Провадження № 1-кп/127/792/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 436, ч. 1 ст. 436-1, ч. 1 ст. 436-2 КК України, відомості про які внесено 05 березня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000022,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області 22.07.2025 року надійшов обвинувальний акт, затверджений прокурором Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 з додатками, відносно ОСОБА_4 за ст. 436, ч. 1 ст. 436-1, ч. 1 ст. 436-2 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні просив суд постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування дотримані вимоги КПК України, підстав для закриття та повернення обвинувального акту не вбачає.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечували щодо призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту. Клопотань про виклик свідків чи витребування доказів не заявляли.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши обвинувальний акт з додатками, суд встановив підстави для повернення обвинувального акту, оскільки він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Так, п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України визначено, що суд за результатами підготовчого судового засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 291 КПК України визначено, що обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором.

Однією із засад кримінального судочинства є мова, якою здійснюється кримінальне провадження.

Так, згідно із ст. 7 КПК України, що регулює загальні засади кримінального провадження, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Пунктом 22 ч. 1 ст. 7 КПК України визначено, що мова, якою здійснюється кримінальне провадження є загальною засадою кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 КПК України, кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою.

Статтею 10 Конституції України визначено, що державною мовою в Україні є українська мова.

Разом з тим, обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 складено частково українською мовою та частково іноземною мовою. Частини обвинувального акту де викладені фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення ОСОБА_4 містять текст іноземною мовою.

Як вже зазначалось, п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України вказує на необхідність повернення обвинувального акту прокурору якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Складення обвинувального акту іноземною мовою є безумовною невідповідністю акту ст. 7, 29 КПК України та беззаперечно свідчить, що слідчий всупереч свого обов`язку, визначеного ч. 1 ст. 29 КПК України склав зазначений документ не державною мовою.

Також з обвинувального акту слідує, що він не лише складений з використанням іноземної мови, а й містить в собі нецензурну лексику та образливі слова і сленг.

Верховний суд у постанові у вказаному провадженні від 26 квітня 2023 року вже зазначив, що використанню нецензурної лексики слід надавати оцінку, що і здійснюється судом під час надання оцінки обвинувальному акту на предмет його відповідності вимогам КПК України.

Суд зазначає, що формулювання обвинувачення має містити дату, час, місце вчинення кримінального правопорушення, дані про мотив, мету, вчинене діяння та спосіб його вчинення, опис наслідків кримінального правопорушення. Формулювання обвинувачення не має містити недоречної натуралізації та деталізації, прямої мови, лайливих слів, символів тощо, не має викладатись іноземною мовою.

Суд враховує, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У розумінні ЄСПЛ звернення до суду з використанням нецензурної лексики, образливих і лайливих слів, символів у поданих до суду документах констатується як зловживання правом на подання заяви. Так, ЄСПЛ, застосовуючи пп. «а» п. 3 ст. 35 Конвенції, оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі ст. 34, якщо він уважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Наприклад, ЄСПЛ указав на зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживав образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див. ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року, заява № 67208/01, «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 04 лютого 2003 року, заяви № 61164/00 і 18589/02, «Guntis Apinis проти Латвії» від 20 вересня 2011 року, заява № 46549/06).

Вказане беззаперечно свідчить, що вимога щодо неприйнятності заяви, яка містить нецензурну лексику, поширюється і на процесуальний документ з яким до суду звертається від імені держави сторона обвинувачення.

Згідно ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Звернення до суду з обвинувальним актом є однією із форм закінчення досудового розслідування, що визначено ст. 283 КПК України.

Разом з тим прокурор звернувся до суду з обвинувальний актом, який не відповідає вимогам закону, складений в тому числі іноземною мовою, з використанням нецензурної лексики, лайливих слів, що тягне висновок про неприйнятність зазначеного акту, який в імплементованих положення практики ЄСПЛ до кримінального процесуального законодавства, знайшов своє відображення у закріплені законодавчо права суду повернути такий обвинувальний акт прокурору ( п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України).

Вказане свідчить про неможливість призначення обвинувального акту до судового розгляду та його розгляд судом у відповідності до вимог КПК України та є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Вирішуючи питання про те кому слід повернути вказаний обвинувальний акт суд зазначає, що він складений прокурором Вінницької окружної прокуратури Вінницької області.

Направлений до суду прокурором у кримінальному провадженні начальником відділу Вінницької обласної прокуратури. Зі сторони обвинувачення участь у підготовчому проваджені приймав прокурор Вінницької обласної прокуратури, що зумовлює повернення вказаного акту прокурору Вінницької обласної прокуратури.

На підставі викладеного, керуючись ст. 291, 314 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 436, ч. 1 ст. 436-1, ч. 1 ст. 436-2 КК України, відомості про які внесено 05 березня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000022, повернути прокурору Вінницької обласної прокуратури через невідповідність обвинувального акту вимогами КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: