Провадження № 1-кп/344/1307/25
У Х В А Л А

22 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря с/з ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом щодо ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на ризики, передбачені ст.177 КПК України, без визначення розміру застави.

Захисник ОСОБА_5 заперечив проти клопотання прокурора та просив суд застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, при цьому в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_4 діяв, захищаючись, оскільки потерпілий наносив йому удари молотком в область голови, у зв`язку з чим щодо потерпілого внесено відомості до ЄРДР за ч.1 ст.129 КК України.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд виходить з наступного.

Згідно з вимогами п.п. 3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

За таких обставин, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, на даний час існують ризики, передбачені ст.177 КПК України зокрема, переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, а також те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам та, оцінюючи в сукупності всі обставини провадження, суд дійшов висновку, що підстав для скасування чи зміни запобіжного заходу на більш м`який - на даний час не встановлено та існують всі підстави для задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Окрім того, враховуючи характеризуючі особу обвинуваченого ОСОБА_4 дані, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, а також те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, суд вважає за необхідне визначити заставу, відповідно до ч.5 ст.182 КПК України - 40 (сорок) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Розмір застави, у відповідності до п.2 ч.5 ст.182 КПК України, визначається у таких межах: щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Практика Європейського суду з прав людини наголошує на тому, що сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання переховуватися чи будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.7 ст.182 КПК України у випадках, передбачених ч.3 або 4 ст.183 КПК України, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, встановленому в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім цього, суд вважає за необхідне відповідно до ч.3 ст.183 та ч.5 ст.194 КПК України у разі внесення застави покласти на обвинуваченого також додаткові обов`язки.

Відповідно до ч.4 ст.202 КПК України, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває обвинувачений відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Суд звертає увагу на непослідовність позиції сторони обвинувачення, зокрема щодо питання визначення обвинуваченому ОСОБА_4 застави. Так, у попередньому судовому засіданні 29.10.2025 року прокурор ОСОБА_3 подав клопотання у якому зазначив, що необхідним розміром застави, для виконання обвинуваченим ОСОБА_4 обов`язків, є сума 120000 грн, однак у даному судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив не визначати розмір застави.

Крім того, суду є незрозумілим посилання прокурора на ризик впливу на представника юридичної особи, оскільки юридична особа у даному кримінальному провадженні відсутня. Також слід зазначити, що обвинувачений вважається таким, що не має судимості, оскільки вона погашена в установленому законом порядку, однак прокурор у своєму клопотанні безпідставно вказує на ризик повторного вчинення злочину проти власності (крадіжки), тоді як ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України.

Таким чином, суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 не пов`язаного з триманням під вартою є недостатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 буде співмірним та доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження і виключно такий запобіжний захід здатний забезпечити запобігання зазначених ризиків.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 331, 369-372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Продовжити термін тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 20.02.2026 року.

Визначити заставу обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 40 (сорок) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень, яка може бути внесена, як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду (одержувач: ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк: ДКСУ м. Київ, МФО: 820172, р/р: UA 158 201 720 355 259 002 000 002 265).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

- утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити, що в разі невиконання таких обов`язків щодо обвинуваченого може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала суду може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_6