Провадження № 1-кп/127/1105/25

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2025 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці кримінальне провадження №0001223 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шостаківка Шаргородського району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимого:

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

27.08.2025 у вечірню пору доби, ОСОБА_4 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклого конфлікту вчинив побутову сварку із своєю співмешканкою ОСОБА_6 , в ході якої у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.

В подальшому, ОСОБА_4 будучи обуреним діями ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та можливе настання тяжких наслідків, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, наніс удар долонею руки по обличчю ОСОБА_6 , внаслідок чого остання вдарилась головою в цегляну міжкімнатну стіну, після чого протиправні дії припинив.

28.08.2025 близько 16 год. 00 хв., повторно обурившись діями ОСОБА_6 , продовжуючи реалізувати свій загальний умисел на спричинення останній тілесних ушкоджень, перебуваючи житловій кімнаті вище зазначеної квартири, ОСОБА_4 , наніс щонайменше два удари долонею руки по обличчю ОСОБА_6 , після чого наніс останній не менше двох ударів кулаком в ділянку ребер, внаслідок чого вона впала на землю. В подальшому взявши ОСОБА_6 за волосся, ОСОБА_4 відтягнув її в приміщення коридору де наніс чисельну кількість ударів долонями рук по голові, де наніс долонями обох рук чиселенну (більше трьох) кількість ударів долонями рук по голові

Внаслідок таких дій ОСОБА_4 згідно висновку експерта, ОСОБА_6 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла, закритої черепно-мозкової травми-забою головного мозку, лінійного перелому тім?яної та потиличної (склепіння черепа) кісток зліва з розповсюдженням перелому через дно 3ЧЯ зліва на ліву пірамідальну кістку (основа черепа), перелому кісток лицевого черепа-перелом латеральної, медіальної та нижньої стінок лівої орбіти, перелому всіх стінок лівої гаймоворової пазухи, перелому лівої виличної дуги, перелому основи вінцевого відростка нижньої щелепи зліва, перелому кісток носа із незначним зміщенням, забою м?яких тканин голови, синці обличчя, рваної рани верхньої губи, забою шийного відділу хребта, закритою тупої травми грудної клітки - переломів 6-7-8 ребер праворуч, обмеженого пневмоторакс, які належать до тяжких тілесних ушкоджень, які являються небезпечними для життя в момент заподіяння (п. 2.1.3 «б» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»).

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та надав показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті. Обвинувачений зазначив, що з потерпілою ОСОБА_6 стався конфлікт на побутовому ґрунті, декілька разів наніс удари по обличчю долонею, все як вказано в обвинувальному акті, разом проживали близько 5 місяців. Наступного дня потерпіла пішла в магазин і пізно повернулась додому, у зв`язку з чим у них стався конфлікт і бійка, також підтвердив, що шарпав за волосся. На даний час примирились, про вчинене шкодує.

Крім того, потерпіла ОСОБА_6 надала суду заяву, що претензій до обвинуваченого не має, просить суд його суворо не карати та не позбавляти його волі.

Вислухавши позицію прокурора, думку обвинуваченого, його захисника, які вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, переконавшись, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, перевіривши добровільність його позиції, роз`яснивши ОСОБА_4 наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме позбавлення його права оскаржити в апеляційному порядку визнані ним обставини вчинення кримінального правопорушення, що викладені у обвинувальному акті, беручи до уваги визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину у повному обсязі, зважаючи на те, що жодним учасником судового провадження не оспорено винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину та визначені обвинуваченням обставини його вчинення, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого порядку судового розгляду, суд вважає можливим застосувати положення ч. 3 ст. 349 КПК України та визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежується дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судом створено необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їхніх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), Series А, заява № 25, від 18.01.1978, пункт 161, та «Коробов проти України», заява № 39598/03, від 21.07.2011, пункт 65, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини ОСОБА_4 у судовому засіданні не встановлено.

З огляду на вищевикладене, суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, враховуючи позицію обвинувачення, визнання обвинуваченим вини та думку потерпілої, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та вважає, що його дії вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.

Відтак, суд, за внутрішнім переконанням, дійшов висновку про те, що встановлені судом обставини дозволять ухвалити обвинувальний вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_4 .

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними у пунктах 1, 2, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинене кримінальне правопорушення, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових кримінальних правопорушень.

На підставі вимог статті 65 КК України суд призначає покарання за вчинене кримінальне правопорушення відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдання фізичних страждань або приниження людської гідності.

В рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 Європейський суд з прав людини зазначив, що «виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому, навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання. Роблячи такий прогноз суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою».

Загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Таким чином, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує наступне: позицію сторін судового провадження щодо необхідної міри покарання (прокурор просила призначити обвинуваченому покарання у виді 5 років позбавлення волі з застосуванням положень ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки та покладенням на останнього обов`язків, визначених ст. 76 КК України; захисник просив суд застосувати до обвинуваченого покарання у виді 5 років позбавлення волі з застосуванням положень ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки та покладенням на останнього обов`язків, визначених ст. 76 КК України обвинувачений просив суд його суворо не карати та підтримав позицію свого захисника; потерпіла в своїй заяві ОСОБА_6 просила суд не позбавляти ОСОБА_4 волі, зазначила, що претензій будь-якого характеру до останнього не має); відношення обвинуваченого до вчиненого (визнання вини, щире каяття та відшкодування потерпілому завданої шкоди); ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином; особливості й обставини вчинення кримінального правопорушення, те, що злочин вчинений з прямим умислом, спрямованим на заподіяння потерпілому шкоди для його здоров`я; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, військовослужбовець, має на утриманні одну неповнолітню дитину, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

При призначенні ОСОБА_4 покарання, згідно зі статтею 66 КК України, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставина, передбачена статтею 67 КК України, які обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

За вищевикладених обставин, проаналізувавши поведінку обвинуваченого: визнання вини, щире каяття, з метою захисту прав і законних інтересів особи, суспільства і держави, зважаючи на вимоги справедливості і мету правосуддя, враховуючи позицію прокурора, яка вважає, що виправлення обвинуваченого та його перевиховання можливе без ізоляції від суспільства; позицію потерпілої, яка у своїй заяві просила не позбавляти волі обвинуваченого та зазначила, що претензій до обвинуваченого не має, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та його перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому щодо нього необхідно і доцільно призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк у межах санкції, визначеної ч. 1 ст. 121 КК України, із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, є гуманним, справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року. Крім того, судом врахована письмова згода командира військової частини НОМЕР_1 , згідно якої ОСОБА_4 продовжить військову службу.

Нагляд за ОСОБА_4 , звільненим від відбування покарання з випробуванням, необхідно покласти на командира військової частини НОМЕР_1 .

З урахуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_4 необхідно зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з моменту його фактичного затримання до дня звільнення з-під варти включно.

Початок іспитового строку обвинуваченому необхідно обчислювати з моменту проголошення вироку.

Судом досліджено протокол затримання від 29.08.2025, згідно з яким ОСОБА_4 фактично затримано 29.08.2025 о 13 год 45 хв.

Відповідно до ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30.08.2025 по справі № 127/27465/25, до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою підлягає скасуванню, в зв`язку з чим останній підлягає звільненню з-під варти в залі суду.

Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 65-67, 121 КК України, ст. ст. 349, 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 повідомляти командира військової частини за місцем проходження військової служби про зміну адреси реєстрації місця проживання.

Нагляд за ОСОБА_4 , звільненим від відбування покарання з випробуванням, покласти на командира військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до положень частини 5 статті 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання період його тримання під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 29.08.2025 по 17.12.2025 включно.

Початок іспитового строку обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Скасувати обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, звільнивши його з-під варти в залі суду.

Арешти, накладені ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 02.09.2025 по справі № 127/27550/25, ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 02.09.2025 по справі № 127/27547/25, ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 02.09.2025 по справі № 127/27554/25 - скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні №0001223, а саме:

-жіночу блузку синього кольору із слідами речовини бурого кольору та джинси синього кольору із слідами речовини бурого кольору, які вилучено та поміщено до спец. пакету НПУ № WAR179641; фрагмент килиму із слідами речовини бурого кольору, який поміщено до паперового конверту та скріплено биркою NPU-0002017, 3 фрагменти полімерної пляшки із слідами речовини бурого кольору, які поміщено до паперового конверту та скріплено биркою NPU-0002022; змив речовини бурого кольору із внутрішньої сторони вхідних дверей, який поміщено до паперового конверту та скріплено биркою NPU-0002021; змив речовини бурого кольору із внутрішньої сторони вхідних дверей, який поміщено до паперового конверту та скріплено биркою NPU-0002020; 3 змиви речовини бурого кольору з підлоги ванної кімнати, який поміщено до паперового конверту та скріплено биркою NPU-0002023; змив речовини бурого кольору з підлоги коридору, який поміщено до паперового конверту та скріплено биркою NPU-0002018; рушник синього кольору із слідами речовини бурого кольору, який поміщено до паперового конверту та скріплено биркою NPU-1503908; скляну пляшку від горілчаного напою ТМ «Pervak» об?ємом 250 мл, яку поміщено до паперового конверту та скріплено биркою NPU-0002019, футболку чорного кольору із рукавами білого кольору, із наявними слідами речовини бурого кольору - знищити;

-дерев?яний хрестик із ниткою рожевого кольору, який поміщено до спец. пакету НПУ № PSP1456274 повернути власнику, а саме ОСОБА_6

Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення, копію вироку направити учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Відповідно до частини 2 статті 394 КПК України, вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Суддя: