Справа №337/442/26
Номер провадження 1-кс/337/49/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 рокум. Запоріжжя

Слідчий суддя Хортицького районного суду міста Запорожжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Токмак, українця, громадянина України, одруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, який проходить військову службу на посаді старшого водія 1 штурмового спеціалізованого відділення 2 штурмового спеціалізованого взоду 1 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальону (ШКВАЛ) військової частини ЗСУ НОМЕР_1 у військовому званні солдат, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженому 04.12.2023 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 4 ст. 186 КК України до 8 років позбавлення волі. Звільнений 12.06.2024 умовно-достроково для проходження військової служби за контрактом до ВЧ НОМЕР_1 ,

ВСТАНОВИВ:

26.01.2026 року слідчий звернувся з клопотанням, що погоджене з прокурором, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання зазначив, що 24 січня 2026 року приблизно о 17:30 годині ОСОБА_6 , знаходячись в будинку АДРЕСА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою швидкого та незаконного збагачення, в період дії правового режиму воєнного стану, введеного згідно Указу президента України № 64/2022 від 24.02.2022, проник до квартири АДРЕСА_4 в якій мешкає ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вдарив останнього та відкрито викрав з гаманця потерпілого грошові кошти у сумі 3900 доларів США, 20 000 гривень, спричинивши ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 188324 гривень, після чого зник у невідомому напрямку розпорядившись грошовими коштами на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинений повторно, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого поєднане з проникненням у житло в умовах воєнного стану.

«24» січня 2026 року о 20 годині 15 хвилин ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, слідчим СВ ВП № 5 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

25.01.2026 року останньому повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинений повторно, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, поєднане з проникненням у житло в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість підозри повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами:

- протоколом огляду місця події від 24.01.2026, а саме за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_7 - квартири АДРЕСА_5 , в ході якого зафіксовано слідову картину переміщення барсетки та гаманця. Виявлено та вилучено пустий гаманець коричневого кольору в якому знаходились гроші;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ;

- протоколом огляду місця події від 24.01.2026 а саме за місцем мешкання свідка ОСОБА_9 - квартири АДРЕСА_6 , в ході якого виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 3900 доларів США;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ;

- протоколом впізнання особи за фотознімками з потерпілим ОСОБА_7 , відповідно до якого потерпілий вказав на особу яка вчинила злочин, а саме ОСОБА_6 ;

- протоколом впізнання особи за фотознімками з свідком ОСОБА_11 , відповідно до якого свідок вказав на особу яка вчинила злочин, а саме ОСОБА_6 ;

- протоколом затримання ОСОБА_6 від 25.01.2026 року співробітниками слідчого підрозділу відділу поліції № 5 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області.

Згідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених, передбачених п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний ОСОБА_6 може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що наразі ОСОБА_6 підозрюється у вчинені злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, та може бути засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, а тому з метою уникнення від притягнення до кримінальної відповідальності та подальшого покарання за вчинення кримінального правопорушення, може зникнути та почати переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, вказаний ризик підтверджується самим місцем знаходженням підозрюваного на момент його затримання в порядку ст. 208 КПК України. Так, підозрюваний ОСОБА_6 активних дій не вчинив щодо повідомлення про скоєння ним тяжкого злочину правоохоронним органам. Після вчинення злочину покинув місце злочину, останнього було встановлено та затримано на значній відстані від місця вчинення злочину. Враховуючи, що підозрюваний змінив своє місце перебування після вчинення злочину, це прямо свідчить про намір уникнути кримінальної відповідальності та ускладнити встановлення його місцезнаходження. Такі дії є характерними для осіб, які намагаються ухилитися від слідства і суду, а тому створюють обґрунтований ризик його повторного переховування у разі обрання м`якшого запобіжного заходу. З огляду на вищевикладене, існує реальна загроза того, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може знову залишити місце проживання і переховуватись від органів досудового розслідування або суду, зокрема - виїхати за межі України, унеможлививши притягнення до відповідальності.

Крім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що свідок ОСОБА_8 є співмешканкою ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 є знайомими/контактними для підозрюваного, мешкають у доступній для нього місцевості, тому він може схиляти їх до відмови від показань, зміни показань, узгодження неправдивих свідчень, впливати через третіх осіб або шляхом погроз.

Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що ОСОБА_6 був неодноразово судимий за вчинення майнових злочинів. В тому числі 04.12.2023 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 4 ст. 186 КК України до 8 років позбавлення волі. Звільнений 12.06.2024 умовно-достроково для проходження військової служби за контрактом до ВЧ НОМЕР_1 . Маючи не зняту та не погашену судимість вчинив новий аналогічний майновий тяжкий злочин. Вказані факти характеризують ОСОБА_6 з негативної сторони та свідчать про те, що останній нехтує діючим законодавством та перебуваючи на свободі, створює реальну загрозу для суспільства та зможе знову вчинити інше кримінальне правопорушення. З огляду на скоєний ним тяжкий злочин є підстави вважати, що ОСОБА_6 схильний до протиправної діяльності.

Орган досудового розслідування вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та не дасть можливості запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КК України.

На підставі викладеного, з метою досягнення дієвості цього провадження, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, досудове слідство приходить до висновку про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування до ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

Жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України за наступних підстав:

- особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України (прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою; не відлучатись з населеного пункту в якому він зареєстрований, проживає, чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого прокурора чи суд про зміну свого місця проживання/або місця роботи);

- враховуючи тяжкість вчиненого злочину та усвідомлення ОСОБА_6 невідворотності покарання за його вчинення, існує ризик того, що підозрюваний буде переховуватись від органів досудового розслідування, що дає підстави вважати про те, що зазначений захід не зможе бути дієвим;

- особиста порука полягає у наданні особам, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що вони заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваною, покладеним на неї обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу на теперішній час осіб, які б заслуговували на довіру та зможуть повною мірою забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КК України, не встановлено, а тому вказаний запобіжний захід не може бути застосований;

- домашній арешт полягає у забороні підозрюваному залишати житло цілодобово, або у певний період доби, враховуючи що цей запобіжний захід надає свободу пересування підозрюваному, можна вважати, що ОСОБА_6 буде переховуватись від органів досудового розслідування, вчиняти нові злочини, а також незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, що дає підстави вважати про те, що зазначений захід також не зможе бути дієвим.

Таким чином, вважають, що при застосуванні до ОСОБА_6 запобіжного заходу більш м`якого ніж тримання під вартою, запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, неможливо, так як при обранні будь - якого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, підозрюваний буде знаходитися на свободі та незаконно впливати на свідків та переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Клопотання оформлено відповідно до вимог ст. 184 КПК України, та отримано підозрюваним завчасно до судового розгляду.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні, посилаючись на обґрунтованість підозри, наявність у справі ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і неможливість застосування інших запобіжних заходів, просили задовольнити клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_14 та його захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або визначити заставу у мінімальному розмірі.

Заслухавши пояснення прокурора, слідчого, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Матеріали клопотання свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України. Відповідно позиції ЄСПЛ термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином. І вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення».

Оцінюючи наявність ризиків, суд виходить з того, що, насамперед, «ризик» - це результат впливу невизначеності на досягнення поставлених цілей. Під невизначеністю розуміють стан, навіть частковий, дефіцит інформації, пов`язаний з подією, її наслідком чи ймовірністю, розуміння чи знання про неї. Ризик може бути з негативними наслідками, містити відповідні загрози та полягає в можливому відхиленні фактичних результатів від очікуваних (цільових), зокрема, розгляду кримінального провадження та відбування призначеного покарання, у разі ухвалення судом обвинувального вироку. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити.

Суд вважає, що клопотання та додані до нього матеріали поза розумним сумнівом підтверджують наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_6 може: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні;вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження та встановленими фактичними обставинами вчиненого кримінального правопорушення, а також матеріалами, що характеризують особу підозрюваного, у тому числі допитами свідків.

При розгляді питання, щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 4 ст. 186 КК України, який згідно ст. 12 КК України, віднесений до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення (злочину), суворість та невідворотність покарання, підозрюваний ОСОБА_6 , на думку слідчого судді, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від відповідальності.

Крім того, вказаний ризик підтверджується самим місцем знаходженням підозрюваного на момент його затримання в порядку ст. 208 КПК України. Підозрюваний ОСОБА_6 активних дій не вчинив щодо повідомлення про скоєння ним тяжкого злочину правоохоронним органам. Після вчинення злочину покинув місце злочину, останнього було встановлено та затримано на значній відстані від місця вчинення злочину. Враховуючи, що підозрюваний змінив своє місце перебування після вчинення злочину, це прямо свідчить про намір уникнути кримінальної відповідальності та ускладнити встановлення його місцезнаходження. Такі дії є характерними для осіб, які намагаються ухилитися від слідства і суду, а тому створюють обґрунтований ризик його повторного переховування у разі обрання м`якшого запобіжного заходу. З огляду на вищевикладене, існує реальна загроза того, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може знову залишити місце проживання і переховуватись від органів досудового розслідування або суду.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що у разі обрання іншого, ніж тримання під вартою, підозрюваний бути мати реальну можливість вжити дій та переховуватись від органів досудового розслідування або суду, уникаючи притягнення до відповідальності.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що свідок ОСОБА_8 є співмешканкою ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 є знайомими/контактними для підозрюваного, мешкають у доступній для нього місцевості, тому він може схиляти їх до відмови від показань, зміни показань, узгодження неправдивих свідчень, впливати через третіх осіб або шляхом погроз.

Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що ОСОБА_6 був неодноразово судимий за вчинення майнових злочинів. В тому числі 04.12.2023 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 4 ст. 186 КК України до 8 років позбавлення волі. Звільнений 12.06.2024 умовно-достроково для проходження військової служби за контрактом до ВЧ НОМЕР_1 . Маючи не зняту та не погашену судимість вчинив новий аналогічний майновий тяжкий злочин. Вказані факти характеризують ОСОБА_6 з негативної сторони та свідчать про те, що останній нехтує діючим законодавством та перебуваючи на свободі, створює реальну загрозу для суспільства та зможе знову вчинити інше кримінальне правопорушення. З огляду на скоєний ним тяжкий злочин є підстави вважати, що ОСОБА_6 схильний до протиправної діяльності.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приймає до уваги його винятковість, та оцінює в сукупності усі обставини скоєного, ступінь тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, при цьому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкриміноване ОСОБА_6 , обставин, які є перешкодою для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, судом не встановлено, доказів, підтверджуючих у нього наявність захворювань, які б унеможливили б його тримання під вартою, суду не надано.

Жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Крім того, інші запобіжні заходи, ніж тримання під вартою не зможуть знівелювати встановлені судом ризики та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

За змістом ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, зокрема передбаченого статтями 109-114-2 Кримінального кодексу України.

Враховуючи, що кримінальне провадження органом досудового слідства обґрунтовано попередньо кваліфіковане за ч. 4 ст. 186 КК України, злочин, що інкримінований ОСОБА_6 , був вчинений під час дії воєнного стану, із застосуванням насильства (а саме, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого вдарив останнього та відкрито викрав з гаманця потерпілого грошові кошти у сумі 3900 доларів США, 20 000 гривень, спричинивши ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 188324 гривень після чого зник у невідомому напрямку), суд на своє глибоке переконання не вбачає жодних підстав для визначення розміру застави.

Таким чином, суд вважає, що характер та ступінь тяжкості діяння, в якому підозрюється ОСОБА_6 сукупність інших обставин однозначно свідчить про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондується з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, у зв`язку приходить до висновку щодо обґрунтованості клопотання слідчого та вважає за необхідне обрати відносного підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, який слід рахувати з дати фактичного затримання з 24.01.2026 року, без визначення застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182-184, 193, 194, 197, 199, 202, 205, 309, 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням у Державній установі Запорізький слідчий ізолятор строком на 60 днів.

Строк дії ухвали визначити до 24 березня 2026 року (включно).

Повідомити про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області, начальника Державної установи Запорізький слідчий ізолятор.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, захиснику, прокурору.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення, безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1