УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000284 від 25.03.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 114-1, ч. 5 ст. 191 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000284 від 25.03.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 114-1, ч. 5 ст. 191 КК України, а саме: на частину нерухомого майна підозрюваного ОСОБА_4 , яке є спільною сумісною власністю з його дружиною - ОСОБА_5 , а саме на: квартиру АДРЕСА_1 ; квартиру АДРЕСА_2 ; квартиру АДРЕСА_3 ; квартиру АДРЕСА_4 ; квартиру АДРЕСА_5 ; земельну ділянку з кадастровим номером :15:001:1002 за адресою: АДРЕСА_6.

Клопотання мотивоване тим, що Слідчими Головного слідчого управління Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному № 0000284 від 25.03.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 114-1, ч. 5 ст. 191 КК України.

02.07.2025 ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 114-1, ч. 5 ст. 191 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 , згідно актового запису про шлюб від 04.07.2008 року № 321 перебуває у шлюбі з ОСОБА_5 .

При цьому, відповідно до положень ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Разом з цим, встановлено, дружною підозрюваного - ОСОБА_5 , у період вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, набуто у власність нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 ; квартира АДРЕСА_2 ; квартира АДРЕСА_3 ; квартира АДРЕСА_4 ; квартира АДРЕСА_5 ; земельна ділянка з кадастровим номером :15:001:1002 за адресою: АДРЕСА_6.

При цьому, як встановлено розслідуванням, частки вищевказаного нерухомого майна, що є спільною сумісною власністю підозрюваного ОСОБА_4 та його дружини ОСОБА_5 в натурі не виділено та розмір їх не визначено.

Вказали, що з метою забезпечення можливої конфіскації майна підозрюваного, як виду покарання, а також те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, за одне з яких кримінальним законом передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, накладення арешту на майно, яке фактично належить ОСОБА_4 , а також на майно, яке перебуває у спільній сумісній власності ОСОБА_4 та його дружини ОСОБА_5 , є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту, з метою забезпечення відшкодування підозрюваним шкоди, заподіяної вчиненням суспільно-небезпечного діяння, а також недопущення відчуження вказаного вище майна, беручи до уваги те, що існують обставини, які підтверджують, що незастосування заборони розпорядження майном, призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, передачі та відчуження цього майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, виникла необхідність у накладенні арешту зазначене вище майно.

Прокурор ОСОБА_6 підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Статтею 131 КПК України передбачено вичерпний перелік видів заходів забезпечення кримінального провадження, серед яких є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

В клопотанні прокурор наводить підставу застосування арешту на нерухоме майно підозрюваного ОСОБА_4 - з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як убачається з матеріалів клопотання, арешт на вказане нерухоме майно прокурор просить накласти з метою забезпечення конфіскації майна підозрюваного ОСОБА_4 як виду покарання. Проте право власності на вказане нерухоме майно зареєстроване за дружиною ОСОБА_7 , відомості про реєстрацію права власності на нерухоме майно за підозрюваним відсутні. Таким чином, те, що підозрюваний ОСОБА_4 є власником майна, вказаного у клопотанні - не доведено прокурором, відомості про право власності на нерухоме майно за ОСОБА_4 - відсутні.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність необхідності накладення арешту на вказане майно.

Керуючись ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000284 від 25.03.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 114-1, ч. 5 ст. 191 КК України.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1