Справа № 524/6491/25
Провадження 1-р/524/7/25
УХВАЛА

09.09.2025 року Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

представника Автозаводського РВ

філії ДУ «Центр пробації»

в Полтавській області ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці заяву про роз`яснення судового рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Начальник Автозаводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області звернулася до суду з заявою по роз`яснення судового рішення, в якій зазначено, що у вироку Автозаводського районного суду м. Кременчука від 27.06.2025, що набрав законної сили, в резолютивній частині зазначено, що ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України та призначити їй покарання із застосуванням ст. 69, ч. 2 ст. 98, ст. 101 КК України у виді пробаційного нагляду строком на два роки без конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 98 КК України, до неповнолітніх можуть бути застосовані додаткові покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

У зв`язку з вищевикладеним, просять надати роз`яснення виконання вироку в частині призначення покарання за ч. 2 ст. 98 КК України відносно неповнолітньої ОСОБА_4 , яке зазначене в резолютивній частині вироку Автозаводського районного суду м. Кременчука від 27.06.2025 року.

Прокурор, яка викликалась у судове засідання не з"явилась, про час та дату розгляду справи повідомлена належним чином, її неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1ст. 380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Роз`яснення рішення - це викладення рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Здійснюючи роз?яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз?яснення мотивів прийняття рішення, суд відмовляє в роз?ясненні рішення.

У ході роз?яснення рішення суд повинен тлумачити юридичні терміни, а не загальновживані слова.

Таким чином, роз`яснення судового рішення є одним із способів усунення його недоліків, які стосуються недотримання його ясності та визначеності, а тому судове рішення не може містити положень, що викликають суперечки під час його виконання.

Роз`яснюючи вирок, ухвалу, суд не вправі змінювати зміст вироку, ухвали, тобто не має права змінювати зміст відомостей, викладених у вироку або ухвалі. Вимоги, які пред`являє кримінальний процесуальний закон до змісту ухвали або вироку, містяться у ст. ст. 372, 374 КПК.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувальний акт стосовно неповнолітньої ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України надійшов до суду 02.06.2025 року.

25.06.2025 року між прокурором Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_4 з участю захисника останньої було укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно пункту 4 угоди про визнання винуватості від 25.06.2025 року, сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69, 101 КК України у виді пробаційного нагляду строком на два роки.

Також сторонами узгоджено, що відповідно до ч. 2 ст. 98 КК України до ОСОБА_4 не підлягає застосуванню додаткове покарання у виді конфіскації майна, що передбачене санкцією ч. 2 ст. 307 КК України.

Згідно частин 1, 3 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Мотивувальна частина вироку на підставі угоди має містити: формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа; відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання; мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

З наведеного вбачається, що при ухваленні судом вироку на підставі угоди, суд не наводить у вироку мотиви призначення того чи іншого виду і міри покарання, а призначає те покарання, яке узгоджене сторонами.

Санкцією ч. 2 ст. 307 КК України поряд з основним покаранням у виді позбавлення волі передбачено застосування конфіскації майна як обов`язкового додаткового покарання.

З університетського курсу кримінального права відомо, що додаткове покарання в Україні може бути обов`язковим або факультативним.

Обов?язкові додаткові покарання є такими, що суд зобов`язаний призначити, якщо вони передбачені санкцією статті Кримінального кодексу України як обов`язкові, тоді як факультативні додаткові покарання це ті, призначення яких залишається на розсуд суду залежно від обставин справи та особи винного.

Проте, ч. 2 ст. 98 КК України передбачено виключний перелік додаткових покарань, які можуть бути застосовані до неповнолітніх в Україні.

Отже, посилання в резолютивній частині вироку Автозаводського районного суду м. Кременчука від 27.06.2025 року стосовно ОСОБА_4 на ч. 2 ст. 98 КК України вказує на законну підставу незастосування до неповнолітньої засудженої ОСОБА_4 передбаченого санкцією ч. 2 ст. 307 КК України обов`язкового додаткового покарання у виді конфіскації майна.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити клопотання начальника Автозаводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області та роз`яснити вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука від 27.06.2025 року стосовно ОСОБА_4 .

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 369,371,372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Роз`яснити, що санкцією ч. 2 ст. 307 КК України поряд з основним покаранням у виді позбавлення волі передбачено застосування конфіскації майна як обов`язкового додаткового покарання.

Роз`яснити, що ч. 2 ст. 98 КК України передбачено виключний перелік додаткових покарань, які можуть бути застосовані до неповнолітніх в Україні.

Роз`яснити, що посилання в резолютивній частині вироку Автозаводського районного суду м. Кременчука від 27.06.2025 року стосовно ОСОБА_4 на ч. 2 ст. 98 КК України вказує на законну підставу незастосування до неповнолітньої засудженої ОСОБА_4 передбаченого санкцією ч. 2 ст. 307 КК України обов`язкового додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

СУДДЯ ОСОБА_6