Провадження № 1-кс/522/6426/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , розглянувши клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_2 про арешт майна по матеріалам кримінального провадження № 0000272 від 13.11.2025 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідування встановлено, що 13.11.2025 року до чергової частини відділення поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області надійшов рапорт від оперуповноваженого СКП відділення поліції № 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , про те, що 13.11.2025 року, близько 16:03 години, за адресою м. Одеса, вул. Ніжинська, 6, було зупинено гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якої виявлено речовину схожу на наркотичну. (ЄО 21252)

13.11.2025 старшим дізнавачем сектору дізнання відділення поліції № 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області було проведено огляд місця події за адресою: м. Одеса, вул. Ніжинська, 6 за участю гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено відповідний протокол огляду місця події від 13.11.2025 року.

В ході проведення огляду місця події за адресою: м. Одеса, вул. Ніжинська, 6 ОСОБА_4 добровільно видав один згорток з клейкої стрічки чорного кольору в якому міститься один полімерний пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору, який поміщено в спеціальний пакет ICR0176437 та опечатано.

В подальшому 13.11.2025 року прийнято постанову про визнання одного згортку з клейкої стрічки чорного кольору в якому міститься один полімерний пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору, який поміщено в спеціальний пакет ICR0176437 та опечатано на якому поняті поставили свої підписи речовим доказом в кримінальному провадженні.

Прокурор, посилаючись на вимоги ст.ст. 98, 170 КПК України, з метою забезпечення збереження речових доказів та подальшого експертного дослідження, просить накласти арешт на вказане майно.

Прокурор у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, у якій клопотання підтримала та просила судове засідання провести за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КК України, прокурор просить розглядати клопотання про арешт майна без виклику особи, яка є його власником, з метою забезпечення арешту майна.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі власника майна та прокурора.

Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що Сектором дізнання ВнП № 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000272 від 13.11.2025 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Згідно з протоколом огляду місця події від 13.11.2025 року було виявлено один згорток з клейкої стрічки чорного кольору в якому міститься один полімерний пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору, який поміщено в спеціальний пакет ICR0176437 та опечатано.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється досудове розслідування вищевказаного кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, проведення експертного дослідження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення вищевказаного клопотання та накладення арешту на вищезазначене тимчасово вилучене майно.

Керуючись ст.ст. 167-173, 309, 372, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_2 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на один згорток з клейкої стрічки чорного кольору в якому міститься один полімерний пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору, який поміщено в спеціальний пакет ICR0176437 та опечатано.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

25.11.2025