Справа № 216/2509/25
провадження 1-кс/216/2727/25
УХВАЛА

іменем України

03 грудня 2025 року місто Кривий Ріг

Слідчий суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , вивчивши клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000932 від 14.04.2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000932 від 14.04.2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, у якому просив постановити ухвалу, якою скасувати арешт майна, а саме:

- з автомобіля «Lexus RX 300», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного НОМЕР_2 від 01.05.2024 року, видане ТСЦ 1248 належить ОСОБА_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , володільцем якого є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_1 , який був накладений ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 16.04.2025 року у справі №216/2509/25, в повному обсязі.

Повернути автомобіль «Lexus RX 300», реєстраційний номер НОМЕР_1 фактичному користувачу та володільцю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи клопотання власник майна вказує, що у провадженні СВ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області знаходились матеріали кримінального провадження за №0000932 від 14.04.2025 року з правовою кваліфікацією за ч.1 ст. 286 КК України.

16.04.2025 року слідчим суддею Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 на автомобіль «Lexus RX 300», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у відповідності до вимог ст. 170 КПК України, був накладений повний арешт, тобто, ухвалою слідчого судді власнику та уповноваженим ним особам заборонено було розпоряджатися та користуватися належним автомобілем.

21.11.2025 слідчим СВ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_3 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000932 від 14.04.2025 року, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. у зв`язку із чим необхідність в арешті автомобіля «Lexus RX 300», реєстраційний номер НОМЕР_1 відпала.

Дослідивши подане клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК. За змістом статей 173, 174 цього Кодексу під час досудового розслідування, судового розгляду питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд відповідно.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч. 1 ст. 174 КПК).

Частини 3 та 4 ст. 174 КПК регулюють порядок вирішення питання про скасування арешту майна у двох випадках: судом за наслідками розгляду кримінальної справи та прокурором одночасно з винесенням ним постанови про закриття кримінального провадження.

Натомість у ст. 174 КПК не йдеться про скасування арешту майна слідчим суддею після закінчення досудового розслідування внаслідок закриття кримінального провадження за постановою слідчого на підставі приписів п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК.

Разом із тим, за приписами частини 4, якою доповнено ст. 132 КПК Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння» № 2810-IX від 01 грудня 2022 року (набрав чинності 29 грудня цього ж року), ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Після закриття кримінального провадження втручання у сферу приватних інтересів (арешт майна) фактично набуває свавільного характеру, з огляду на що приписи ч. 4 ст. 132 КПК є дієвим засобом реалізації положень ст. 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції задля усунення порушення прав власника або володільця майна.

Приписи ч. 4 ст. 132 КПК є нормою, за якою в КПК встановлено порядок припинення арешту майна після закриття кримінального провадження, застосування якої у взаємозв`язку із положеннями ч. 1 ст. 170 цього Кодексу скасовує обмеження, застосовані під час досудового розслідування.

Імперативні приписи ч. 4 ст. 132 КПК вимагають поводження з вказаним вище майном з боку прокурора, органу досудового розслідування, державної влади чи місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб та інших суб`єктів суспільних відносин як таким, що не є арештованим в порядку, передбаченому КПК. За відсутності інших законних підстав, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, стосовно якого арешт припинив свою дію, є протиправним і тягне відповідальність, передбачену законом.

Отже, у разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном. Після закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому законом слідчим, речовий доказ перебуває у володінні органу досудового розслідування за відсутності процесуального рішення про арешт майна.

Кримінальний процесуальний кодекс України як кримінальне процесуальне законодавство є систематизованим зведенням кримінальних процесуальних норм, які регулюють порядок досудового розслідування та судового провадження.

У Рішенні від 3 жовтня 1997 року № 4-зп Конституційний Суд України виходив із того, що загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше, тобто діє правило «lex posterior derogat priori» «наступний закон скасовує попередній». Таким чином, повноважний орган конституційної юрисдикції визначив порядок подолання правових колізій шляхом застосування принципу, відповідно до якого новий закон скасовує положення закону, прийнятого раніше, якщо обидва ці закони регулюють аналогічні види правовідносин та містять суперечливі між собою положення.

Принцип верховенства права вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori) «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali) «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» (lex posterior generalis non derogat priori speciali). В Рішенні від 18 червня 2020 року № 5-р(II)/2020 Конституційний Суд України зазначив, що якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права втрачає свою дієвість. Імператив надання дієвості принципові верховенства права вимагає одночасного застосування всіх трьох класичних формул.

Саме із таких настанов виходить ОП ККС щодо застосування приписів ч. 4 ст. 132 КПК.

У цій справі кримінальне провадження закрив слідчий СВ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК, і з цього моменту припинила дію ухвала слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 16 квітня 2025 року про арешт майна в межах кримінального провадження №0000932 від 14.04.2025 року, наслідком чого є скасування арешту як заходу забезпечення кримінального провадження.

Згідно висновків викладених у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі №554/2506/22 від 15 квітня 2024 року ухвала слідчого судді про скасування арешту майна або відмову у його скасуванні, постановлена після закриття кримінального провадження, не передбачена кримінальними процесуальними нормами.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160166, 170174 цього Кодексу.

Чинний кримінальний процесуальний закон розрізняє поняття «суд» та «слідчий суддя», визначаючи стадії кримінального провадження (досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність) здійснення ними своїх повноважень та належним чином розмежовуючи їх.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Тобто, у випадку, коли кримінальне провадження закрите слідчим, клопотання подане в порядку ч. 9 ст. 100 КПК про долю речових доказів вирішується судом, а не слідчим суддею.

Аналогічні висновки викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі №554/2506/22 від 15 квітня 2024 року.

Натомість це клопотання було заведено, розподілено та передано на розгляд слідчому судді.

Статтею 3 КПК України визначено терміни, які вжито в цьому Кодексі.

Так, відповідно до пункту 10 частини 1 статті 3 КПК України кримінальним провадженням визнається досудове розслідування та судове провадження.

Згідно пункту 5 частини 1 статті 3 КПК України досудовим розслідуванням є стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, окрім іншого, направленням до суду обвинувального акту.

Закінчення ж цієї стадії завершує здійснення функції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, яка реалізується слідчими суддями.

Таким чином, станом на час подання та розгляду клопотання стадія досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000932 від 14.04.2025 року закінчена його закриттям.

Відтак, слідчий суддя не має процесуальної можливості розглядати по суті це клопотання.

З огляду на викладене, враховуючи, що постановою слідчого СВ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 кримінальне провадження №0000932 від 14.04.2025 року за ч.1 ст. 286 КК України закрито, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, досудове розслідування - закінчене, отже, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає поверненню ОСОБА_2 у.

На підставі викладеного і керуючись ч.9 ст.100, ст.ст.170-174, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000932 від 14.04.2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України - повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_4