Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/138/26 Головуючий у суді І-ї інстанції >
Справа № 389/1246/24 Доповідач в колегії апеляційного суду
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2026 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Кропивницькому апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 грудня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження внесене 22.01.2024 року за №0000065 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

В судовому засіданні 15 липня 2025 року Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області щодо обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк на 60 днів, а саме: з 13.15 години 23.12.2025 року до 13.15 години 21.02.2026 року.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_5 раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, який класифікується як тяжкий злочин та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, одружений, але його дружина є потерпілою у вказаному кримінальному провадженні, місце фактичного проживання обвинуваченого, є місцем проживання також його дружини та вчинення кримінального правопорушення, тож, з метою уникнення кримінальної відповідальності, обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу, яка проживає з ним за однією адресою, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тому суд вважає встановленим наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України, відтак тримання ОСОБА_5 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, ризики, передбачені ст.177 КПК України не зникли і не зменшились, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить ухвалу місцевого суду про продовження йому строку тримання під вартою скасувати та постановити нову, якою застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю за адресою АДРЕСА_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що прокурором не доведено існування ризиків, вказаних в клопотанні. Судом не взято до уваги його особа, а саме те, що він раніше не судимий, до мобілізації до ЗСУ працював на залізниці, має постійне місце проживання де проживав з дружиною та малолітньою донькою, позитивно характеризується, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Також зазначає, що доказів вчинення ним злочину відсутні, жодних свідків немає, допитана по справі потерпіла його дружина показала, що подія відбулась з її вини, претензій до нього немає та бажає, щоб його відпустили під домашній арешт, не бажає йому покарання.

Вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту зможе цілком забезпечити виконання покладених на нього обов`язків.

Розгляд даної апеляційної скарги було призначено у відкритому судовому засіданні, проте в зазначений день та час учасники процесу до суду апеляційної інстанції не з`явилися.

Від захисника ОСОБА_6 надійшла заява в якій він просить розглянути апеляційну скаргу без його участі.

Також, прокурор до апеляційного суду подав заяву, в якій він не заперечував щодо розгляду скарги обвинуваченого у письмовому провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_5 в апеляційній скарзі не зазначав про його обов`язкову доставку до апеляційного суду, про час та місце апеляційного розгляду повідомлений у встановленому законом порядку.

Враховуючи наведене апеляційний суд, з урахуванням положень ч. 1 ст. 406 КПК України, ухвалює рішення за результатами письмового провадження.

Вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно положень ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме - повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

За змістом ч.2 ст. 177, ст. 197 КПК України підставою як застосування запобіжного заходу, у тому числі і у виді тримання під вартою, так і продовження строків тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України. Частиною першою ст. 194 КПК України визначений обов`язок суду встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

-наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

-наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

-недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів за результатами апеляційного перегляду ухвали районного суду встановила, що зазначені вимоги кримінального закону судом першої інстанції належно дотримані.

З наданих до апеляційного суду матеріалів убачається, що в провадженні Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР 22.01.2024 року за №0000065 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України. Кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується зокрема ОСОБА_5 відноситься до категорії тяжких злочинів та у разі доведеності вини йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі строком на строк від п`яти до восьми років.

Питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою було вирішене на стадії судового розгляду. Тобто, це питання вирішувалось на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції, вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Тому, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 щодо відсутності доказів його провини не приймаються апеляційним судом до уваги.

Разом з цим, в ході судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , суд першої інстанції обґрунтовано визнав, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які існували на час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого та не припинили свого існування на момент вирішення питання про продовження строку тримання його під вартою. Оцінивши зазначені ризики, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою належним чином мотивувавши своє рішення.

Даних, які б свідчили на користь зменшення раніше встановлених ризиків поза процесуальної поведінки обвинуваченого, встановлено не було, а тому висновок суду першої інстанції, що менш суворі види запобіжних заходів не здатні забезпечити ризики передбачені ст. 177 КПК України та належне виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків є обґрунтований.

З урахування обставин провадження, зокрема те, що ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні злочину проти життя та здоров`я особи, у разі не продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе перешкоджати встановленню істини у справі під час судового провадження, переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує йому в разі визнання винуватим у вчиненні злочину.

Колегія суддів вважає, що при вирішені питання продовження обвинуваченому запобіжного заходу, суд першої інстанції належним чином врахував обставини, з наявністю яких закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Виходячи з вищенаведеного колегія суддів визнає безпідставними доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Інших переконливих доводів щодо незаконності ухвали суду першої інстанції стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено.

При цьому слід зауважити, що відсутність, на даний час, фактів втечі обвинуваченого чи впливу на свідків, жодним чином не свідчить про неможливість вчинення ним цих дій в подальшому. Фактично, його належна процесуальна поведінка та відсутність спроб передбачених у ст. 177 КПК України зумовлені не його високими моральними якостями, а дієвістю обраного запобіжного заходу.

Беручи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, підстави для скасування оскаржуваної ухвали з тих підстав, на які посилається в своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 , апеляційний суд не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду постановити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, а тому ухвалу суду першої інстанції щодо продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишає без зміни.

Керуючись статтями 177, 178, 376, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 грудня 2025 року, якою обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4