Справа № 182/7090/23
Провадження № 1-кп/0182/298/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.09.2025 м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцїї в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за якими внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.04.2023 за № 0000391 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Змагання Нікопольського району Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 за мобілізацією, розлучений, на утриманні має одну малолітню дитину, сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимий:

- 04.11.1997 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2, 3 ст. 206, ст. 42 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 29.09.1999 умовно-достроково на невідбутий строк 10 міс. 29 днів;

- 22.07.2002 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185, КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

- 03.05.2006 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2, 3 ст. 186, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України 5 років 6 міс. позбавлення волі. 30.10.2008 звільнився по відбуттю покарання;

- 25.12.2009 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 08.02.2013 по відбуттю покарання;

- 06.11.2013 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 289, ст. 71 КК України до 5 років 1 дня позбавлення волі;

- 15.04.2014 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 289, ч. 1, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 1 дня позбавлення волі. 26.01.2018 звільнений по відбуттю строку покарання;

- 25.10.2018 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 3 міс. позбавлення волі;

- 16.06.2022 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 3 міс. позбавлення волі;

- 05.04.2024 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 125 КК України до штрафу у сумі 1 700 грн. (штраф не сплачено),

- 05.08.2025 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 186 КК України до 7 років позбавлення волі (наразі відбуває покарання),

у вчиненні кримінального правопорушення /злочину/, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю сторін судового провадження

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

(у режимі відеоконфереції з ДУВП № 4),

захисника ОСОБА_6

(у режимі відеоконфереції з власного пристрою),

потерпілого ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8

(у режимі відеоконфереції з власного пристрою).

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

3 серпня 2022 року у вечірній час доби (більш точного часу в ході досудового розслідування не надалось за можливе встановити) ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , обвинувачений ОСОБА_3 та ОСОБА_7 святкували день народження ОСОБА_9 за місцем його мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , де спільно розпивали спиртні напої.

В цей же день, приблизно о 20:30 год. (більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_7 повернувся зі святкування до себе додому за адресою: АДРЕСА_4 та ліг відпочивати в спальній кімнаті.

Після закінчення святкування дня народження ОСОБА_3 вирішив продовжити розпивати спиртні напої разом з ОСОБА_7 та з цією метою 3 серпня 2022 року приблизно о 23:00 год. (більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_3 прийшов до домоволодіння ОСОБА_7 , за адресою АДРЕСА_4 , де, скориставшись незачиненими дверима, пройшов до приміщення будинку.

ОСОБА_7 , який в цей час спав, прокинувся від сторонніх звуків у будинку та, вставши з ліжка, увімкнув світло в приміщені спальної кімнати, побачив знайомого йому ОСОБА_3 . Через те, що ОСОБА_3 зайшов до приміщення будинку без дозволу, між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 виникла словесна сварка. В ході даної сварки у ОСОБА_3 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7

3 серпня 2022 року приблизно о 23:05 год. (більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) перебуваючи в спальній кімнаті житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_3 з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , діючи умисно, не маючи наміру на заподіяння смерті ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, наніс не менше двох ударів кулаками рук в область голови, а саме: кулаком лівої руки в праву скроневу частину голови та кулаком правої руки в ліву скроневу частину голови ОСОБА_7 , чим спричинив останньому, згідно висновку судово-медичного експерта № 573 від 08.08.2023, тілесні ушкодження у вигляді: травми лівого ока, проникаючого поранення склери лівого ока, субкон`юктивального крововиливу та тотальної гіфами лівого ока, гематом верхньої та нижньої повіки лівого ока, що призвело до повної втрати зору на ліве око, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою стійкої втрати працездатності більш ніж на 1/3.

Від нанесених тілесних ушкоджень ОСОБА_7 втратив свідомість. Прийшовши до тями, ОСОБА_7 , скориставшись відсутність в будинку ОСОБА_3 , з метою уникнення нанесення тілесних ушкоджень з боку останнього, ОСОБА_7 покинув приміщення домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 та звернувся за медичною допомогою до КП «НМЛ № 4» НМР», після чого був госпіталізований до Дніпропетровської обласної клінічної офтальмологічної лікарні.

Своїми умисними діями, які виразилися в спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, що спричинило втрату функції органу, поєднане зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення /злочин/, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.

Позиція сторони захисту

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину свою визнав у повному обсязі та суду показав, що потерпілого раніше знав. До вказаного випадку сварок між ними не було. У серпні 2022 року він був у ОСОБА_9 з мамою, був там і дядько з дружиною, і потерпілий. Всі вживали алкогольні напої, святкували день народження ОСОБА_9 це його вітчим. Під час святкування конфлікту з потерпілим не було. Потім потерпілий пішов додому. Він пішов до потерпілого, щоб ударити останнього по обличчю, так як він фліртував з його колишньою дружиною, коли він відбував покарання. Зайшов до будинку потерпілого через двері, які були не зачинені. Потерпілий спав. Він почав грюкати і потерпілий проснувся і тоді він перший почав бійку. Бив потерпілого кулаками в голову. Скільки разів ударив не пам`ятає, але не один раз, але і не менше 2 разів, це точно. Також він кидав у сторону потерпілого стілець, але той поламався. Потерпілий почав вириватися, потім відчинилися двері і зайшла мати в будинок, потерпілий скористався цим і вибіг на вулицю. Він теж пішов додому, а ранком до нього прийшли поліцейські. Удари наносив потерпілому в голову. Вину визнає свою у повному обсязі. Шкодує, що чоловіка залишив без ока. У скоєному кається. Просить суд суворо його не карати. Заявлений потерпілим цивільний позов спочатку визнав частково, але в подальшому визнав у повному обсязі.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 не оспорюючи кваліфікацію і доведеність вини обвинуваченого, при призначенні міри покарання просила врахувати, що її підзахисний вину свою визнає, кається у скоєному. Просила призначити її підзахисному покарання у мінімальному розмірі, а також задовольнити цивільний позов потерпілого, оскільки обвинувачений позов визнав.

Позиція потерпілого та його представника

Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні суду показав, що обвинуваченого ОСОБА_3 за 17 років бачив разів 10. Він з ним не спілкувався. Сварок між ними не було. 3 серпня 2022 року до нього зателефонував ОСОБА_9 і запросив на день народження на 16:00 год. На початку 17:00 год. до нього зателефонувала мати ОСОБА_3 ОСОБА_10 і сказала, щоб він йшов, бо нікого немає. Він запитав у неї, хто має бути ще. Вона сказала: вона, Радич, її молодший брат з черговою дружиною. Він погодився і близько 16:30 год. прийшов до них за адресою проживання АДРЕСА_3 . Там вже були: ОСОБА_10 , ОСОБА_9 і ОСОБА_3 . Почали чекати на молодшого брата з дружиною. Чекали з годину, потім вони прийшли. Сіли за стіл і почали святкувати, вживали алкогольні напої, говорили тости. Випили 1 пляшку горілки на 4-х. Близько 20:30 год. він пішов додому. ОСОБА_3 ще на прощання подав йому руку і сказав «д. Саша, спокійної ночі». Він пішов додому. Прийшов додому за адресою: АДРЕСА_4 , закрив хвіртку, двері на защіпку і ліг спати, не роздягаючись. Він знаходився у зальній кімнаті. Почув якийсь шум, прокинувся. Піднявся з ліжка, зробив 2 кроки, і тут побачив ОСОБА_3 у кімнаті. Запитав у нього, що він тут робить, але ОСОБА_3 йому нічого не відповів. Йому почувся якийсь шум у кімнаті. Він нахилився, щоб заглянути до кімнати. І тут побачив, як ОСОБА_3 розмахується і після цього він отримав подвійний удар в район челюсті з двох сторін одночасно. Після цього почав опускатися, упав та втратив свідомість. Через деякий час прийшов до тями, прислухався, було тихо. Він встав, у кімнаті нікого не було. Було відчинено вікно і зірвана москітна сітка. В спільні теж нікого не було, вікно теж там було відчинене. Пішов до коридору, вхідні двері відчинені, він закрив їх на защіпку, закрив вікна. Хотів зателефонувати, але у спальні не було ні телефону ні зарядного до нього. Пізніше дізнався, що немає телевізора і магнітофона. Почув стук у двері. Прийшла мати ОСОБА_11 і сказала, що принесла телевізор. Він сказав, що не відчинить дверей, так як її син поряд з нею. Вона сказала, що її сина немає. Він відповів їй, що вона вже один раз обманула його, і не сказала, що на святкуванні буде і її син. Якби він знав, що на святкуванні буде ОСОБА_3 , то він би не пішов туди. Але, так як у нього текла кров, він подумав, що вона викличе сусідку-медика, щоб вона йому допомогла, а тому відкрив двері. Мати ОСОБА_3 почала на нього кричати, що це він сам винний. Тут знову заходить ОСОБА_3 . Мати його ОСОБА_3 стала відштовхувати, він скористався вказаним і побіг на вулицю. Хотів спочатку піти до Центральної районної лікарні, але у цей час було оголошено тривогу, відбувався обстріл «Градами». Він вирішив перечекати. В цей час вишли на вулицю 2 сусіди, він піднявся і вони його помітили. Він попросив їх викликами поліцію та швидку медичну допомогу. Зателефонували і їм відповіли, що поки тривога ніхто не приїде. Один з сусідів пішов, а другий покликав його до себе, до літньої кухні. Він там і сидів до ранку, поки швидка не приїхала, яка і відвезла його до травмпункту. Тути ж приїхали і працівники поліції. З працівниками поліції він повернувся додому. Працівники поліції почали складати відповідні документи. Він ще поросив сфотографувати, що москітні сітки лежать на вулиці.

Це була п`ятниця. У понеділок він пішов до сімейного лікаря, і вона направила його до офтальмолога. Там лікар подивився і сказав, йдіть до стаціонару, дав йому направлення. Лікар у стаціонарі подивився і сказав, чому відразу не привезли його, викликала швидку медичну допомогу і його відправили до м. Дніпро. Там його поклали на лікування, призначили операцію. Сказали, що око бачити не буле. Заявлений ним цивільний позов підтримує у повному обсязі.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_8 заявлений цивільний позов потерпілого підтримав та просив суд його задовольнити у повному обсязі. Потерпілому, вчиненим злочином спричинено моральну шкоду.

Досліджені в судовому засіданні докази

Письмові докази, законність, належність та достовірність яких учасниками судового провадження не оспорювалася, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 0000063:

- протокол огляду місця події від 04.08.2022 будинку за адресою: м. Нікополь, Дніпропетровської області, вул. Л. Українки, 42. Під час проведення огляду нічого не виявлено та нічого не вилучено. До протоколу огляду додано фото-таблицю. (а.п. 10-14);

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 17.03.2023 потерпілого ОСОБА_7 , у якому він вказує, що 03.08.2022 приблизно о 23:00 год. за адресою: м. Нікополь, вул. Л. Українки, 42, ОСОБА_12 спричинив йому тілесні ушкодження. (а.п. 17);

- висновок експерта № 573 від 08.08.2023, згідно якого: по даним медичних документів у ОСОБА_7 , 1957 року народження встановлені тілесні ушкодження у вигляді: травми лівого ока, проникаючого поранення склери лівого ока, субкон`юктивального крововиливу та тотальної гіфами лівого ока, гематом верхньої та нижньої повіки лівого ока, що призвело до повної втрати зору на ліве око. Дані тілесні ушкодження розглядаються в сукупності як одна травма та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою стійкої втрати працездатності більш ніж на 1/3 (згідно пункту 2.1.1, підпункту г. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, або їх частин, або від ударів об такі предмети, або їх частини. Давність спричинення тілесних ушкоджень може відповідати строку, вказаному у постанові слідчого (а.п. 24-26);

- протокол проведення слідчого експерименту від 25.04.2023, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_7 та за участю понятих, в ході якого потерпілий розповів детально про обставини вчиненого стосовно нього злочину, показав механізм спричинення йому тілесних ушкоджень. Зауважень та доповнень від учасників не надходило. До протоколу огляду долучено оптичний диск з відеозаписом проведеної слідчої дії. (а.п. 27-30);

- висновок експерта (додатковий) № 614 від 25.08.2023, згідно якого: Виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, або їх частин, або від ударів об такі предмети, або їх частини, можливо кулаками рук людини, або іншими предметами маючими аналогічні властивості .(а.п. 35);

- висновок експерта (експертиза за матеріалами справи) № 395 від 26.09.2023, згідно якого:

1. На підставі вивчення наданої медичної та судово-медичної документації, судово-медична експертна комісія прийшла до висновку, що у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді контузії лівого ока: проникаючого поранення (розриву) склери лівого ока, субкон`юнктивального крововиливу та тотальної гіфеми лівого ока, значної гематоми повік лівого ока з повною втратою зору на ліве око. Виявлені тілесні ушкодження не відображають на собі характерологічні особливості травмуючого предмету, можна лише вказати, що вони могли утворитися від дії тупого твердого предмету з обмеженою напівжорсткою контактуючою поверхнею. Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, дані медичної документації, можливо вказати, що ушкодження утворилися незадовго до звернення за медичною допомогою у лікувальний заклад, тобто, можливо і в термін, на який вказує слідчий у постанові. За своїм характером, виявлені ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до розладу здоров`я, пов`язаного зі стійкою втратою працездатності не менш ніж на одну третину (не менше 33%), згідно п. 2.1.6. Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6.

2. Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 25.04.2023 за участю ОСОБА_7 , останній вказує на нанесення йому одного удару «двома кулаками рук в область передньої скроневої частини голови», від чого він втратив свідомість. Враховуючи вищевказане, оцінити механізм, вказаний ОСОБА_7 в ході проведення слідчого експерименту, неможливо, оскільки останній не вказує чітку локалізацію нанесення тілесних ушкоджень.

3. Виявлені тілесні ушкодження не відображають на собі характерологічні особливості травмуючого предмету, можливо лише вказати, що вони могли утворитися від дії тупого твердого предмету з обмеженою напівжорсткою контактуючою поверхнею, яким могла бути і рука, стиснута у кулак, і інший предмет з аналогічними властивостями. (а.п. 37-50);

- протокол проведення слідчого експерименту від 06.12.2023, в ході якого підозрюваний ОСОБА_3 за участю понятих показав та розповів детально про обставини спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 . Зауважень та доповнень від учасників не надходило. До протоколу огляду долучено оптичний диск з відеозаписом проведеної слідчої дії. (а.п. 80-82);

- висновок експерта (додатковий) № 948 від 06.12.2023, згідно якого: Механізм виявлених у ОСОБА_7 , тілесних ушкоджень не суперечить механізму вказаного в протоколі слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_3 від 06.12.2023 (а.п. 85).

Оцінка доказів судом

Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення, за яким він обвинувачується.

Стандарт доведення винуватості поза розумним сумнівом в контексті рішень ЄСПЛ означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння, як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини та її основоположних свобод не встановлено.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення доведена у повному обсязі.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив факт спричинення потерпілому тілесного ушкодження.

Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 мають правильну правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 121 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, що спричинило втрату функції органу поєднане зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину.

Вина ОСОБА_3 у скоєному доведена у повному обсязі.

Призначення покарання

При визначенні виду та міри покарання суд враховує вимоги ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 121 КК України), яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Також суд ураховує обставини вчинення злочину та особу винного.

Так, ОСОБА_3 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих, умисних кримінальних правопорушень (а.п. 62-63). Востаннє, вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.04.2024 засуджений за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн., який ним наразі у повному обсязі не сплачено та вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.08.2025 засуджений за ч. 4 ст. 186 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі, наразі відбуває покарання за вказаним вироком. Є працездатною особою, однак офіційно не працевлаштований, розлучений, на утриманні має одну малолітню дитину, сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Має постійне місце проживання. У лікаря нарколога та лікаря психіатра на обліку не перебуває (а.п. 64, 65).

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття (п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України) та визнання вини (ч. 2 ст. 66 КК України).

При цьому, судом враховується, що щире каяття ОСОБА_3 проявилося в критичній оцінці ним свого діяння шляхом визнання вини, запевнення, що він більше подібного не вчинить і бажає виправитись.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 суд вважає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння (п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України).

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та межі покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Такий висновок узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (рішення у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року, заява № 10249/03), (рішення Конституційного Суду України від 26 січня 2011 року № 1-рп/2011).

Ураховуючи всі обставини справи, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі.

З урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, встановлених даних про особу винного, конкретних обставин справи, свідомого порушення обвинуваченим закону незважаючи на невідворотність покарання, суд вважає неможливим виправлення обвинуваченого без реального відбування ним покарання, а тому підстав для застосування ст. 69, 75 КК України, стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 суд не вбачає.

Виходячи з приписів кримінального закону, правила призначення покарання, передбачені ч. 4 ст. 70 КК України, застосовуються в разі, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що особа винна ще й в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому нею до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд може при призначенні покарання за другим вироком як поглинути покарання за першим вироком, так і скласти покарання повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статтею (частиною статті), за якою особу засуджено, і водночас не був меншим строку покарання, визначеного за перший злочин. При цьому суд зобов`язаний в остаточне, призначене за сукупністю злочинів, покарання зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Якщо кримінальні правопорушення за новим вироком було вчинено особою до ухвалення декількох попередніх вироків, за які вона засуджена до покарань, що належить відбувати реально, то остаточне покарання призначається на підставі ч. 4 ст. 70 КК за правилами, передбаченими частинами 1-3 цієї статті (шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених особі покарань за новим та попередніми вироками).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 засуджено вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 5 квітня 2024 року за ч. 2 ст. 125 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн. Штраф наразі не сплачено.

5 серпня 2025 року вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_3 засуджено за ч. 4 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. Наразі, за вказаним вироком, відбуває покарання.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення /злочин/, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України - 03.08.2022, тобто до постановлення вироку Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 5 квітня 2024 року та до постановлення вироку Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 5 серпня 2025 року.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення за даним вироком ОСОБА_3 вчинено до постановлення вироку Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 5 квітня 2024 року та 5 серпня 2025 року, остаточне покарання призначається судом на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворих покарань за даним вироком та вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 5 квітня 2024 року більш суворим покаранням, за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 5 серпня 2025 року.

Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Вирішення цивільного позову

Потерпілим ОСОБА_7 та за дорученням його представником адвокатом ОСОБА_8 у кримінальному провадженні заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 , згідно якого потерпілий просить суд стягнути зі ОСОБА_3 спричинену йому моральну шкоду в сумі 262 000 грн.

При вирішенні цивільного позову суд враховує наступні вимоги діючого законодавства.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної особи, яка за законом несе відповідальність за шкоду, завдану їхніми діями.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

В обґрунтування спричинення моральної шкоди потерпілий ОСОБА_7 вказує, що обвинувачений ОСОБА_3 порушив його конституційне право, передбачене ст. 30 Конституції України на недоторканість житла. Вважає, що компенсацією за порушення його конституційного права на недоторканість житла буде розумною та справедливою сума у розмірі 2 000 грн. Також, ОСОБА_3 завдав йому фізичний біль через нанесення не менше двох ударів кулаками рук в область голови, а саме: кулаком лівої руки в праву скроневу частину голови та кулаком правої руки в ліву скроневу частину голови, чим спричинив тяжкі тілесні ушкодження. Вважає, що компенсацією за заподіяний фізичний біль буде розумною та справедливою сума у розмірі 15 000 грн. В подальшому він зазнав фізичний біль, оскільки біль тримався довгий час, він вимушений був приймати знеболювальні, вимушений був змінити звичний спосіб життя - пройти лікування. Так з 07.08.2022 він перебував на лікуванні в м. Дніпро в лікарні ім. Мечникова. Вимушений був купувати собі ліки, їсти їжу, яку не звик, знаходитись в місті, якому не звик, приймати ліки. Не міг у цей час вести той спосіб життя, до якого звик і який був йому рідним. Змушений був додатково вишукувати кошти на лікування. Вважає, що компенсація за подальший біль та зміну звичного способу життя буде розумною та справедливою сума у розмірі 45 000 грн. На даний час він позбавлений зору одним оком на 1/3. Вважає, що компенсація за втрату зору одного ока на 1/3 буде розумною та справедливою сума у розмірі 200 000 гривень. На даний час завдані збитки його здоров`ю не компенсовані. Матеріальна шкода також завдана, але на даний час вирахувати спричинену матеріальну шкоду він не може. Просить стягнути з обвинуваченого на його користь компенсацію за завдану йому злочином моральну шкоду у розмірі 262 000 грн.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно п. 9. Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає, що внаслідок спричинення тяжких тілесних ушкоджень, потерпілому ОСОБА_7 було спричинено моральну шкоду, що виразилась в фізичному болю, душевних стражданнях, втрати функції органу поєднану зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, вимушених змінах в його житті внаслідок ушкодження здоров`я, необхідності проходження курсу лікування.

Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди потерпілому, суд вважає доведеним, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілому спричинено моральну шкоду, так як мало місце ушкодження його здоров`я, втрата функції органу поєднану зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, що потягло за собою лікування, було змінено звичний уклад його життя, внаслідок чого він переносив певні моральні страждання. Так, суд вважає обґрунтованими доводи потерпілого про відчуття фізичного болю та стан стресу, оскільки такі явища є природними наслідками спричинення тілесних ушкоджень і зазвичай самі по собі викликають певні моральні страждання. Тому, з урахуванням обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), яких потерпілий зазнав, характеру немайнових втрат, ступеня тяжкості змін в життєвих стосунках та звичному життєвому укладі, пов`язаних з обмеженням у пересуванні та з необхідністю витрачати час на лікування, з урахуванням принципів розумності та справедливості, суд вважає, що підлягає відшкодуванню на користь потерпілого ОСОБА_7 моральна шкода в розмірі 262 000 грн. і вважає, що визначений розмір відшкодування є достатньою справедливою сатисфакцією.

При вирішенні цивільного позову суд приймає до уваги положення Декларації основних принципів правосуддя для жертв злочинів і зловживання владою (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 29 листопада 1985 року) щодо необхідності дотримання балансу між правами підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, з одного боку, та інтересами жертви,- з іншого.

Вирішення питання про запобіжний захід

Ухвалою слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.10.2023 застосовано щодо ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною у період часу з 22:00 год. до 05:00 год. наступної доби залишати місце проживання. Строк дії ухвали до 27.12.2023.

Після 27.12.2023 у даному кримінальному провадженні, під час судового розгляду, строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту закінчився і судом не продовжувався.

ОСОБА_3 вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.08.2025 засуджено до реальної міри покарання. На даний час ОСОБА_3 відбуває покарання по вказаному вироку.

Суд вважає за необхідне зарахувати у строк відбування покарання за цим вироком строк відбування покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 5 серпня 2025 року.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Вирішення питання про долю речових доказів

Речові докази відсутні.

Вирішення питання про процесуальні витрати

Процесуальні витрати.

На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 121 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворих покарань, призначених за даним вироком та вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 5 квітня 2024 року, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 5 серпня 2025 року, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Зарахувати у строк відбування покарання за цим вироком строк відбування покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 5 серпня 2025 року.

Строк дії запобіжного заходу стосовно ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту по цьому кримінальному провадженню, скінчився.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити повністю.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 у відшкодування моральної шкоди 262 000 (двісті шістдесят дві тис.) грн.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку у суді.

Суддя: ОСОБА_1