Справа № 145/1389/25
Провадження № 1-кс/145/477/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" жовтня 2025 р. селище Тиврів

Слідчий суддя Тиврівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділення поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Тиврівського відділу Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.п. 1, 5 ч.2 ст. 115 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000237 від 29.09.2025,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням у якому зазначає, що досудовим розслідуванням установлено, що близько 23:00 години 28.09.2025 року ОСОБА_6 прийшов до будинку АДРЕСА_1 , де знаходились раніше йому знайомі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Через певний час у нього виник словесний конфлікт з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на ґрунті давніх неприязних відносин, який в подальшому переріс в бійку із ОСОБА_8 , внаслідок якої ОСОБА_6 отримав тілесне ушкодження та залишив територію даного домоволодіння. Будучи ображеним, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

З цією метою, ОСОБА_6 у невстановленому слідством місці, взяв бойовий припас типу ручної осколкової гранати, яку за невстановлених слідством обставин незаконно придбав та незаконно зберігав, після чого повернувся до будинку, де знаходились ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

В подальшому ОСОБА_6 , перебуваючи 29.09.2025 року приблизно о 00:30 год. у коридорі зазначеного будинку, побачивши, що в приміщенні однієї з кімнат перебувають ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, способом небезпечним для життя багатьох осіб, так як усвідомлював небезпеку своїх дій, тримаючи у руці ручну осколкову гранату, основним призначенням якої, відповідно до тактико-технічних характеристик, є ураження живої цілі уламками корпусу, а можливими наслідками від чого є заподіяння смерті людей, висмикнув із гранати запобіжну чеку, привівши таким чином її у бойову готовність.

Таким чином, ОСОБА_6 , розуміючи наслідки від застосування вказаної вище гранати, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне позбавлення життя двох осіб, кинув її у бік ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які в цей час знаходились в приміщенні однієї з кімнат вищезазначеного будинку. В результаті вибуху, ОСОБА_7 отримав множинні вогнепально осколкові поверхневі сліпі поранення правої верхньої кінцівки, живота, тулуба, обох нижніх кінцівок, правої сідниці та госпіталізований до травматологічного відділення КНП «Багатопрофільна лікарня Тиврівської селищної ради», а ОСОБА_8 у вигляді рваної рани нижньої повіки, численних осколкових ран, нижніх кінцівок, тулуба, правої сідниці, та госпіталізований до травматологічного відділення «Вінницької обласної клінічної лікарні імені М.І. Пирогова».

Своїми умисними діями ОСОБА_6 довести свій злочинний умисел, направлений на позбавлення життя двох осіб, до кінця не вдалось з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпілим своєчасно надано кваліфіковану медичну допомогу.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.п.1,5 ч. 2 ст. 115 КК України - закінченому замаху на умисне вбивство двох осіб, вчиненому способом, небезпечним для життя багатьох осіб.

Слідчий вказує, що підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_6 не має стійких соціальних зв`язків та фактичного постійного місця проживання, так як співмешканка підозрюваного ОСОБА_9 у протоколі допиту свідка повідомила, що він періодично проживає за адресою АДРЕСА_2 , не має офіційної роботи. При цьому підозрюваний усвідомлює тяжкість покарання, яке може йому загрожувати у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні, за яке санкцією ч. 2 ст. 115 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна.

Також підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих, свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 хоча й має, згідно ст. 89 КК України погашену судимість, однак, враховуючи характер вчиненого кримінального правопорушення, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, не має офіційного місця роботи, стабільного заробітку, стійких соціальних зв`язків.

З урахуванням наведеного просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення застави.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали подане клопотання, просили його задовольнити з підстав викладених у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_6 пояснив, що не визнає вчинення ним діяння про яке йому повідомлено підозру. Він дійсно увечері 28 вересня 2025 року приїздив до потерпілих з метою взяти наркотичного засобу для власного вживання, там між ними виникла словесна сварка, однак після цього він одразу поїхав додому. Що там відбулося і де взялася граната йому невідомо. Вранці до нього приїхали працівники поліції і затримали. З клопотанням слідчого не згоден, так як ніякого злочину не вчиняв.

Захисник ОСОБА_5 зазначила. що клопотання слідчого є безпідставним, докази вини ОСОБА_6 у вчиненому відсутні. Також прокурором не обгрунтовано ризиків, які можуть слугувати обранню запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. ОСОБА_6 має постійне місце проживання разом зі співмешканкою, має матір, за якою потрібно доглядати. Звернула увагу суду на стан здоров"я підозрюваного.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, відповідно до ст.178 КПК України.

При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно ст.183 ч.1 КПК України, взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст.177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України., а подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.184 КПК України.

Також слідчий суддя вважає наявними та доведеними ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Приймаючи рішення, слідчий суддя виходить з того, що ОСОБА_6 вчинив умисне кримінальне правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна, таким чином він перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин, оскільки йому може загрожувати реальне покарання, вчинити інше кримінальне правопорушення подібного характеру, може впливати на потерпілих та свідків кримінального правопорушення, а тому запобігти даним ризикам шляхом застосування до нього інших, більш м`яких, запобіжних заходів, не можливо.

Вищевказані обставини, у своїй сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_6 в межах даного кримінального провадження є недоцільним та не забезпечить виконання покладених на нього обов`язків .

Доводи захисника щодо наявності у підозрюваного на утриманні матері, за якою потрібно доглядати та погіршеного стану здоров`я підозрюваного не знайшли підтвердження належними доказами при розгляді клопотання.

Таким чином, слідчий суддя переконується в доцільності задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому, слідчий суддя не визначає розмір застави, оскільки злочин, вчинений із нападом на потерпілих та застосуванням насильства способом небезпечним для багатьох осіб.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Слідчий суддя вважає, що, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183-184, 186, 187, 193-194, 196,197 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Канава Тиврівського району Вінницької області, мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше не судимого, запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 29 листопада 2025 року (включно) без визначення застави.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - з моменту вручення копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено та проголошено 02 жовтня 2025 року о 16 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1