Дата документу 02.10.2025 Справа № 317/3776/25
запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/798/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №317/3776/25Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 22 серпня 2025 року про застосування запобіжного заходу до

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Дніпропетровськ, громадянки України, зареєстрована у АДРЕСА_1 проживає у АДРЕСА_2 , раніше не судима,

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 22 серпня 2025 року за клопотанням слідчого до підозрюваної ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 15 жовтня 2025 року включно, шляхом заборони цілодобово залишати житло у АДРЕСА_2 з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК.

В апеляційній скарзі прокурор просив ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу про застосування до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк досудового розслідування, тобто до 15 жовтня 2025 року.

Свої вимоги мотивував тим, що слідчий суддя не дотримався вимог ст.178 КПК. Вказав, що ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, підозрювана не має стійких соціальних зв`язків, а отже має можливість легко покинути місце проживання та переховуватися від слідства та суду та перешкоджати виконанню процесуальних рішень. Перебуваючи на волі, ОСОБА_8 зможе безперешкодно чинити тиск на свідків, змушуючи їх до зміни показань та створення їй алібі, з метою уникнути відповідальності за скоєний злочин. Крім того, на теперішній час не встановлено інших осіб, яким остання могла збувати наркотичні речовини, а також канали збуту, у тому числі використання мережі інтернет та месенджерів, а тому є підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_8 може приховати або знищити речі, що мають суттєве значення для досудового розслідування кримінального правопорушення, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється. Слідчим суддею не наведено обґрунтованих підстав, що підозрювана, знаходячись за місцем свого проживання, не продовжить вчинювати кримінальне правопорушення. Будь-яких позитивних характеристик за її місцем проживання стороною захисту не надано.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу. Підозрювана та її захисник заперечили проти скарги прокурора.

Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що слідчий СВ відділу поліції №6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 , посилаючись на наявність передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК ризиків, звернувся до слідчого судді з погодженим прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 , якій 15 серпня 2025 року повідомлено про підозру у вчиненні передбаченого ч.3 ст.307 КК кримінального правопорушення, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000477 від 29 липня 2025 року.

Слідчий суддя, задовольняючи частково клопотання слідчого, погодився з існуванням передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК ризику та вважав можливим застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням на неї певних заборон та обмежень, встановлених ст.194 КПК.

Колегія суддів погоджується із прийнятим слідчим суддею рішенням з наступних підстав.

Відповідно до ст.181 КПК домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону належно дотримані.

Обираючи відносно підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя з`ясував, що наведені у клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею передбаченого ч.3 ст.307 КК злочину.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй злочину, зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують, та не оспорюються в апеляційній скарзі.

Відповідно до вимог ч.4 ст.194 КПК, якщо при розгляді клопотання прокурор не доведе обставин, передбачених п.3 ч.1 ст.194 КПК щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК.

На думку колегії суддів, з урахуванням даних про особу підозрюваної (яка має постійне місце реєстрації, проживання та роботи, перебуває у стані вагітності, раніше не судима та до будь якої відповідальності не притягувалась) та її процесуальну поведінку, прокурор не довів наявність обставин, які б свідчили про неможливість застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.

Отже, через недоведеність неможливості застосування до даної особи альтернативного запобіжного заходу, розв`язання відповідного клопотання стосовно ОСОБА_8 було виваженим та здійснено із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, з яким пов`язано вирішення питання щодо застосування запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст.178 КПК в сукупності із зазначеними обставинами для вирішення справи згідно вимог чинного законодавства слідчим суддею враховано тяжкість злочину з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, дані про особу підозрюваної та за результатами розгляду встановлено, що необхідним та достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_8 буде запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки наявність підстав, які б переконували суд, що менш суворий запобіжний захід не здатний запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК, не встановлено.

Доводи прокурора щодо неможливості запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК, шляхом застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, на переконання колегії суддів, є необґрунтованими, оскільки відповідно до ч.1 ст.181 КПК вказаний запобіжний захід полягає у забороні підозрюваній залишати житло (в даному випадку цілодобово), а згідно ч.5 цієї статті перебування підозрюваної у житлі контролюється працівниками відповідного органу Національної поліції.

Колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту. З урахуванням явок підозрюваної до слідчого судді даний запобіжний захід в повній мірі може забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків. Підтвердженням даного висновку є те, що протягом майже півтора місяця дії даного запобіжного заходу покладені слідчим суддею на ОСОБА_8 зобов`язання нею не порушено.

Відомостей про перешкоджання кримінальному провадженню після часткового задоволення клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурором не надано.

В судовому засіданні апеляційної інстанції також не надано даних на підтвердження порушення підозрюваною умов перебування під домашнім арештом за час дії оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Колегія суддів враховує фактичну поведінку підозрюваної після застосування до неї запобіжного заходу у виді домашнього арешту, яка від органу досудового розслідування та суду не переховувалась, не чинила перешкод кримінальному провадженню, за викликом апеляційного суду самостійно з`явилася до судового засідання для розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування у відношенні неї найсуворішого запобіжного заходу.

З огляду на зазначене, фактична поведінка підозрюваної на час розгляду апеляційної скарги свідчить, що заявлені в клопотанні слідчого ризики попереджені застосованим відносно підозрюваної запобіжним заходом у виді домашнього арешту.

Більш того за повідомленою прокурором під час апеляційного розгляду інформацією на момент розгляду апеляційної скарги по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_8 досудове розслідування завершено, а обвинувальний акт скеровано до суду для розгляду по суті. У зв`язку з чим, колегія суддів апеляційного суду позбавлена можливості постановити свою ухвалу про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу. Адже запобіжний захід відповідно до ст.197 КПК може бути обрано в межах строку досудового розслідування, яке на теперішній час є завершеним.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі підстави, з яких апелянт просив скасувати ухвалу слідчого судді, не можуть слугувати підставами для задоволення скарги.

Істотних порушень норм КПК, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді, під час апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 22 серпня 2025 року про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту до ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4