Cправа № 127/239/26
Провадження № 1-кс/127/62/26
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

22 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

особи, яка подала скаргу, ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Відділу поліції №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області в межах досудового розслідування у кримінальному проваджені №0000683, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 жовтня 2025 року за ч.1 ст.140 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Відділу поліції №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області в межах досудового розслідування у кримінальному проваджені №0000683, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 жовтня 2025 року за ч.1 ст.140 КК України.

Скарга мотивована тим, що 26.09.2025 року ОСОБА_3 було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України, щодо неналежного виконання професійних обов`язків медичним працівником.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07.10.2025 уповноважених осіб Відділу поліції №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області було зобов`язано внести відомості до ЄРДР. Зазначені відомості до ЄРДР були внесені лише 21.10.2025, тобто виключно після судового зобов`язання, що підтверджується витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000683.

Станом на 03.01.2026 в межах зазначеного кримінального провадження заявника не допитано; не призначено та не проведено судово-медичну експертизу; фактично не здійснюється досудове розслідування, що унеможливлює встановлення істини у справі.

У зв`язку з наведеним ОСОБА_3 звернувся до суду з даною скаргою, в якій просив суд:

- визнати бездіяльність уповноважених осіб органу досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000683, яка полягає у нездійсненні необхідних слідчих (процесуальних) дій;

- в межах кримінального провадження № 0000683зобов`язати уповноважену особу органу досудового розслідування провести допит ОСОБА_3 ;

- зобов`язати призначити та провести судово-медичну експертизу з метою встановлення: наявності шкоди здоров`ю; причинно-наслідкового зв`язку між діями медичного працівника та наслідками; розбіжностей між результатами ультразвукових досліджень, проведених у комунальному та приватному медичних закладах.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою скаргу підтримав частково, зокрема щодо зобов`язання слідчого призначити у кримінальному провадженні судово-медичну експертизу. У своїх поясненнях акцентував увагу суду на тому, що будь-яких слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні не здійснювалось до моменту подання ним відповідної скарги до суду. Однак після подання скарги на бездіяльність органу досудового розслідування, заявника було допитано та надано статус потерпілого у кримінальному провадженні, після чого (20 січня 2026 року) ОСОБА_3 було подано клопотання про призначення у справі судово-медичної експертизи, яка в даному випадку згідно положень частини 2 статті 242 КПК України є обов`язковою, однак станом на теперішній час ще не призначена. Тобто, бездіяльність органом досудового розслідування наразі усунута лише частково.

Слідчий Відділу поліції №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 заперечила проти задоволення вимог скарги в повному обсязі. Пояснила суду, що у неї в провадженні перебуває кримінальне провадження №0000683, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 жовтня 2025 року за ч.1 ст.140 КК України на підставі заяви ОСОБА_3 , досудове розслідування у якому триває та здійснюються всі необхідні слідчі (розшукові) та процесуальні дії. ОСОБА_3 наразі допитаний та визнаний потерпілим, а також слідством вживаються необхідні заходи для призначення в кримінальному провадженні судово-медичної експертизи.

Вислухавши думку учасників судового розгляду та дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Вказана норма знайшла своє втілення і в національному законодавстві, як на конституційному рівні, а саме в ст. 55 Конституції України, так і на рівні кримінального процесуального Закону, в статті в 24 КПК України, якою законодавцем кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Пунктом 18 частини 1 статті 3 КПК України визначено, що слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Основним завданням слідчого судді при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини було порушено або вони порушуються; чи було створено або створюються перешкоди для їх реалізації; чи має місце інше обмеження прав і свобод; які перешкоди він зобов`язаний поновити або усунути для їх реалізації.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності уповноважених осіб під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Об`єктом оскарження на підставі глави 26 КПК України можуть бути тільки рішення, дії, бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при здійсненні своїх повноважень під час досудового розслідування.

Отже, законодавцем визначена наявність зв`язку між обов`язком слідчого, дізнавача чи прокурора вчинити визначені КПК України дії та строком, у межах якого зазначені особи зобов`язані їх вчинити.

Тому, в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора щодо нездійснення певної процесуальної дії, яку вони зобов`язані вчинити у відповідності до КПК України, і ця процесуальна дія має бути вчинена у строки, визначені КПК України.

Так, бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, передбачає три обов`язкові ознаки:

1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію;

2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк;

3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність уповноважених осіб органу досудового розслідування, а лише щодо невиконання ними обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Судом встановлено, що слідчими Відділу поліції №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000683, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 жовтня 2025 року за ч.1 ст.140 КК України на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26.09.2025.

Завданнями кримінального провадження, відповідно до ст.2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; обставини, які характеризують особу обвинуваченого.

За ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Статтею 93 КПК України передбачено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, що в свою чергу кореспондується з пунктами 2, 8 ч.2 ст. 40 КПК України, згідно яких слідчий органу досудового розслідування уповноважений, серед іншого, проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом, а також приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Сторона захисту здійснює збирання доказів, шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Слідчими (розшуковими) діями є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети (ч. 1, 2 ст. 223 КПК України).

Статтею 220 КПК України визначено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Із наведеного слідує, що ініціювання учасником кримінального провадження проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 КПК України.

Таким чином бездіяльність стосовно відсутності реагування на відповідні клопотання про вчинення певних процесуальних, зокрема слідчих (розшукових) дій, може бути предметом оскарження лише тоді, коли скаржник попередньо ініціював вчинення таких дій, звертаючись з відповідним клопотанням до слідчого.

Однак, як зазначає в судовому засіданні особа, яка подала скаргу, клопотання про призначення у справі судово-медичної експертизи ним подане уже після звернення до суду з даною скаргою.

У зв`язку з наведеним, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог даної скарги.

У відповідності до ст.94 КПК України слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як передбачено статтею 307 КПК України, за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Відділу поліції №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області в межах досудового розслідування у кримінальному проваджені №0000683, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 жовтня 2025 року за ч.1 ст.140 КК України залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду впродовж 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Вінницького міського суду

Вінницької області ОСОБА_5