленні «Сегодня на Украине идет война «правительства Украины» с применением войск, вертолетов, танков, БМП, БТР против своих граждан Украины на юго-востоке страны, выступающих за свое конституционное право» ОСОБА_8 проводить думку про наявність громадянського конфлікту в Україні, тим самим заперечуючи розв`язану в 2014 році Російською Федерацією агресивну війну проти України. Підміна фактів, їх оберненість є цілеспрямованою маніпулятивною тактикою формування в масового адресата образу ворога, під яким мається на увазі український уряд («правительства Украины»).

У висловленні «С 24 февраля 2022 года - с начала СВО на Украине укро-бандеровскому Киеву западными странами (США, Канадой, Австралией, Новой Зеландией) была предоставлена военная помощь на общую сумму более 10 млрд. долларов. Кто именно и какое вооружение поставил или обещал передать Украине указывается ниже. (Сведения на 2 июля 2022 года)» ОСОБА_8 в агресивно-емоційній формі характеризує український народ, українську владу («укро-бандеровскому Киеву»), усіх тих, хто патріотично налаштований та захищає територіальну цілісність Української Держави, непорушність її кордонів, намагаючись сформувати негативний образ української влади, її кроків до відстоювання принципів Української Держави.

Експресивно-емоційну негативну оцінку української влади ОСОБА_8 розвиває також у висловленні «Укро-Правительство ведёт оплату за поставленное вооружение деньгами, которые принадлежат гражданам Украины, в частности, и советским людям, в целом», де знову повторена теза про «Укро-Правительство» в оцінній формі та формуванням його негативного образу.

Повне заперечення сучасного територіального упорядкування колишніх республік Радянського Союзу послідовно витримано у висловленні «Гражданство советских граждан определяется в заграничном паспорте СССР. Не выдача виз США советским гражданам незаконна. Решение о невыдаче виз советским гражданам псевдо государствами (СНГ), которые являются временными корпоративными трастами на территории СССР, в валюте которых преобладает советское золото и Правительства которых управляются западными специальными службами, незаконно и преступно.», де наявна спроба сформувати негативний образ усіх сучасних держав, що постали з колишніх республік Радянського Союзу в поєднанні з розпалюванням національної ворожнечі.

Відповідно до висновку експерта № 816/24-21 Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 13.03.2024 у публікації, розміщеній за посиланням «http://ckvkpb.su//static/document/002.321%%20Обращение%20к%20людям%20доброй%20воли.pdf» наявні публічні заклики до зміни меж території України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Окрім цього, продовжуючи свою кримінально протиправну діяльність, діючи з єдиним умислом, ОСОБА_8 за посиланням «http://ck-vkpb.su/static/document/ПЦК205.22учК1БП%%20Оповещение%20о%20партийной%20коммунистической%20этике%20принятия%20решения.pdf» у всесвітній мережі «Інтернет» у невстановлену слідство дату та час, але не раніше 30.12.2022, розповсюджено документ під назвою «Оповещение о партийной, коммуниcтической этике управленческого политического решения от 30 декабря 2022 года № ПЦК205/&22учК1БП», підписаний ОСОБА_8 , у якому наявне висловлювання: «В связи с чем, коммунисты сохранившие партийные билеты членов КПСС, верные делу партии и советскому народу могут возобновить работу первичных партийных организаций КПСС по производственному или территориальному признаку, определившись в дальнейшем в своей политической платформе, сокрытие которой произошло после 19 съезда партии, со всей очевидностью сегодняшнего дня явилось пагубным для СССР, советского правового поля, советского конституционного строя, КПСС, всего мирового коммунистического движения, советского народа, для всех людей доброй воли и трудящихся людей всего мира», в якому чітко висловлені тенденції до поновлення діяльності первинних партійних організацій колишньої комуністичної партії Радянського Союзу («возобновить работу первичных партийных организаций КПСС») з активізацією їх діяльності за територіальним чи виробничим принципами, що суперечить Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки». Водночас поновлення дії таких партійних структур має тенденцію до відродження колишнього утворення Радянського Союзу, що суперечить настановним принципам конституційного ладу Української Держави.

Також у висловленні «ЦК ВКП(б) утверждает, что возобновление советской государственности является актуальнейшей задачей современности в период Специальной Военной Операции (СВО), против полчищ возобновившегося фашиствующего мирового альянса в составе более пятидесяти государств мира на своём кровавом пути завоевания и уничтожения нашей советской Родины» у структурі цього ж тексту виражена настанова на відновлення радянської державності в період проведення так званої «Спеціальної військової операції в Україні» («возобновление советской государственности является актуальнейшей задачей современности в период Специальной Военной Операции (СВО)»), а поновлення колишнього Радянського Союзу можливе лише за умови повної ліквідації державного устрою в Україні, тобто, в цьому висловленні виражений публічний заклик до зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України для відновлення радянської державності («возобновление советской государственности»).

Ідея про поновлення радянської державності міститься також у висловленні «ЦК ВКП(б) уведомляет всех советских граждан, не потерявших Веру в своё Отечество, в славный подвиг наших Предков, в святость защиты нашей Родины, что возобновление советской государственности является гарантией существования нашего многонационального государства», чим знову ж таки проголошується теза про зміну меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, й повну втрату Української державності.

Відповідно до висновку експерта № 816/24-21 Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 13.03.2024 у публікації, розміщеній за посиланням «http://ck-vkpb.su/static/document/ПЦК205.22учК1БП%%20Оповещение%20о%20партийной%20коммунистической%20этике%20принятия%20решения.pdf» наявні публічні заклики до зміни меж території України на порушення порядку, встановленого Конституцією України та публічні заклики до зміни державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Також, продовжуючи свою кримінально протиправну діяльність, діючи з єдиним умислом, ОСОБА_8 за посиланням «http://ck-vkpb.su//static/document/П333.13У.22П1БЛ%%20Разьяснение%20уведомление%20О%20легитимности%20правоприемственности%20ВКП(б)%20ГИС.pdf» у всесвітній мережі «Інтернет» у невстановлену слідством дату та час, але не раніше 03.04.2023 розповсюджено документ під назвою «Официальное разьяснение и уведомление № П333/13У&22П1БЛ от 3 марта 2023 года», підписаний ОСОБА_8 , у якому наявне висловлювання «В связи, с чем ЦК ВКП(б) призывает всех советских граждан сохранять выдержку, мужество, стойкость, упорство и бдительность, в достижении поставленной цели - реализации Советской юрисдикции в аспекте Конституции СССР 1936 года, возобновлении реальной государственности СССР, правового поля СССР, советской государственно-правовой, мировоззренческо-методологической, социально-политической, духовно-нравственной конституционной законности» з публічним закликом у прямій формі до порушення сучасних кордонів України, її територіальної цілісності, оскільки автор прямо говорить про повернення до територіального утворення в межах Конституції СРСР 1936 року («призывает всех советских граждан сохранять выдержку, мужество, стойкость, упорство и бдительность, в достижении поставленной цели - реализации Советской юрисдикции в аспекте Конституции СССР 1936 года»). Продовженням цього твердження потрібно вважати висловлення «ЦК ВКП(б) категорически придерживается стойкого убеждения, что Советский народ, во главе с Русским народом, возродит Советское государство и в нынешнем духовно-нравственном, военном, политическом, мировоззренческом, правовом, противостоянии с возродившимся фашизмом III, IV Рейхов в составе бандеровских банд на территории Советской Украины, СССР под протекторатом США, Великобритании, НАТО и пятидесяти государств союзников Западного альянса не просто выстоит, но и безусловно и безапелляционно одержит Победу Мира, Справедливости, Разума и Добра под руководством ОСОБА_9 , Гаранта Конституции СССР 1936 года», де чітко проводиться ідея про відновлення колишньої держави СРСР у кордонах, закріплених у конституції цієї держави за 1936 рік, та упевненість, що саме так відбудеться («возродит Советское государство»).

Відповідно до висновку експерта № 816/24-21 Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 13.03.2024 у публікації, розміщеній за посиланням «http://ckvkpb.su//static/document/П333.13У.22П1БЛ%%20Разьяснение%20уведомление%20О%20легитимности%20правоприемственности%20ВКП(б)%20ГИС.pdf» наявні публічні заклики до зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, поєднані із розпалюванням національної ворожнечі.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_8 судом першої інстанції кваліфіковано за ч. 2 ст. 110 КК України як розповсюдження матеріалів із публічними закликами до вчинення дій з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, поєднані з розпалюванням національної ворожнечі.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисниця ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить скасувати вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 08 серпня 2025 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі посилається на істотне порушення судом вимог КПК України з огляду на розгляд справи за відсутності обвинуваченого, що позбавило її підзахисного права на справедливий судовий розгляд, оскільки він не був повідомлений належним чином про зміст обвинувачення та дату й місце судового розгляду, не міг висловити свою думку щодо пред`явленого обвинувачення та не зміг скористатися правом на особисту участь чи залучення захисника за власним вибором.

Позиції учасників судового розгляду

У судовому засіданні захисниця ОСОБА_7 підтримала свою апеляційну скаргу, просила її задовольнити, посилаючись на викладені у ній доводи.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисниці, просив залишити оскаржуваний вирок без змін.

Обвинувачений ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, а саме в газеті Урядовий Кур`єр було опубліковано оголошення про виклик обвинуваченого до апеляційного суду, також відповідне оголошення опубліковано на офіційному веб-сайті Вінницького апеляційного суду. За таких обставин, захисниця ОСОБА_7 та прокурор ОСОБА_6 не заперечували щодо розгляду апеляційної скарги сторони захисту у відсутність обвинуваченого ОСОБА_8 .

Мотиви і висновки апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

За правилами ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суд першої інстанції у межах поданої апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Вказані положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, у разі ухвалення обвинувального вироку.

Ухвалюючи обвинувальний вирок стосовно ОСОБА_8 за ч.2 ст.110 КК України, суд першої інстанції належним чином проаналізував зібрані в кримінальному провадженні докази для вирішення питань, зазначених у ст.368 КПК України.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у розповсюдженні матеріалів із публічними закликами до вчинення дій з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, поєднаного з розпалюванням національної ворожнечі, ґрунтується на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, аналізу та оцінених судом у відповідності до вимог ст. 94 КПК України доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності, про що у вироку відповідно до ст.374 КПК України наведено докладні мотиви.

Порушень норм кримінального процесуального закону під час установлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 , на кваліфікацію його дій, та які б могли бути підставою для скасування вироку суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

На переконання колегії суддів, безпідставними є доводи захисниці ОСОБА_7 про те, що проведення судового розгляду (in absentia) позбавило її підзахисного ОСОБА_8 права на справедливий судовий розгляд, оскільки він не був належним чином повідомлений про зміст обвинувачення та дату й місце судового розгляду, не міг висловити свою думку щодо пред`явленого обвинувачення, не міг скористатися правом на особисту участь чи залучення захисника за власним вибором.

Так, відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами 1, 2, 4-7 цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У випадку наявності в особи, зазначеної в абзаці першому цієї частини, захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам).

Згідно з положеннями ст. 297-5 КПК України повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження ОСОБА_8 відповідно до вимог ч. 8 ст. 135, ч. 1 ст. 278 КПК України 15.11.2024 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України, шляхом надсилання повістки про виклик до слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області для його допиту як підозрюваного, однак останній не з`явився до слідчого без поважних причин.

Крім того, у газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр» опубліковано повідомлення про виклик ОСОБА_8 до слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області для його допиту як підозрюваного, проведення інших слідчих і процесуальних дій у статусі підозрюваного у даному кримінальному провадженні, однак останній не з`явився до слідчого відділу без поважних причин.

Повідомлення про підозру ОСОБА_8 також вручено захиснику підозрюваного, яка здійснювала захист його інтересів під час проведення досудового розслідування, адвокату ОСОБА_10 , про що свідчить розписка в матеріалах кримінального провадження.

Для вирішення питання про здійснення спеціального кримінального провадження визначальним є факт оголошення підозрюваного в міжнародний розшук внаслідок ухилення без поважних причин від явки на виклик слідчих органів або суду.

Постановою слідчого від 13.09.2024 на підставі ст. 281 КПК України підозрюваного ОСОБА_8 оголошено у державний та міжнародний розшук, який доручено 3 відділу ГВ ЗНД УСБУ у Вінницькій області.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 23.09.2024 по справі №127/31168/24 підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 23.09.2024 по справі №127/31170/24 задоволено клопотання слідчого, погоджене з прокурором та надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

У газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр» опубліковано повідомлення про здійснення стосовно підозрюваного ОСОБА_8 спеціального досудового розслідування.

Надалі в газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр» опубліковано повістку про виклик підозрюваного ОСОБА_8 до слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області для проведення процесуальних дій з його участю, у тому числі: повідомлення про завершення досудового розслідування, надання доступу до матеріалів досудового розслідування, вручення копії обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, однак останній не з`явився без поважних причин.

Таким чином, факти численних викликів ОСОБА_8 у порядку ст. 135 КПК України підтверджуються відповідними матеріалами кримінального провадження.

Також, з метою захисту та представлення у кримінальному процесі прав, свобод і законних інтересів підозрюваного ОСОБА_8 , у порядку ст. 46, 48, 49, 52, 110 КПК України та п. 7 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», під час досудового розслідування було залучено захисника адвоката ОСОБА_10 , якій відповідно до вимог ч. 2 ст. 297-5 КПК України вручено всі копії процесуальних документів, що підлягали врученню підозрюваному.

За правилами ст. 323 КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

Повістки про виклик обвинуваченого у разі здійснення спеціального судового провадження надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування, а процесуальні документи, що підлягають врученню обвинуваченому, надсилаються захиснику. Інформація про такі документи та повістки про виклик обвинуваченого обов`язково публікуються у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 цього Кодексу та на офіційному веб-сайті суду. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду обвинувачений вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Колегія суддів ураховує, що після надходження провадження до суду, обвинувачений ОСОБА_8 інформувався також у всі доступні процесуальні можливості для суду, передбачені ст. 323 КПК України.

Зокрема, повідомлення про виклик до суду розміщувалися на офіційному веб-сайті суду https://vnm.vn.court.gov.ua, а також публікувалися в газеті «Урядовий кур`єр». Крім того, про всі судові засідання інформувався захисниця обвинуваченого.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.06.2025 задоволено клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження та вирішено проводити спеціальне судове провадження кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України.

Процесуальний захист обвинуваченого ОСОБА_8 під час спеціального судового провадження здійснював залучений за призначенням фахівець в галузі права адвокат ОСОБА_7 .

Крім того, Вінницьким апеляційним судом також здійснювалися усі можливі та передбачені КПК України дії щодо повідомлення обвинуваченого про апеляційний розгляд, зокрема оголошення про судове засідання було розміщено як на загальнодоступних ресурсах апеляційного суду, так і в загальнодержавних виданнях - газеті «Урядовий кур`єр».

Отже, зважаючи на специфіку судового провадження (in absentia), колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були вжиті прямо передбачені кримінальним процесуальним законом заходи щодо інформування обвинуваченої особи про здійснення кримінального провадження шляхом публікації відповідної інформації в ЗМІ та мережі Інтернет. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження обвинувачений вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Відтак, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що держава Україна, під контролем сторони захисту та суду, виконала всі можливі дії для того, щоб обвинувачений мав право під час судового провадження як мінімум на такі гарантії: а) бути терміново і докладно повідомленим мовою, яку він розуміє, про характер і підставу обвинувачення; б) мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту, обрати самим захисника; в) бути засудженим в його присутності і захищати себе особисто або за посередництвом обраного ним захисника, бути повідомленим про це право і мати призначеного захисника безплатно.

Вказана ситуація узгоджується із взятими на себе зобов`язаннями, яких повинна дотримуватися держава Україна з тим, щоб забезпечити реальне використання права, яке гарантується статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Натомість обвинувачений ОСОБА_8 скористався своїми правами на власний розсуд за відсутності будь-яких перешкод для їх реалізації на території України.

Ураховуючи викладене, колегія суддів має всі підстави для того щоб вважати, що наявні у кримінальному провадженні відомості свідчать про відмову ОСОБА_11 , який міг та повинен був знати про розпочате щодо нього кримінальне провадження, від здійснення свого права постати перед українським судом за діяння вчинені на території суверенної України, юрисдикцію якої над собою він не визнає та захищати себе безпосередньо в такому суді, що свідчать про його наміри ухилитися від зустрічі з правосуддям держави Україна.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_8 колегія суддів розцінює як реалізацію ним свого невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п.п. «g» п. 3 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст.63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Отже, розгляд кримінального провадження судом за відсутності ОСОБА_8 здійснювався на підставі ухваленого рішення про спеціальне судове провадження відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

До того ж, Інститут спеціального кримінального провадження повністю узгоджується з нормами міжнародного права, зокрема резолюцією Комітету Міністрів Ради Європи № (75)11 від 19.01.1973р. та Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R (87) 18 від 17.09.1987р., а також практикою Європейського суду з прав людини, викладеною в рішеннях у справах «Да Лус Домінгеш Ферейра проти Бельгії» (№ 50049/99, п. 54), «Меденіца проти Швейцарії» (№ 20491/92, п. 54-55) «Кромбах проти Франції» (№ 29773/96), «Колоцца проти Італії» (№ 9024/80 п. 30).

Що стосується доводів захисниці про порушення права обвинуваченого на залучення захисника за власним вибором, то колегія суддів зауважує наступне.

Провадження "in absentia" є законодавчо врегульованою процедурою, що відповідає міжнародним стандартам справедливості за умови участі в ній захисника відсутнього підозрюваного (обвинуваченого). Чинне законодавство позитивно вирішує відповідне питання, визначаючи участь захисника в якості обов`язкової умови провадження за відсутності обвинуваченого (спеціальне досудове розслідування, спеціальне судове провадження, обрання запобіжного заходу за правилами ч. 6 ст. 193 КПК України). Отже, участь захисника в кримінальному провадженні, що здійснюється за відсутності підозрюваного (обвинуваченого), відповідає не тільки приписам кримінального процесуального законодавства, але і міжнародним стандартам забезпечення справедливості судового розгляду.

Згідно з рішенням Ради адвокатів України № 183 від 27.12.2022 надання професійної правової допомоги та реалізації права на захист від кримінального обвинувачення є конституційним професійним обов`язком адвоката. У випадку отримання доручення центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги або укладення договору на здійснення захисту у провадженнях "in absentia", тобто за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, адвокат зобов`язаний виходити із необхідності забезпечити клієнту права на захист, а також з пріоритетності інтересів такого підзахисного. Неможливість виконання при цьому інших правил адвокатської етики (наприклад, інформування адвокатом клієнта щодо ведення дорученої йому справи) не зумовлює обов`язкової неможливості здійснювати захист особи від кримінального обвинувачення за її відсутності. Можливість надання правової (правничої) допомоги визначається адвокатом, виходячи з конкретних обставин справи та інтересів клієнта у ній. Адвокат, діючи як захисник відсутньої особи, самостійно визначає свою правову позицію у справі. Ця правова позиція включає в себе форму участі (не участі) в засіданні, заявлення (не заявлення) клопотань, надання (не надання) доказів суду, позицію по суті справи чи клопотання, позицію щодо оскарження судових рішень тощо.

Таким чином, колегія суддів не вбачає істотного порушення права обвинуваченого ОСОБА_8 на залучення захисника за власним вибором.

Отже, доводи апеляційної скарги захисниці про допущені судом першої інстанції істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та необхідність призначення нового розгляду в суді першої інстанції є необґрунтованими і такими, що не відповідають матеріалам кримінального провадження.

Призначене ОСОБА_8 покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим статтями 50, 65 КК України, є пропорційною карою за вчинений кримінальний злочин та є достатнім для виправлення обвинуваченого, а також буде запобігати вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисниці та скасування вироку суду першої інстанції стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 08 серпня 2025 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 110 КК України - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Інформацію про ухвалення судового рішення буде опубліковано у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями ст. 297-5 КПК України та на офіційному веб-сайті суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4