Справа 127/3222/26
Провадження 1-кс/127/1352/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Відділу поліції № 3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000057 внесеного до ЄРДР 28.01.2026, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмільник, Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого СВ Відділу поліції № 3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 , яке погоджено із прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні органу досудового розслідування перебувають матеріали кримінального провадження № 0000057 внесеного до ЄРДР 28.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, в ході розслідування якого у слідства виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді запобіжного заходу.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що 28.01.2026 до відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області надійшло повідомлення про те, що невідомі особи на автомобілі марки АУДІ днз НОМЕР_1 сірого кольору та МЕРСЕДЕС днз НОМЕР_2 блокують рух працівнику поліції та створюють аварійну ситуацію.

Досудовим розслідуванням установлено, що 28.01.2026 , начальник сектору поліцейських офіцерів громади відділу взаємодії з громадами Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 , являючись співробітником правоохоронного органу, виконуючи свої службові обов`язки та згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» підлягає захисту, будучи одягненим у формений одяг, та діючи відповідно до покладених на нього завдань відповідно до вимог п. п. 1, 2, 3, 4, 5, 8, 9, 14, 24 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - ЗУ «Про НП»), був залучений до комплексу профілактичних заходів спрямованих на протидію злочинності, виявлення та активізацію роботи з особами які перебувають на обліку, спільно з працівниками роти поліції особливого призначення: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ГУНП у Вінницькій області, виконували наказ начальника ГУНП у Вінницькій області «Про проведення профілактичних заходів» № 168 від 21.01.2026.

Так, ОСОБА_7 , близько 10:40 год. 28.01.2026, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , помітив ОСОБА_12 та перевіривши документи останнього, встановив порушення ним правил військового обліку. В подальшому, ОСОБА_7 склав протокол адміністративного затримання ОСОБА_12 серії АА 174673 від 28.01.2026 та разом із працівниками роти поліції особливого призначення: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , на службовому автомобілі Toyota Proace д.н.з. НОМЕР_3 здійснював супроводження ОСОБА_12 до ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3) для притягнення ОСОБА_12 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Під час транспортування ОСОБА_12 на службовому автомобілі Toyota Proace д.н.з. НОМЕР_3 , близько 11 год. 28.01.2026, на трасі М-21 сполученням Хмельницький - Вінниця, вказаний автомобіль почав переслідувати автомобіль Mercedes-Benz НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , через що на допомогу було викликано працівників сектору реагування патрульної поліції, які розпочали супровід на службовому автомобілі Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_4 .

В подальшому, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на вчинення опору працівникам правоохоронного органу по доставленю ОСОБА_12 . Так, рухаючись на автодорозі М-21, автомобіль Mercedes-Benz НОМЕР_2 , перебуваючи на автодорозі у с. Якушинці Вінницького району Вінницької області, здійснив обгін та заблокував подальший рух службових автомобілів працівників поліції здійснюючи опір працівникам правоохоронного органу у виконанні ними своїх службових обов`язків із супроводження до ОСОБА_12 до ІНФОРМАЦІЯ_3.

В подальшому ОСОБА_4 реалізуючи злочинний умисел, діючи умисно, проявляючи при цьому зневажливе ставлення до працівників правоохоронного органу, громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизначених правил поведінки, на автомобілі Mercedes-Benz НОМЕР_2 перекрив рух вищевказаних службових автомобілів поліції на автомобільній дорозі М-21, участку дороги Е 583, 311-го кілометру у м. Вінниця, підійшов до службового автомобіля марки «Toyota» д.н.з. НОМЕР_3 та наніс удари по склу автомобіля, смикав за ручки дверцят вимагаючи звільнення затриманого ОСОБА_12 , тобто чинив опір працівникам поліції які виконували свої службові обов`язки по доставленю ОСОБА_12 до ІНФОРМАЦІЯ_3.

В цей час до ОСОБА_4 із службового автомобіля марки Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_4 вийшов із інспектор УПД ГУНП у Вінницькій області майор поліції ОСОБА_13 та повідомив він перешкоджає виконанню працівниками поліції службових обов`язків, через що між ними відбувся словесний конфлікт.

В подальшому побачивши, що автомобіль Toyota Proace д.н.з. НОМЕР_3 продовжив рух, ОСОБА_4 з метою перешкоджання виконанню працівниками поліції службових обов`язків з супроводження ОСОБА_12 , сів за кермо автомобіля Mercedes-Benz НОМЕР_2 та переслідуючи службові автомобілі здійснив дорожньо-транспортну пригоду із автомобілем Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_4 , який зазнав механічних пошкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України - опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

29.01.2026 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України - опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами, які містяться у матеріалах кримінального провадження, а саме:

- протоколом огляду місця події від 28.01.2026;

- протоколом обшуку від 28.11.2026;

- протоколом затримання особи , підозрюваної у вчинення злочину від 28.01.2026;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 28.01.2026 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 28.01.2026;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 28.01.2026;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 28.01.2026;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 28.01.2026;

- протоколом огляду відеозапису від 28.01.2026;

- протоколом огляду відеозапису від 28.01.2026;

- постановою про визнання речовим доказом від 28.01.2026;

- протоколом огляду відеозапису від 29.01.2026;

- повідомленням про підозру ОСОБА_4 від 29.01.2026:

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, відповідно до ст. 177 КПК України, до ОСОБА_4 є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Підставою застосування вказаного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п. 1,2,3, ч.1 ст.177 КПК України, а саме:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Підозрюваний ОСОБА_4 вчинив умисний не тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 років, а тому без обрання йому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, через усвідомлення можливої втрати свободи на тривалий строк зможе ухилитися від органу досудового розслідування та суду, залишивши район, область та межі держави, де він проживає, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому покарання за скоєний злочин.

ОСОБА_4 маючи змогу вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання, може знищити, сховати чи спотворити будь-яку із речей, місцезнаходження яких, на даний час, слідству невідоме, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на свідків.

Згідно статті 23 Кримінального процесуального кодексу України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. ОСОБА_4 може здійснювати на свідків відповідний незаконний вплив з метою уникнення від кримінальної відповідальності, так як проживає із останніми у одному місті.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

У той же час, застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки:

1) особисте зобов`язання, є недостатньо суворим запобіжним заходом, у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину.

2) особиста порука, в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу;

3) застава, оскільки даний злочин було вчинено із застосування насильства, а отже, слідчий суддя має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Звертаючись із клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на підставі зібраних матеріалів кримінального провадження враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, його вік, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого злочину .

Всі вищевказані обставини, у своїй сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_4 має постійне місце проживання, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде достатнім для попередження вищевказаних ризиків.

На підставі вищевикладеного, слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого, слідчому судді пояснив, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, разом з тим, по кримінальному провадженні існують ризики, зокрема те що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому останньому необхідно обрати саме запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні, заперечив проти задоволення клопотання слідчого.

Під час судового розгляду адвокат ОСОБА_5 заперечила проти задоволення клопотання, слідчому судді пояснила, що клопотання слідчого є безпідставним, підозра оголошена ОСОБА_4 належним чином не обґрунтовується допустимими доказами, разом з тим у тексті підозри невірно зазначена дата народження ОСОБА_4 , ризики зазначені у клопотанні є недоведеними, окрім того пояснила, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем, наразі отримує вищу військову освіту, а тому просила слідчого суддю відмовити у задоволенні клопотання у повному обсязі.

Слідчий суддя заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Стаття 177 КПК України, передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

В даному конкретному випадку слідчим в матеріалах клопотання, а прокурором в судовому засіданні, не доведено, що вказана ступінь втручання в права та свободи особи можуть виправдати потреби досудового розслідування, а також, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків визначених КПК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, підтверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

При цьому, слід звернути увагу, що згідно положень чинного КПК України, на стадії досудового розслідування оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті їх оцінки з точки зору достатності й допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи.

На цій стадії слідчий суддя, враховуючи правову позицію ЄСПЛ, оцінює оголошену підозру лише з точки зору її обґрунтованості.

Так, згідно позиції, що висловлена у рішеннях ЄСПЛ і яку використовують слідчі судді, зокрема «Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» № 12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Тобто, обґрунтованою є підозра яка побудована на фактах, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність і стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Щодо рівня імовірності, за якого підозра вважається обґрунтованою, то цей стандарт доказування не передбачає, що уповноважені особи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, які необхідні на наступних етапах кримінального провадження.

За наявності обґрунтованих даних, які спростовують усі чи деякі обставини вчинення кримінального правопорушення, прокурор має право змінити раніше повідомлену підозру чи, за наявності для цього підстав, прийняти рішення про закриття провадження.

В даному випадку, з`ясовані під час розгляду клопотання обставини свідчать про те, що повідомлення про підозру було здійснено за наявності фактичних даних, які давали прокурору можливість дійти висновку, що ОСОБА_4 може бути причетним до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, а додані до клопотання документи містять фактичні дані, які дають підстави слідчому судді на даній стадії процесу вважати, що причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінують органи досудового розслідування, є імовірною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

Отже, у даному випадку оголошена ОСОБА_4 підозра з огляду на практику ЄСПЛ відповідає критеріям обґрунтованості.

Разом з тим, метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто, до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і встановлених в судовому засіданні, а також, відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність (пп. «а» п. 1ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

За приписами ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Під час вирішення питання про обрання підозрюваному міри запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останньої та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 є військовослужбовцемЗбройних Сил України, має постійне місце проживання, офіційно не одружений, утриманців не має, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має міцні соціальні зв`язки, підозрюється у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді штрафу розміром від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до чотирьох років, або обмеженням волі на той самий строк, або позбавленням волі на строк до двох років

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її соціальними зв`язками, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення із під варти. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Посилання органу досудового розслідування про наявність в кримінальному провадженні ризиків, які обумовлюють доцільність застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту фактично обґрунтовано лише тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованого злочину, який є нетяжким. Проте, сама лиш тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючими елементами при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не можуть бути достатніми підставами для законності тримання особи під вартою.

Доводи клопотання слідчого за погодженням із прокурором в тій частині, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, на наявність яких міститься посилання в клопотанні, не підтвердженні належними та об`єктивними даними і прокурором в судовому засіданні не доведені.

Незважаючи на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення, останній раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не має негативних характеристик, має міцні соціальні зв`язки та не представляє собою будь - якої соціальної небезпеки.

З обставин, наведених в клопотанні органу досудового розслідування слідує, і зазначене встановлено в ході судового розгляду, що ризики не виправдовують застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України слідчий суддя має право застосувати до підозрюваного інший, більш м`який запобіжний захід.

Розглядаючи клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, однак не з`ясовано та не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам.

З огляду на вищенаведене, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, з урахуванням відсутності належного обґрунтування існуючих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України в самому клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний період доби та не доведеності належним чином наявності таких ризиків прокурором під час розгляду справи, слідчим суддею не встановлено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти вказаним ризикам.

Відповідно до ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя не встановив підстав щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний період доби, оскільки обставин необхідності застосування такого запобіжного заходу в даному конкретному випадку не має, а тому необхідним та достатнім запобіжним заходом буде запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. При цьому, саме такий запобіжний захід буде достатнім, зможе забезпечити виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків визначених ч. 5 ст. 194 КПК України та в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 179, 181, 194, 196, 309, 369, 370, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Відділу поліції № 3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000057 внесеного до ЄРДР 28.01.2026, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком на 59 (п`ятдесят дев`ять) днів, тобто до 29 березня 2026 року включно, в межах строків досудового розслідування.

Строк дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання визначити до 29 березня 2026 року.

Відповідно до ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати на виклики до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою на визначений ними час;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання чи навчання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, зазначених у даній ухвалі, до останнього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання підозрюваного ОСОБА_4 здійснює слідчий, який проводить досудове розслідування кримінального провадження, а якщо справа перебуває у провадженні суду - прокурор.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя