Справа № 627/774/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.09.2025с-ще Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі

головуючої ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

представника потерпілого Мінсоцполітики, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Краснокутськ Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000120 від 19.06.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Кам`янка Ізюмського району Харківської області, українки, громадянки України, яка має середньо-технічну освіту , вдови, працюючої помічником вихователя Харківського приватного дошкільного навчального закладу « Мармеландія» , зареєстрованої за адресою : АДРЕСА_1 , проживаючої по АДРЕСА_2 , раніше не судимої ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:

Згідно обвинувального акту, органами досудового розслідування ОСОБА_4 звинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України за наступних підстав.

Відповідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» , внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання в результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Пунктом 10 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі (далі -ВПО), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 332 від 20.03.2022 ( далі - Порядок №332), передбачено право на державну допомогу ВПО громадянам України, іноземцям а бо особам без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах та мають право на постійне проживання в Україні, яких змусили залишити або покинути своє місце проживання в результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, станом на 01 травня 2022 року по теперішній час до оновлення переліку територіальних громад , розташованих у районах проведення воєнних (бойових) дій, або які перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), входить Харківська територіальна громада.

Встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживав по АДРЕСА_3 , тобто на території Борівської селищної територіальної громади до початку повномасштабного вторгнення РФ на територію України.

У зв`язку з повномасштабним вторгненням РФ на територію України та воєнними діями на території Борівської селищної територіальної громади, ОСОБА_6 вимушено змінив своє місце мешкання та почав тимчасово проживати , як внутрішньо переміщена особа , за адресою : АДРЕСА_4 .

27.07.2022 , відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 02.08.2022, ОСОБА_6 помер.

ОСОБА_4 , будучи співмешканкою ОСОБА_6 була обізнана про те, що на рахунок останнього щомісяця надходять грошові кошти у вигляді виплат допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам та мала безпосередній доступ до його банківського карткового рахунку АТ КБ «Приватбанк» .

З метою реалізації протиправного умислу направленого на заволодіння грошовими коштами, у виді щомісячної виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, яка нараховувалась вже померлому ОСОБА_6 на його банківський картковий рахунок, ОСОБА_4 в період часу з 27.07.2022 по 13.07.2023 , достовірно знаючи про те, що її співмешканець ОСОБА_6 помер, з метою заволодіння грошовими коштами у вигляді щомісячної виплати допомоги , які нараховані та зберігались на його рахунку, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману, не повідомила Управління соціального захисту населення Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області про наявність підстав для припинення виплат допомоги ОСОБА_6 , оскільки останній помер , у зв`язку з чим щомісячні виплати призначені ОСОБА_6 , як внутрішньо переміщеній особі, продовжували нараховуватись на його банківський рахунок у передбаченому законом порядку.

Так, у період часу з 27.07.2022 по 12.07.2023 уповноважені особи Управління соціального захисту населення Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області , які не були обізнані про смерть ОСОБА_6 , на підставі його заяви про надання йому статусу внутрішньо переміщеної особи та відповідної грошової допомоги вказаній категорії громадян, відповідно до вимог п.10 Порядку №332, на банківський картковий рахунок ОСОБА_6 НОМЕР_2 , відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», нараховувались кошти у вигляді щомісячної виплати допомоги у розмірі 2000 гривень щомісяця за період з 18.08 2022 по 12.07.2023 на загальну суму 24000,00 грн.

Продовжуючи реалізовувати свій кримінально протиправний умисел направлений на заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайства), ОСОБА_4 , усвідомлюючи відсутність підстав для нарахування виплат по допомозі на проживання внутрішньо переміщеним особам, діючи умисно, будучи обізнаною з умовами надання такої допомоги, знаючи про те, що ОСОБА_6 , помер, з метою заволодіння грошовими коштами у вигляді щомісячної виплати допомоги останнього, не повідомляючи про факт його смерті до Управління соціального захисту населення Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області, маючи безпосередній доступ до банківського карткового рахунку НОМЕР_2 , шляхом зняття грошових коштів через мережу банкоматів АТ КБ «Приватбанк», та розрахунків у магазинах на території Краснокутської територіальної громади Богодухівського району Харківської області, починаючи з 19.08.2022 по 13.07.2023 , заволоділа грошовими коштами у сумі 24 000,00 грн , які перебували на вищезазначеному рахунку та якими розпорядилась на власний розсуд, чим заподіяла Державі , в особі Міністерства соціальної політики України, майнової шкоди на загальну суму 24 000 гривень 00 копійок.

Такі дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) .

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 заявила клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України, оскільки провину вона визнала повністю, щиро покаялася і повністю відшкодувала завдані нею збитки.

Представник потерпілого до суду не з`явився , подав заяву заслухати справу у його відсутність та не заперечував щодо звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України, так як обвинувачена повністю відшкодувала завдані збитки .

Прокурор під час судового засідання не заперечував проти задоволення клопотання, вважав за можливе звільнити обвинувачену ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження та дослідивши матеріали кримінального провадження в частині заявленого клопотання, дійшов висновку, що клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених ч. 2 ст. 284 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною четвертою статті 286 КПК України визначено, що суд має невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, при цьому у разі, якщо обвинувачений не заперечує проти звільнення від кримінальної відповідальності, то у суду відсутні правові підстави для відмови у задоволенні клопотання та продовження проведення судового провадження в повному обсязі в загальному порядку.

Відповідно до вимог ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Згідно з вимогами ст. 45 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» у пункті 3 своєї постанови № 12 від 23.12.2005 зазначив, що дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК України. Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до двох років, або пробаційний нагляд на строк до трьох років, або обмеженням волі на той самий строк.

Згідно з ч. 2 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Отже, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України є кримінальним проступком .

Частиною третьою статті 285 КПК України передбачено, що обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» у постанові № 12 від 23.12.2005 зазначив, що звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, передбаченим ст. 45 КК України, є обов`язковим.

Судом установлено, що обвинувачена ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, обвинувачується у вчиненні кримінального проступку , після вчинення якого щиро розкаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення та повністю відшкодувала завдані збитки, що підтверджується квитанцією ПриватБанк від 22.08.2025 та заявою представника потерпілого про повне відшкодування збитків державі.

Отже враховуючи, що ОСОБА_4 правильно розуміє суть обвинувачення за ч. 1 ст.190 КК України, перевіривши обґрунтованість заявленого клопотання та встановивши, що кримінальне правопорушення, за яким вона обвинувачується, відноситься до кримінального проступку , вчинене нею вперше, після його вчинення обвинувачена щиро покаялася, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані нею збитки, суд дійшов висновку, що клопотання про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак його слід задовольнити і звільнити останню від кримінальної відповідальності , на підставі статті 45 КК України , у зв`язку з дійовим каяттям, а кримінальне провадження стосовного обвинуваченої закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 під час досудового розслідування не застосовувався.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст. 45 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284, п.2 ч.3 ст.314 , ст. 369-372, 376, 392, 395 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Задовольнити клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України .

На підставі статті 45 КК України, ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку , передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України , кримінальне провадження №0000120 від 19.06.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального проступку , передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, закрити.

Речові докази у кримінальному провадженні: СД диск з надписом вх.№6331305-ВБ № LH 3181 СК26163414D2 - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Краснокутський районний суд Харківської області протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1