УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 220 250 000 000 000 54 від 21.01.2025, у якому

гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Києва, громадянка України, росіянка, з вищою освітою, офіційно не працевлаштована, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, зареєстрована та фактично мешкає за адресою - АДРЕСА_1 , не судима,

підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 клопотання слідчого ГСУ СБ України ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_4 .

На обґрунтування клопотання зазначено, що 10.07.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 111 КК України, відповідно до якої остання, не пізніше 26.01.2025 познайомилась із користувачем застосунку «Telegram» із ніком « ОСОБА_7 », аккаунт « ОСОБА_8 », яким користується громадянин Російської Федерації (далі - РФ) ОСОБА_9 , який є діючим співробітником Федеральної служби безпеки РФ, та який здійснює збір інформації стосовно дислокацій стратегічно важливих об`єктів, у тому числі військових частин, військових заводів, об`єктів критичної інфраструктури у місті Києві.

У подальшому, ОСОБА_4 , маючи активну «проросійську» позицію, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та на виконання вказівок вказаного вище громадянина РФ, з метою надання представникам іноземної держави - РФ допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, здійснювала фото та відеофіксацію військових об`єктів на території яких перебуває значна чисельність військовослужбовців у місті Києві задля подальшої передачі такої інформації шляхом використання власного мобільного пристрою.

Поряд з цим, ОСОБА_4 , розуміючи, що вказана особа є представником спецслужб РФ, погодилась надавати останньому інформацію про місця розташування військових об`єктів, їх план-схем, наявності на них військовослужбовців та у подальшому здійснювати їх фото, відеофіксацію.

Так, ОСОБА_4 25.04.2024, на виконання свого злочинного умислу, здійснила фото та відеофіксацію центрального входу ІНФОРМАЦІЯ_2 , та у подальшому, використовуючи власний телеграм акаунт із ніком « ОСОБА_10 » надіслала вищеописані фотознімки та відеоматеріали співробітнику ФСБ РФ ОСОБА_9 .

Поряд з цим, досудовим розслідуванням встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 визначено таким, що забезпечує виконання законодавства з питань військового обов`язку та військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, та у разі здійснення країною-агресором ракетного обстрілу, буде завдано загрозу національній безпеці та обороноздатності України.

У подальшому, 29.04.2025 ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, здійснила відеофіксацію ІНФОРМАЦІЯ_2 , та у подальшому, використовуючи власний телеграм акаунт із ніком « ОСОБА_10 », надіслала вищеописані відеоматеріали співробітнику ФСБ РФ ОСОБА_9 .

Таким чином, органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 111 КК України - діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності та державній безпеці України, шляхом надання представникам іноземної держави допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану.

До підозрюваної рішенням слідчого судді від 11.07.2025 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком по 07.09.2025.

Постановою першого заступника Генерального прокурора строк досудового розслідування продовжений до трьох місяців, тобто до 10.10.2025 включно.

На переконання слідчого, не зменшилися раніше встановлені ризики: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити нове кримінальне правопорушення та/або продовжити злочинну діяльність.

З огляду на викладене, слідчий просив продовжити строк тримання підозрюваної під вартою.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання, просив його задовольнити, з підстав у ньому наведених.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання слідчого, просив застосувати до підзахисної запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Підозрювана ОСОБА_4 не заперечувала проти задоволення клопотання слідчого та відмовилась висловлювати свою позицію щодо обґрунтованості підозри.

Слідчий суддя, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст. 199 КПК України на слідчого суддю покладений обов`язок при розгляді клопотання про продовження строку тримання особи під вартою з`ясувати обставини, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, свідчать про існування раніше заявлених або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, а також чинники, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» обґрунтованість підозри є необхідною умовою законності тримання особи під вартою та згідно з практикою ЄСПЛ передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність в діях гр. ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 111 КК.

Вирішуючи питання існування зазначених ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваної, слідчий суддя відмічає, що ризиком у цьому випадку слід вважати дію, яка може бути вчинена з високим ступенем можливості.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваної, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Надаючи оцінку можливості підозрюваної переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя враховує, що такі дії цілком вірогідні з огляду на покарання, яке загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого злочину.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «В. проти Швейцарії» зауважив, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати, зокрема, з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою, у якій його переслідують.

Характер інкримінованого підозрюваній злочину, вчиненого в умовах воєнного стану, шляхом надання представникам іноземної держави допомоги у здійсненні підривної діяльності проти України, свідчить про наявність достатніх підстав для критичної оцінки моральних якостей підозрюваної, що підтверджує високу ймовірність свідомої позапроцесуальної поведінки останньої.

Також не виключено, що безпосередній зв`язок підозрюваної з представниками РФ унеможливить встановлення місцезнаходження останньої у разі її виїзду за межі України або на тимчасово окуповану територію.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК.

У силу ст. 178 КПК слідчий суддя враховує вагомість доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого діяння.

Водночас слідчий суддя звертає увагу на те, що стороною захисту не надано доказів на спростування доводів прокурора щодо існування ризиків, а тому вважає, що більш м`який запобіжний захід, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_4 .

Зазначене приводить до висновку, що встановлені вище обставини є вагомими для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 .

Однією з обставин, з якою закон пов`язує можливість продовження строку тримання особи під вартою, є необхідність проведення певних слідчих та процесуальних дій, без виконання яких неможливо закінчити досудове розслідування.

Як випливає з клопотання та доводів прокурора, на теперішній час необхідно здійснити слідчі (розшукові) та процесуальні дії з метою встановлення обставин кримінального правопорушення.

Сукупність викладеного, дані про обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_4 злочину, приводять слідчого суддю до переконання, що доводи сторони обвинувачення про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу є обґрунтованими.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що строк тримання підозрюваної ОСОБА_4 під вартою необхідно продовжити.

При цьому відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК слідчий суддя може не визначати розмір застави при постановленні ухвали про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальних провадженнях щодо злочинів, передбачених, зокрема, ст. 111 КК.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 193, 194 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Клопотання слідчого ГСУ СБ України ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити строк тримання підозрюваної ОСОБА_4 під вартою без визначення розміру застави по 10 жовтня 2025 року включно.

На ухвалу слідчого судді до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваною, її захисником упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1