ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄДРДР за № 0001379 від 22.04.2025 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Чернівецького районного суду м. Чернівців від 27 серпня 2025 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця смт. Понінка, Полонського району, Хмельницької області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , неодруженого, з середньою освітою, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

УСТАНОВИЛА:

Вироком Чернівецького районного суду м. Чернівців від 27 серпня 2025 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і за його вчинення призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання визначено рахувати ОСОБА_7 з моменту поміщення його в установу для відбуття покарання.

Вирішено долю речових доказів.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним судом, ОСОБА_7 18.04.2025 близько 21:00 год перебуваючи біля магазину розливного пива «Пивний льох» за адресою м. Чернівці, вул. Руська, 121, знайшов мобільний телефон марки «Xiаomi», який належить ОСОБА_6 , який переніс за місцем свого проживання. В подальшому 19 квітня 2025 року о 10 год 46 хв., ОСОБА_7 , переслідуючи корисливу мету, направлену на таємне викрадення

ЄУНСС: 725/5740/25 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_8

НП: 11-кп/822/340/25 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

чужого майна, перебуваючи за адресою свого проживання, а саме АДРЕСА_2 , з метою особистого збагачення, діючи умисно, протиправно, в умовах воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, використовуючи вищевказаний знайдений мобільний телефон потерпілого ОСОБА_6 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, без відома потерпілого, увійшов в незакритий додаток «Приват24», та здійснив перерахунок грошових коштів з банківської карти за № НОМЕР_2 , яка належить потерпілому ОСОБА_6 , двома транзакціями в сумі 10 000 грн та 29 000 грн, на банківську картку № НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_7 .

Після вчинення крадіжки ОСОБА_7 , грошовими коштами в сумі 39 000 гривень розпорядився на власний розсуд, чим своїми умисними діями спричинив потерпілому ОСОБА_6 шкоду на вищевказану суму.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), за кваліфікуючою ознакою: вчинено в умовах воєнного стану.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, зі змісту якої вбачається, що він не заперечуючи правової кваліфікації його дій, доведеності вини у скоєнні кримінального правопорушення, просить змінити оскаржуваний вирок в частині призначеного обвинуваченому покарання та застосувати до нього положення статтей 75, 76 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку.

Зазначає, що районний суд у повному обсязі не врахував обставини, які пом`якшують його відповідальність, окрема, його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, його усвідомлення протиправності його дій, відсутність судимостей у минулому, позитивні характеристики з місця проживання та служби, наявність на утриманні двох малолітніх дітей, проходження військової служби у ЗСУ та участь у захисті держави під час воєнного стану.

Стверджує, що суд вірно встановив, що злочин був вчинений у період дії воєнного стану, проте формальне посилання на цю ознаку саме по собі не може автоматично виправдовувати призначення реального строку позбавлення волі.

Вказує, що цілі покарання в даному випадку можуть бути досягнуті шляхом визначення обвинуваченому покарання, яке не пов`язане з позбавленням волі.

Від інших учасників судового розгляду апеляційних скарг не надходило.

Однак надійшло заперечення від прокурора Кіцманського відділу Чернівецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_9 на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , зі змісту якого вбачається, що прокурор просить вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок, як законний - без змін.

Обвинувачений ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, до апеляційного суду не з`явився, при цьому не повідомив суд про поважність причин його неявки, у зв`язку з чим апеляційний суд з`ясувавши думку учасників кримінального провадження, вважав за можливе розглянути справу за його відсутності, що у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає подальшому судовому розгляду апеляційної скарги захисника.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , міркування прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважавши вирок районного суду законим та обґрунтованим, позицію потерпілого ОСОБА_6 , який також заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав зазначених в апеляційній скарзі та обговоривши наведені у ній доводи, колегія суддів доходить такого.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України в апеляційній скарзі обвинуваченого не заперечуються, таким чином колегія суддів не переглядає та не наводить доводів на їх підтвердження.

Крім цього, як було встановлено колегією суддів з матеріалів даного кримінального провадження, за згодою учасників процесу, у відповідності до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, районним судом визнано недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, також судом роз`яснено учасникам судового провадження, в тому числі і обвинуваченому, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції, з`ясовано, що учасникам процесу зрозумілий зміст ст. 349 КПК України та правові наслідки її застосування.

Аналізуючи вирок районного суду в частині призначеного ОСОБА_7 , покарання, колегія суддів вважає, що воно обрано згідно загальних принципів призначення покарання та у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65-67 КК України та роз`яснень п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме: з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд призначив обвинуваченому покарання, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, і відповідатиме меті покарання, передбаченій ст. 50 КК України, з яким погоджується і колегія суддів.

Твердження обвинуваченого про можливість виправлення ОСОБА_7 без реального відбування покарання, є неспроможними та такими, що не заслуговують на увагу.

Так, суд виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, врахував тяжкість злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжких кримінальних правопорушень проти власності, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, його вік, те, що він неодружений, є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , на обліках в ОКНП «Чернівецький обласний наркологічний диспансер» та ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» не перебуває, його щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а тому суд прийшов до висновку, що ці обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також з врахуванням особи винного, суд вважав за можливе призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України, яке слід відбувати реально, вважаючи таке покарання співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів та змусить додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Також погоджується судова колегія апеляційного суду із позицією районного суду щодо відсутності законних підстав для застосування в даному провадженні положень ст.ст 75, 76 КК України, з огляду на вищевказані обставини та суспільну небезпечність даного кримінального правопорушення.

Підстав вважати, що призначене ОСОБА_7 реальне покарання є явно несправедливим через суворість або призначеним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, апеляційний суд не вбачає.

На переконання апеляційного суду, доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що обвинувачений в повному обсязі визнав вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення, при обставинах викладених у обвинувальному акті, те, що ОСОБА_7 , за час проведення досудового слідства вже багаторазово пожалкував про скоєне, є надуманими, оскільки вказане було взято до уваги районним судом, як при дослідженні особи обвинуваченого, так і при призначенні останньому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України.

Тим більше, що вищевказані обвинуваченим обставини не були стримуючими факторами для обвинуваченого.

Інших обставин, ніж ті з урахуванням яких суд першої інстанції призначив обвинуваченому покарання, до апеляційного суду не надано.

Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».

Судова колегія апеляційної інстанції вважає, у даному випадку досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути дане кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Законних підстав для зміни вироку та задоволення апеляційної скарги з наведених у ній мотивів, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а вирок Чернівецького районного суду м. Чернівців від 27 серпня 2025 року по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя доповідач: Судді

____________ _______________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3