Житомирський апеляційний суд
Справа №286/3964/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/823/25
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

володільця майна: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу володільця майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Овруцького районного суду Житомирської області від 25 листопада 2025 року, якою частково задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000369 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на автомобіль марки «HYUNDAI» моделі «SONATA» державний номер НОМЕР_1 , який перебував в користуванні ОСОБА_6 та зареєстрований на праві власності за ОСОБА_7 , шляхом тимчасового позбавлення права на відчуження і розпорядження майном, при цьому передано на відповідальне зберігання власнику.

Накладено арешт на грошові кошти в сумі 202 долари США: дві купюри по 100 доларів серії та номер QK 29901811 A, PF 10058723 К, одна купюра 2 долари серії та номер В 90 гривень: 6 купюр по 500 грн. НБУ серії та номер АИ 4522696, ЄЄ 6044754, ЛБ 2646616, ВУ 6295448, ЗН 2935962, ЕР 4226959, три купюри по 200 грн. НБУ серії та номер ЗА 7411489, ЕД 2650951, ЕД 4460241, одна купюра 50 грн. НБУ серії та номер АП 8287132 та дві купюри по 20 грн. НБУ серії та номер ЕБ 9863090, ДН 6672563, належні ОСОБА_6 , шляхом тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження і користування майном, при цьому залишено на зберігання в відділу поліції № 1 Коростенського ГУНП в Житомирській області, що в м. Овруч, по вул. Богдана Хмельницького, 42,

Накладено арешт на мобільні телефони «РОСО» (ІМЕІ: НОМЕР_2 та НОМЕР_3 ) та «SIGMA» (ІМЕІ: НОМЕР_4 та НОМЕР_5 ), належні ОСОБА_6 , шляхом тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження і користування майном, при цьому залишено на зберігання в відділу поліції № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, що в м. Овруч, по вул. Богдана Хмельницького, 42.

В апеляційній скарзі володілець майна ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Стверджує, що судом не враховано надану ним банківську виписку про законне надходження коштів.

Зазначає, що автомобіль не є предметом чи знаряддям правопорушення, не набуте злочинним шляхом, а використовується законно. Арешт телефонів вважає необґрунтованим.

Вважає, що арешт порушує його права та необґрунтовано обмежує користування речами.

Заслухавши доповідь судді, пояснення володільця майна, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатись в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п.2 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про які ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

При цьому, підстави для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч.2 ст.170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В свою чергу, у відповідності до ст.171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. Положеннями ч.3 ст.171 КПК України передбачено, що в даному випадку у клопотанні повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна і можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Як встановлено судом апеляційної інстанції за результатами перевірки матеріалів провадження, ці вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею не дотримано.

З наданих апеляційному суду матеріалів судового провадження вбачається, що у провадженні СВ ВП № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № l000369 від 30.10.2025, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Зокрема, 30 жовтня 2025 року до відділу поліції надійшов рапорт оперативних працівників Коростенського PB УСБУ в Житомирській області про те, що група невстановлених осіб організувала незаконний перетин громадян через державний кордон України на території Коростенського району. 31 жовтня 2025 року, в селі Бехи Коростенського району було зупинено автомобіль марки «HYUNDAI» моделі «SONATA» державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який за версією слідства, цього ж дня прибув в місто Овруч для незаконного переправлення громадянина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 через державний кордон України.

Під час огляду місця події було вилучено: автомобіль марки «HYUNDAI» моделі «SONATA» державний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_7 та перебував у фактичному користуванні та володінні ОСОБА_6 , чоловіче портмоне з грошовими коштами в сумі 202 долари США: дві купюри 100 доларів серії та номер QK 29901811 A, PF 10058723 К, одна купюра 2 долари серії та іер В 05836630 А; 3690 гривень: 6 купюр по 500 грн. НБУ серії та номер АИ 4522696, ЄЄ 1754, ЛБ 2646616, ВУ 6295448, ЗН 2935962, ЕР 4226959, три купюри по 200 грн. НБУ серії номер ЗА 7411489, ЕД 2650951, ЕД 4460241, одна купюра 50 грн. НБУ серії та номер АП 187132 та дві купюри по 20 грн. НБУ серії та номер ЕБ 9863090, ДН 6672563; два мобільні телефони марки «РОСО» (ІМЕІ: НОМЕР_2 та НОМЕР_3 ) та «SIGMA» (ІМЕІ: НОМЕР_6 та НОМЕР_5 ), які на час огляду були відключені від мережі стільникового зв`язку.

Під час допиту ОСОБА_8 пояснив, що особа на автомобілі марки «HYUNDAI» моделі «SONATA» державний номер НОМЕР_1 прибула до нього в місто Овруч з метою подальшого її переправлення через державний кордон України поза офіційним пунктом пропуску, напередодні даний водій йому телефонував та проводив інструктаж щодо подальших дій, пов`язаних з незаконним перетином кордону.

Під час допиту ОСОБА_6 зазначив, що заробляє на проживання таксистом в місті Київ та на замовлення й оплату свого давнього знайомого, який на даний час перебуває за межами України прибув до міста Овруч, звідки мав виконати замовлення перевезення пасажира з міста Овруч Коростенського району до села Радча Народицької територіальної громади Коростенського району. Однак по прибуттю до місця знаходження пасажира ОСОБА_9 в місті Овруч відмовився здійснювати його перевезення, адже запідозрив у вживанні заборонених речовин.

31 жовтня 2025 року до слідчого судді подано клопотання про арешт майна, яке хвалою № 286/3964/25 від 11.11.2025 року повернуто для усунення недоліків.

За результатами судового розгляду слідчим суддею накладено арешт на вищевказане майно.

На переконання апеляційного суду, в даному випадку слідчим суддею ретельно не перевірено доводи слідчого щодо накладання арешту на автомобіль марки «HYUNDAI» моделі «SONATA» державний номер НОМЕР_1 , грошові кошти та мобільні телефони, в співвідношенні до матеріалів кримінального провадження, та зроблено необґрунтований висновок про наявність правових підстав для задоволення клопотання органу досудового розслідування та накладення арешту на це майно, оскільки усі висновки ґрунтуються лише на показаннях свідка ОСОБА_8 , який намагався втекти за межі України від мобілізації і якого ОСОБА_6 відмовився везти до кордону, що вочевидь, за відсутністю інших доказів, ставить під сумнів неупередженість вказаної особи.

Крім того, як встановлено апеляційним судом за результатами апеляційної перевірки матеріалів провадження, клопотання про арешт майна - автомобіль марки «HYUNDAI» моделі «SONATA» державний номер НОМЕР_1 , грошові кошти та мобільні телефони, явно не відповідає вимогам ст.171 КПК України.

Так, фактично формально посилаючись у клопотанні про наявність підстав, передбачених ст.170 КПК України, для накладення арешту на вище зазначене майно, прокурор повинен був зібрати і надати слідчому судді достатні на цьому етапі досудового розслідування докази на підтвердження такого висновку.

Разом з тим, з аналізу змісту матеріалів, долучених до клопотання вбачається, що до зазначеного процесуального документа, не долучено жодного доказу на підтвердження доводів клопотання слідчого відносно процесуальної необхідності накладання арешту на майно.

Так, жодних (переконливих) доказів того, що вилучене майно - автомобіль марки «HYUNDAI» моделі «SONATA» державний номер НОМЕР_1 , грошові кошти, мобільні телефони є речовими доказами, тобто носіями відомостей та інформації, яка об`єктивно стосується обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, в матеріалах провадження не міститься.

Відповідно до наданого свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки «HYUNDAI» моделі «SONATA» державний номер НОМЕР_1 , належить громадянці ОСОБА_7 ( а.п.46-50).

Крім того, слідчим суддею не враховано те, що вилучені грошові кошти належать особисто ОСОБА_6 , про що надано відповідні документи, а саме банківську виписку про надходження коштів ( а.п. 1, 80-82).

За таких обставин апеляційний суд вважає, що підстав за яких транспортний засіб, грошові кошти та мобільні телефони можуть відповідати критеріям визначеним у ст. 98 КПК України у клопотанні слідчого не наведено, ОСОБА_7 не є підозрюваною, а тому застосування щодо її майна, а саме арешту автомобіля з інших підстав не допускається процесуальним законом.

З урахуванням цього, апеляційний суд вважає, що стороною обвинувачення не доведено правову підставу для накладення арешту на майно (автомобіль марки «HYUNDAI» моделі «SONATA» державний номер НОМЕР_1 , грошові кошти та мобільні телефони), передбачені п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

Жодних даних на підтвердження того факту, що вказані грошові кошти, мобільні телефони мають відношення до даного кримінального правопорушення чи були отримані внаслідок протиправних дій, матеріали клопотання не містять. Версія органу досудового розслідування щодо походження коштів будується лише на припущеннях, що є неприпустимим.

Отже, при розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею не дотримано вимоги ч.1 ст.175, ч.ч.2, 4 ст.173 КПК України, висновки викладенні в оскаржуваному рішенні є помилковими.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що відповідно до ст.132 КПК України, прокурором не надано достатніх і належних доказів тих обставин, на які орган досудового розслідування вказує у клопотанні про арешт майна, а слідчий суддя, відповідно до положень ст.94 КПК України, належним чином не перевірив їх з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Згідно із ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне зазначену ухвалу слідчого судді про арешт майна скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_10 , погодженого прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_11 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000369 від 30.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу володільця майна ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Овруцького районного суду Житомирської області від 25 листопада 2025 року, якою частково задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000369 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити повністю в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_10 , погодженого прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_11 про накладення арешту:

- на автомобіль марки «HYUNDAI» моделі «SONATA» державний номер НОМЕР_1 , який перебував в користуванні ОСОБА_6 та зареєстрований на праві власності за ОСОБА_7 ;

-грошові кошти в сумі 202 долари США: дві купюри по 100 доларів серії та номер QK 29901811 A, PF 10058723 К, одна купюра 2 долари серії та номер В 05836630

- 3690 гривень: 6 купюр по 500 грн. НБУ серії та номер АИ 4522696, ЄЄ 6044754, ЛБ 2646616, ВУ 6295448, ЗН 2935962, ЕР 4226959, три купюри по 200 грн. НБУ серії та номер ЗА 7411489, ЕД 2650951, ЕД 4460241, одна купюра 50 грн. НБУ серії та номер АП 8287132 та дві купюри по 20 грн. НБУ серії та номер ЕБ 9863090, ДН 6672563, належні ОСОБА_6 , які залишено на зберігання в відділі поліції № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, що в м. Овруч, по вул. Богдана Хмельницького, 42;

-мобільні телефони «РОСО» (ІМЕІ: НОМЕР_2 та НОМЕР_3 ) та «SIGMA» (ІМЕІ: НОМЕР_4 та НОМЕР_5 ), які залишено на зберігання в відділі поліції № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, що в м. Овруч, по вул. Богдана Хмельницького, 42.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: