печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001177 від 09.09.2022, на підставі обвинувального акта за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, одруженого, з середньою спеціальною освітою, офіційно працевлаштованого, який зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

представника потерпілих ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувачення ОСОБА_3 26.08.2022 приблизно о 20 год. 30 хв., керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-2101», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався в місті Києві по проїзній частині дорожньої розв?язки, а саме з?їзді з мосту ім. Є. Патона до Набережного шосе для руху в напрямку мосту Метро.

Під час руху ОСОБА_3 допустив порушення вимог п.п. 2.3 (б); 10.1; 10.3 Правил дорожнього руху України, в яких зазначено:

п.2.3 (б) - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов?язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну;

п.10.1 - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п.10.3 - у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

Порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_3 виявились в тому, що він, керуючи вказаним транспортним засобом, рухаючись по проїзній частині вул. Набережне шосе, неподалік електроопори під № 160 в м. Києві, проявив неуважність, перед перестроюванням не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надав дорогу мотоциклу «Honda CBR600» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 , що рухався в попутному напрямку у другій смузі в результаті чого скоїв зіткнення з вказаним мотоциклом.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної події, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 042-1178-2022 від 29.09.2022 року ОСОБА_8 заподіяно тілесне ушкодження у вигляді закритої травми хребта: синець в проекції крижового відділу хребта, перелом крижової кістки справа, яке відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров?я на строк понад 21 добу, відповідно п.п. 2.2.1. а/, в/ та 4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом МОЗ України N? 6 від 17.01.1995 року.

Також в результаті даної дорожньо-транспортної події згідно з висновком судово-медичної експертизи № 042-1179-2022 від 29.09.2022 року ОСОБА_7 заподіяно тілесне ушкодження у вигляді закритої травми лівого передпліччя: садно на фоні набряку м?яких тканин на задній поверхні лівого плеча у верхній третині з переходом на задню поверхню передпліччя до нижньої третини; перелом голівки лівці променевої кістки, яке відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров?я на строк понад 21 добу, відповідно п.п. 2.2.1. а/, в/ та 4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року.

Причиною даної дорожньо-транспортної події, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія автомобіля «ВАЗ-2101», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 вимогам пунктів: 10.1; 10.3 ПДР України, згідно висновку судово-автотехнічної експертизи N? CE-19/111-22/42853-ІТ від 13.10.2022.

Порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 перебуває в причинному зв?язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події і її наслідками.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Від захисника обвинуваченого надійшло клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 296 КК України, на підставі ст. 49 КК України.

Захисник та обвинувачений підтримали клопотання, просили його задовольнити в повному обсязі, а саме залишити цивільний позов без розгляду, судові витрати покласти на державу, оскільки обвинувачений не визнає вину, а строки притягнення до кримінальної відповідальності, передбачені ст. 49 КК України закінчились.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання, однак просив покласти на обвинуваченого судові витрати та визнати винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Представник потерпілих підтримав думку прокурора.

Заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали обвинувального акту, суд вважає, що клопотання захисника обвинуваченого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно роз`яснень Пленму Верховного Суду України, що містяться у п.1 постанови «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження у справі можливе на будь-яких стадіях судового розгляду кримінального провадження.

Відповідно до ст. 44 КК України особа, яка винила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 285 КПК України, передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_3 відповідно до ст. 12 КК України віднесене до категорії нетяжких злочинів, оскільки санкція статті передбачає покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Згідно з ч. 4 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, минули строки, визначені цією статтею, зокрема, три роки - у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покаранняу виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, минули строки, визначені цією статтею.

Таким чином, з аналізу вимог ст. ст. 12, 49 КК України суд дійшов висновку, що обвинувачений підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, оскільки з дня вчинення ними інкримінованого діяння минули встановлені законом строки давності, зокрема, три роки, у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покаранняу виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

За змістом ст. ст. 44, 49 КК України за наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим, якщо тільки вона сама проти цього не заперечує і відсутні підстави, передбачені ч. 5 ст. 49 КК України.

Так судом встановлено, що ОСОБА_3 правильно розуміє формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію своїх дій, однак не визнає своєї вини у інкримінованому діянні.

Відповідно до постанови Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справі № 552/5595/18 від 29 липня 2021 року невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження щодо такого звільнення, якщо є згода цих осіб на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках, а також за умови, що суд роз`яснив їм суть підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження.

Такого ж висновку дійшов Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 29.05.2019 у справі № 287/359/14-к, що у нормах КПК України не вбачається, що при вирішенні питання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49КК України необхідно враховувати позицію обвинуваченого щодо визнання чи невизнання ним вини у пред`явленому обвинуваченні.

В мотивувальній частині постанови Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 566/554/16-к також вказується про те, що у випадку встановлення передбачених у ст. 49КПК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закривається кримінальне провадження та звільняється особа від кримінальної відповідальності. Визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, та наполягає на звільненні від кримінальної відповідальності.

Таким чином, ОСОБА_3 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням встановлених ст. 49 КК України строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження стосовно них підлягає закриттю.

Обвинувачений погоджується зі звільненням від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Суд також з`ясував, що позиція обвинуваченого є добровільною і істинною.

Питання щодо процесуальних витрат слід вирішити у відповідності до ст. 126 КПК України та віднести їх на рахунок держави, враховуючи висновок об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12 вересня 2022 року у справі № 203/241/17, кого вбачається, що у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, зокрема, витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Цивільний позов адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди, слід залишити без розгляду у відповідності до позиції Верховного Суду від 16 серпня 2021 року у справі № 644/7193/17, зокрема, що у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті, натомість може бути розглянутий в порядку цивільного судочинства.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 124, 128, 284, 369, 371, 376, 392 КПК України, ст. 12, 49 КК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника обвинуваченого про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності - задовольнити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 49 КК України звільнити у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001177 від 09.09.2022 стосовно вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, - закрити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Цивільний позов адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди - залишити без розгляду.

Роз`яснити потерпілим, що відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Речові докази:

- автомобіль ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_3 , - залишити останньому;

- мотоцикл «Honda CBR600», д.н.з. НОМЕР_2 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , - залишити останньому;

- CD-диск, який знаходиться в матеріалах провадження, - залишити в матеріалах.

Ухвала набирає законної сили через сім днів з моменту її проголошення у разі не подачі на неї апеляції.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя ОСОБА_1