ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 490/3578/22

провадження № 51-3011км22

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6

засудженого

(у режимі відеоконференції) ОСОБА_7

прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та

у режимі відеоконференції ОСОБА_10

розглянула в судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 28 червня 2023 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 7 серпня 2024 року в кримінальному провадженні стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Добреньки Красноградського району Харківської області, який зареєстрований у АДРЕСА_1 і проживав у АДРЕСА_2 ,

засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Короткий зміст оскаржених судових рішень та встановлені обставини

За вироком Приморського районного суду м. Одеси від 28 червня 2023 року, залишеним без змін 7 серпня 2024 року Одеським апеляційним судом, ОСОБА_7 було засуджено за ч. 2 ст. 111 КК до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі статей 961, 962 вказаного Кодексу конфісковано в дохід держави мобільний телефон марки «IphoneXR» та ноутбук «Lenovo». Вирішено питання щодо інших речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні державної зради за обставин, детально викладених у вироку.

Як установив суд, громадянин України ОСОБА_7 , обіймаючи посаду керівника Миколаївської окружної прокуратури, під час повномасштабної збройної агресії російської федерації (далі - рф) проти України на початку березня 2022 року, використовуючи власний мобільний телефон марки «IphoneXR» та обліковий запис у месенджері «Telegram», установив зв`язок із представником рф. Упродовж періоду з 15 березня по 4 квітня 2022 року в м. Миколаєві засуджений за власною ініціативою й на виконання завдань представника іноземної держави передавав останньому інформацію (відомості) військового та оперативно-службового характеру щодо обстановки в м. Миколаєві та Миколаївській області через месенджер «Telegram»:

- 15 та 16 березня 2022 року в невстановлений час, але не пізніше 12:51 та 18:59 відповідно - стосовно російських військовослужбовців, учасників незаконних збройних формувань та диверсійно-розвідувальних груп, що брали участь у збройній агресії проти України та потрапили в полон у ці дні із зазначенням їх персональних даних (ПІБ, дата народження, місце проживання, звання, приналежність до військової частини (далі - в/ч), місце потрапляння в полон тощо);

- 15 та 16 березня 2022 року в невстановлений час, але не пізніше 13:44 та 15:27 відповідно - щодо кількості загиблих військовослужбовців, поліцейських і цивільних осіб у ці дні, а також свої особисті спостереження за соціально-побутовою та оперативною обстановкою в м. Миколаєві (стан мостів, завантаженість основних доріг, настрої діючих та колишніх співробітників правоохоронних органів, особливості роботи цих органів у регіоні тощо);

- 17 березня 2022 року в невстановлений час, але не пізніше 17:36, - щодо кількості загиблих військовослужбовців, поліцейських та цивільних осіб станом на цей день, а також стосовно особливостей процесуального оформлення військовополонених, утворення для останніх дільниць в установах виконання покарань із зазначенням назви установи, адреси розташування, наповненості, керівників та їх мобільних телефонних номерів;

- 23 березня 2022 року в невстановлений час, але не пізніше 20:06, - щодо загиблих військовослужбовців Збройних Сил України внаслідок бойових дій (ПІБ, дата народження, в/ч, ймовірна територія загибелі, причини смерті);

- 30 березня 2022 року в невстановлений час, але не пізніше 12:22, надіслав зображення оперативного зведення ВП № 1 Миколаївського РУП ГУНП у Миколаївській області стосовно наслідків ракетного обстрілу приміщення Миколаївської обласної військової адміністрації із зазначенням дати та часу обстрілу, кількості загиблих і постраждалих, у тому числі приналежності загиблих до конкретного військового формування чи правоохоронного органу;

- 30 березня, 1, 2 квітня 2022 року в невстановлений час, але не пізніше 16:49, 19:57, 17:07 відповідно, надіслав відомості щодо загиблих унаслідок бойових дій військовослужбовців Збройних Сил України (ПІБ, дата народження, в/ч, ймовірна територія загибелі, причини смерті), та цивільних осіб (ПІБ, дата народження, ймовірна територія загибелі, причина смерті);

- 2 квітня 2022 року в невстановлений час, але не пізніше 20:16, надіслав відомості про паролі для проходження блок-постів по м. Миколаєву та області в період з 2 по 3 квітня 2022 року та в цей же день у невстановлений час, але не пізніше 23:07, - відомості про змінені паролі;

- 4 квітня 2022 року в невстановлений час, але не пізніше 03:25, надіслав відомості про результати роботи ДСНС у Миколаївській області з ліквідації наслідків збройної агресії рф станом на 15:30 3 квітня 2022 року, із зазначенням кількості: випадків залучення ДСНС з конкретним районом і вулицею відповідного населеного пункту; пошкоджених об`єктів, постраждалих та загиблих осіб, із виокремленням серед них військовослужбовців; знешкоджених вибухонебезпечних пристроїв і відпрацьованих заяв громадян щодо таких випадків станом на конкретний день та загалом із 24 лютого 2022 року; населених пунктів, відключених від електро- та газопостачання.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), скасувати згадані вирок й ухвалу стосовно ОСОБА_7 і закрити кримінальне провадження згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу. Суть доводів зводиться до того, що оспорювані рішення ухвалено незаконним складом суду, розгляд справи здійснено неповно, із порушенням процесуальних норм, а винуватості ОСОБА_7 в державній зраді не доведено поза розумним сумнівом і в діянні останнього відсутній склад цього злочину. На думку скаржника, протилежні висновки судів попередніх інстанцій ґрунтуються на недопустимих та суперечливих доказах, які не отримали належної правової оцінки. Як уважає захисник, інкриміновані засудженому дії не підпадають під поняття підривної діяльності, інформація, яку той нібито передавав, не є державною таємницею, суб`єкт її одержання - громадянин України й таке не завдало шкоди державним інтересам. Усе це, на переконання автора скарги, свідчить про неправильне застосування ст. 111 КК. Водночас у поданій скарзі зазначається, що матеріали справи не містять даних про передачу саме ОСОБА_7 відомостей, до яких мали доступ й інші особи, а також про його спілкування з представниками іноземної держави, належність їм облікових записів у месенджері «Telegram». За твердженням захисника, досудове розслідування здійснювалося неуповноваженим органом, у зв`язку з чим усі докази є недопустимими. Окремо звертає увагу на недопустимість і неналежність листів ГУ ДСНС у Миколаївській області від 27 червня 2022 року, оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Міністерства оборони України від 4 червня та 18 серпня 2022 року. Крім того, зазначає, що під час перегляду вироку апеляційний суд не зважив на допущені істотні порушення, усупереч приписам ст. 23 КПК необґрунтовано відхилив клопотання сторони захисту про дослідження ноутбука, робочого комп`ютера, флешнакопичувача, не допитав свідків і постановив незаконну ухвалу.

На касаційну скаргу прокурор ОСОБА_10 , який брав участь у судах попередніх інстанцій, подав заперечення, у котрих, наводячи доводи, наполягає на законності оспорюваних рішень і просить залишити їх без зміни.

Учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду. Клопотань про його відкладення не надходило.

Позиції учасників судового провадження

У суді касаційної інстанції засуджений та його захисники підтримали подану касаційну скаргу; прокурори заперечували обґрунтованість вимог сторони захисту.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в касаційній скарзі й у поданих запереченнях, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 433, ст. 438 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами попередніх інстанцій норм права і не уповноважений досліджувати докази, оцінювати їх з погляду достовірності, ревізувати повноту слідства та фактичні обставини, а при здійсненні провадження виходить із установлених судами попередніх інстанцій фактів у справі.

У поданій скарзі захисник, серед іншого, твердить про неповноту судового розгляду, заперечує достовірність окремих доказів та висновки судів щодо фактичних обставин кримінального провадження. Однак перевірка цього не належить до повноважень суду касаційної інстанції згідно зі ст. 433 КПК.

Аргументи скаржника про недоведеність винуватості ОСОБА_7 не можна визнати прийнятними.

Як убачається з матеріалів справи, висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину проти основ національної безпеки України є обґрунтованим, його зроблено на підставі об`єктивного з`ясування обставин, передбачених ст. 91 КПК, котрі підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно до статей 84-86, 94 цього Кодексу.

Такого висновку суд дійшов, проаналізувавши показання допитаних як обвинуваченого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ; фактичні дані, зафіксовані в протоколах: обшуку службового кабінету та за місцем проживання засудженого від 04 квітня 2022 року, оглядів від 4 квітня, 8 липня 2022 року належних останньому мобільного телефона, флешносія, жорсткого диска, ноутбука «Lenovo»; негласних слідчих розшукових дій (далі - НСРД) й про результати зняття інформації з електронних інформаційних систем від 30 березня та 13 квітня 2022 року, а також у висновках комп`ютерно-технічних експертиз від 17 та 26 серпня 2022 року, інших документах, у тому числі повідомленнях оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Міністерства оборони України від 4 червня 2022 року № 1/454, 18 серпня 2022 року № 2/1718, ГУ ДСНС у Миколаївській області від 27 червня 2022 року.

Крім того, виконуючи законодавчі приписи, суд з`ясував позицію ОСОБА_7 , котрий не визнав провини й наполягав на тому, що інформації військового, оперативно-службового характеру нікому не передавав і з ОСОБА_17 він не знайомий. Водночас засуджений не висловив заперечень щодо належності йому вилучених мобільного телефона, флешнакопичувача, ноутбука й користування ними, а також наявності на цих носіях відповідних файлів з інформацією, котра була в його розпорядженні як керівника Миколаївської окружної прокуратури.

Висунуту на свій захист ОСОБА_7 версію про невчинення державної зради суд ретельно перевірив і переконливо спростував конкретними доказами, докладний зміст яких відображено у вироку.

Зокрема, свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 підтвердили суду, що ОСОБА_7 як керівнику прокуратури надсилалася інформація стосовно загиблих військових та цивільних осіб, полонених, оперативної обстановки, виявлених вибухонебезпечних предметів тощо.

За результатами проведених обшуків службового кабінету та за місцем проживання засудженого, оглядів вилучених мобільного телефона, флешносія, жорсткого диска, ноутбука «Lenovo», експертних досліджень було встановлено, що в мобільному телефоні ОСОБА_7 міститься листування в месенджері «Telegram» з абонентом « НОМЕР_1 » ( ОСОБА_18 , ім`я користувача в застосунку ОСОБА_19 ), а також те, що на згаданих носіях є інформація військового та оперативно-службового характеру про обстановку в м. Миколаєві та області, повідомлення ОСОБА_7 про наявність у нього впливу на співробітників правоохоронних органів Миколаївщини, готовність співпрацювати й виконувати завдання окупантів. Разом із цим даними, відображеними в протоколах, складених за результатами зняття інформації з електронних інформаційних систем, було підтверджено, що в ході листування в застосунку «Telegram» абонент « НОМЕР_1 » ( ОСОБА_18 ) надіслав абоненту « НОМЕР_2 » (громадянин рф ОСОБА_20 , обліковий запис « ОСОБА_21 ») зазначені вище відомості, які останній відправив іншим невстановленим особам.

Міністерство оборони України реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, аналізує воєнну обстановку та прогнозує загрози. Тому суд зважив на повідомлення цієї установи та ГУ ДСНС у Миколаївській області, згідно з якими передані засудженим відомості представникам держави агресора можуть вплинути на хід бойових дій, бути використані для коригування обстрілів, призвести до терористичних актів, становлять загрозу життю і здоров`ю особового складу ДСНС під час виконання завдань, впливають на дії контрдиверсійного характеру, цивільне населення та завдали шкоди суверенітетові, територіальній цілісності, недоторканності, обороноздатності держави.

Крім того, формуючи свою позицію, суд обґрунтовано взяв до уваги фактичні дані, що містяться в протоколах НСРД, проведених у межах контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту. Такі дані теж підтверджують факт передачі отриманої ОСОБА_7 інформації воєнного та оперативного характеру ОСОБА_17 .

Отже, усупереч доводам скаржника зібрані докази в їх сукупності та взаємозв`язку безсумнівно доводять спілкування ОСОБА_7 з представником держави агресора й надсилання йому повідомлень на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності, недоторканності, обороноздатності та державній безпеці України. Посилання захисника на те, що до інформації мали доступ й інші особи, не спростовує висновку суду про винуватість засудженого.

Упродовж розгляду справи суд дослідив протоколи огляду від 8 серпня, 27 червня 2022 року матеріалів кримінальних проваджень № 0000052 стосовно ОСОБА_17 та № 0000956 і № 0001612 щодо ОСОБА_20 , а також протоколи огляду від 4 квітня 2022 року публічно доступних відеозаписів та інших матеріалів, розміщених у мережі «Інтернет», стосовно згаданих осіб.

Зазначені документи свідчать про те, що з 2014 року ОСОБА_17 перебуває на території рф, співпрацює з антиукраїнськими пропагандистськими каналами, публічними діячами держави агресора, підтримує військову злочинну діяльність збройних сил рф на території України, веде активну антиукраїнську діяльність, направлену на підтримку ідеї порушення територіальної цілісності України, здійснює обмін інформацією з представниками військових формувань та спецслужб агресора. У цій справі встановлено, що ОСОБА_17 систематично спілкувався з представником спеціальних служб рф ОСОБА_20 і, звітуючи про виконання завдань останнього, передавав йому отримані від ОСОБА_7 відомості.

Тож, попри твердження в касаційній скарзі, висновок суду про те, що в розумінні ст. 111 КК ОСОБА_17 є представником іноземної держави, правильний.

Не можна погодитися і з доводами сторони захисту про недопустимість доказів через порушення правил підслідності.

Згідно зі ст. 87 КПК докази визнаються недопустимими, якщо їх отримано внаслідок істотного порушення прав та свобод людини або здобуто завдяки інформації, отриманій унаслідок такого порушення. Висновок про застосування цієї норми права, сформульований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 серпня 2022 року (справа № 756/10060/17), полягає в тому, що питання допустимості доказу залежить від того, чи призвів спосіб його отримання до порушення певних прав і свобод конкретної людини, передбачених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та/або Конституцією України. Однак аргументів на підтвердження допущення окреслених порушень у розумінні ст. 87 вказаного Кодексу скаржник не навів.

Відповідно до представленої в матеріалах справи постанови першого заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону від 18 березня 2022 року підслідність у кримінальному провадженні № 0000056 було визначено за слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Миколаївській області, а процесуальне керівництво досудовим розслідуванням - за цією прокуратурою. Постанова винесена згідно з положеннями ч. 2 ст. 218, ч. 5 ст. 36 КПК та належним чином умотивована. Даних, які би слугували для висновку про істотне порушення слідчими вимог процесуального закону під час збирання доказів, не встановлено.

Що стосується листів від 4 червня 2022 року № 1/454, 18 серпня 2022 року № 2/1718 та 27 червня 2022 року, то правомірність їх використання не викликає сумніву. Повідомлення були отримані органом досудового розслідування в порядку ч. 2 ст. 93 КПК, складені уповноваженими особами та містять дані, які мають значення для кримінального провадження (важливість переданої інформації для ворога, стосовно шкоди інтересам держави в разі її одержання агресором).

За змістом ст. 111 КК державна зрада полягає в умисному вчиненні громадянином України діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України від 21 червня 2018 року № 2469-VIII «Про національну безпеку України» такою є захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз.

ОСОБА_7 визнаний судом винуватим у державній зраді у формі надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України. Вчинення цього злочину в умовах воєнного стану, введеного на території України з 24 лютого 2022 року, зумовило кваліфікацію діянь засудженого за ч. 2 ст. 111 КК.

Згідно з доктриною кримінального права та практикою застосування цієї норми Верховним Судом, надання іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності полягає у сприянні можливим чи дійсним зусиллям резидентів такої держави заподіяти шкоду національній безпеці України. Підривною діяльністю є дії іноземних держав, іноземних організацій або їх представників, спрямовані на підрив основ національної безпеки України. Види підривної діяльності та форми допомоги в її проведенні можуть бути різними. Суб`єктом державної зради є громадянин України, суб`єктивну спрямованість злочинних діянь визначає формулювання «на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України». Мотиви і мета не є обов`язковими ознаками злочину й можуть бути різними, вони є факультативними ознаками в структурі суб`єктивної сторони цього правопорушення, оскільки не передбачені в диспозиції ст. 111 КК. Склад цього кримінального правопорушення є формальним - для кваліфікації не має значення, чи настали суспільно небезпечні наслідки (наприклад, постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 серпня, 26 жовтня 2023 року, 9 квітня 2024 року, справи № 759/4148/17, 757/46325/17-к, 639/1528/22 відповідно).

Тому вчинені засудженим суспільно небезпечні дії за своїм змістом охоплюються диспозицією ч. 2 ст. 111 КК.

З приводу міркувань скаржника про те, що інформація, яку нібито передавав засуджений, не є державною таємницею, варто зауважити, що надання допомоги у проведенні підривної діяльності проти України може мати місце у випадку передачі представникам іноземної держави певних відомостей, які не належать до державної таємниці, але сприяють іноземній державі в досягненні нею цілей, пов`язаних із веденням підривної діяльності.

За встановлених фактичних обставин кримінального провадження вчинене ОСОБА_7 суспільно небезпечне винне діяння правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 111 КК, а доводи захисника про протилежне - неспроможні.

Аргументів про несправедливість застосованого за вироком передбаченого законом обмеження прав і свобод засудженого в поданій скарзі немає.

Ухвалений обвинувальний вирок відповідає вимогам статей 370, 374 КПК.

Крім того, подібні за змістом, викладеним у касаційній скарзі, доводи про незаконність засудження ОСОБА_22 були предметом ревізії в апеляційному порядку. Переглядаючи вирок у змагальній процедурі, суд апеляційної інстанції ретельно перевірив усі аргументи сторони захисту й умотивовано, з наведенням конкретних наявних у справі доказів, спираючись на норми права, визнав спільну апеляційну скаргу захисників необґрунтованою.

Під час здійснення апеляційного провадження істотних порушень ст. 404 КПК не було допущено.

Керуючись законодавчими приписами, апеляційний суд, частково задовольнивши клопотання захисника ОСОБА_6 , серед іншого, безпосередньо дослідив окремі документи (листи-повідомлення від 27 червня та 18 серпня 2022 року, протоколи огляду ноутбука, флешносіїв від 8 липня 2022 року, висновки комп`ютерно-технічних експертиз від 17 та 26 серпня 2022 року), а також допитав ряд свідків ( ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 ). Разом із тим допит свідка ОСОБА_39 був неможливим, адже її оголошено в розшук (т. 4, а. с. 168 - 170). Дослідженим доказам надано оцінку відповідно до ст. 94 КПК.

Натомість правових підстав для допиту свідків - керівника ОК «Південь» ОСОБА_40 та начальника цивільного захисту ГУ ДСУ з надзвичайних ситуацій в Миколаївській області ОСОБА_41 , а також для дослідження комп`ютерів та флешносія, вилучених у ОСОБА_7 , суд не встановив.

Отже, за матеріалами справи апеляційне провадження суд здійснив із додержанням положень гл. 31 КПК і постановив ухвалу, зміст якої відповідає ст. 419 цього Кодексу.

На відміну від позиції автора касаційної скарги, склад суду для розгляду справи в першій та апеляційній інстанціях було визначено в установленому законом порядку.

Як убачається з протоколів від 24 жовтня 2022 року, 3 серпня 2023 року та звітів, розміщених на вебпорталі «Судова влада України», розподіл здійснено з додержанням ст. 35 КПК, Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 2 квітня 2015 року № 25 (у редакції, чинній на момент розподілу), Засад використання автоматизованої системи документообігу Д-3 для розподілу судових справ і матеріалів між суддями в Приморському районному суді, затверджених рішенням зборів суду від 18 листопада 2015 року, з наступними змінами, а також Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді, затверджених рішенням зборами суддів 28 грудня 2018 року (в редакції від 9 червня 2023 року).

До того ж упродовж судового розгляду сторона захисту не заявляла відводів суддям, а в ході апеляційного провадження суд розглянув таку заяву захисника ОСОБА_5 і через безпідставність слушно відхилив її (ухвала від 15 вересня 2023 року).

Істотного порушення норм права, які би зумовлювали обов`язкове скасування вироку та ухвали й закриття кримінального провадження, про що йдеться в касаційній скарзі, суд касаційної інстанції під час перегляду не встановив.

Тому подану касаційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, колегія суддів

ухвалила:

Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 28 червня 2023 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 7 серпня 2024 року стосовно ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3