ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 671/2121/25

Провадження № 11-сс/820/602/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Хмельницький в режимі відеоконференції судове провадження за апеляційними скаргами підозрюваного ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Волочиського районного суду Хмельницької області від 19 листопада 2025 року, якою стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червона Дубина Теофіпольського району Хмельницької області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, не працюючого, який фактично проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 14 січня 2026 року включно, з визначенням застави в розмірі 60560 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні слідчого СВ ВП № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області перебуває кримінальне провадження № 0000566 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

18 листопада 2025 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та вручено копію повідомлення про підозру і пам`ятку з процесуальними правами та обов`язками підозрюваного.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 прохає ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, в саме у виді домашнього арешту.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 прохає змінити запобіжний захід у зв`язку із лікуванням бойової травми та необхідністю догляду за дітьми.

Заслухавши доповідача, підозрюваного та захисника, які прохали задовольнити апеляційні скарги, думку прокурора, який вважав судове рішення законним і обґрунтованим, а апеляційну скаргу захисника такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Згідно п.3 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 N 4 взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, але не пізніше 17.11.2025, ОСОБА_7 , діючи в порушення вимог п. 1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» № 2471-12 від 17.06.1992; п. п. 21, 22 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII; п. п. 9, 11, 15 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576; п. п. 2.1., 2.3.2., 2.3.3., 8.1., 8.9., глави 12 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також бойових припасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, із змінами від 16.02.2016 зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 07 жовтня 1998 року за № 637/3077, які забороняють носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут без відповідного дозволу бойових припасів, діючи із прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його негативні суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, усвідомлюючи те, що незаконно придбані ним бойові припаси відносяться до речей, які вилучені із цивільного обігу і не можуть знаходитись у власності громадян без спеціального дозволу, не маючи передбаченого законом дозволу на поводження із бойовими припасами, умисно незаконно, у не встановленому місці придбав та залишив зберігати при собі підривач типу «BAF13», 31 набій калібру 5,45 мм та 5 набоїв 7,62 мм.

Достовірно знаючи, що придбання та зберігання боєприпасів, без передбаченого законом дозволу є злочином, за вчинення якого настає кримінальна відповідальність, ОСОБА_7 вирішив обернути вказані боєприпаси у своє володіння.

В подальшому, ОСОБА_7 діючи із прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його негативні суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, усвідомлюючи те, що бойові припаси відносяться до речей, які вилучені із цивільного обігу і не можуть знаходитись у власності громадян без спеціального дозволу, не маючи передбаченого законом дозволу на поводження із бойовими припасами, умисно незаконно переніс з невстановленого в ході досудового розслідування місця до житлового будинку за місцем свого проживання, що за адресою АДРЕСА_1 бойові припаси, а саме підривач типу «BAF13», 31 набій калібру 5,45 мм та 5 набоїв 7,62 мм, де не законно без передбаченого законом дозволу умисно зберігав.

Окрім цього, 17.11.2025 ОСОБА_7 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його негативні суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, умисно з житлового будинку за місцем свого проживання, що за адресою АДРЕСА_1 переніс підривач типу «BAF13» на територію подвір`я домогосподарства, належного ОСОБА_8 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 де виявлено та вилучено елементи здетонованого підривача типу «BAF13».

За таких обставин, ОСОБА_7 підозрюється у придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

В матеріалах судової справи містяться матеріали щодо обґрунтованості підозри саме у вчиненні вказаного злочину.

Крім того, колегія суддів бере до уваги і тлумачення поняття, «обґрунтованості підозри», надане Європейським судом з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 р. Так, суд зазначив, що стосується ступеня «підозри», то суд перш за все хоче відмітити, що як вказано в його рішенні по справі Броуган та ін.., «стаття 5 п.1 «С» не передбачає, що слідчі органи повинні мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення або в момент арешту, або в період тримання під вартою. Метою допиту під час затримання є подальше просування кримінального переслідування шляхом підтвердження, або усунення конкретної підозри, яка обґрунтовує арешт: факти, які викликали підозру ще не досягли того рівня, який є необхідним для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, яке відбувається на наступній стадії кримінального процесу.

Судом було встановлено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, а тому, зважаючи на покарання, яке загрожує ОСОБА_7 , у випадку визнання його винуватим, співставляючи можливі негативні для нього наслідки у вигляді засудження до покарання у виді позбавлення волі, слідчий суддя правильно вважав, що ризики переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання; знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей чи документів; а також незаконного впливу на свідків, з метою зміни останніми показань; вчинення іншого кримінального правопорушення, є достатньо високим.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Враховуючи особу підозрюваного, обставини за яких вчинений злочин, в якому його підозрюють, те, що 17.12.2019 скеровано на розгляд суду обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням, передбаченим ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 309 КК України, 29.04.2024 скеровано на розгляд суду обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням, передбаченим ч. 2 ст. 389 КК України, 28.06.2024 скеровано на розгляд суду обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням, передбаченим ч. 1 ст. 263 КК України, окрім того відділом поліції № 2 зареєстровано до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження за фактом незаконного поводження з боєприпасами № 0000538 від 31.10.2025, існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя правильно вважав, що клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, так як жоден більш м`який запобіжний захід, на вказаній стадії досудового розслідування, не здатний запобігти ризикам, встановленим в судовому засіданні та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Розмір застави відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

За таких обставин колегія суддів вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді не вбачається.

Керуючись ст.ст. 197, 199, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Волочиського районного суду Хмельницької області від 19 листопада 2025 року, про обрання щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 14 січня 2026 року включно, з визначенням застави в розмірі 60560 грн.- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді