Справа №705/4370/25
1-кп/705/945/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року м.Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції),

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду у межах розгляду матеріалів об`єднаного кримінального провадження клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою та клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 410, ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 209 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебуває об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 410, ч. 1 ст. 209, ч .2 ст. 209 КК України.

06.06.2025 на підставі ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.06.2025 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 04.08.2025, який продовжено ухвалою суду від 31.07.2025 до 28.09.2025.

Оскільки строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 закінчується 28.09.2025, прокурор Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 09.09.2025 подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

22.09.2025 захисником обвинуваченого ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 у системі «Електронний суд» сформовано заяву про зміну запобіжного заходу. На обґрунтування заяви зазначила, що ОСОБА_4 з 02.02.2023 по теперішній час проходить військову службу за призовом під час мобілізації. З 29.10.2024 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді електрика відділення інженерних конструкцій інженерно-технічного взводу інженерно-технічної роти групи технічного забезпечення. Завдяки особистим якостям та професійним вмінням ОСОБА_4 може виконувати надскладні завдання, що робить його цінним солдатом для відділення інженерних конструкцій інженерно-технічного взводу інженерно-технічної роти групи технічного забезпечення. На даний час у відділенні відчувається відсутність ОСОБА_4 на службі, оскільки його знання і вміння ефективно використовуються всім колективом. Він часто надає професійні консультації з приводу виконання поставлених командуванням цілей. ОСОБА_4 користується великою повагою і авторитетом серед побратимів. Зі всіма підтримує рівні, дружні відносини, завжди готовий допомогти в любій складній та нестандартній ситуації. До суду разом з запереченнями на клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою подана характеристика ОСОБА_4 , а також заява його побратимів про бажання взяти його на особисту поруку. А саме бажання взяти на поруку висловили військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 : ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . У заяві про бажання взяти ОСОБА_4 на поруки зазначено, що його побратими обізнані в чому обвинувачується ОСОБА_4 , яка відповідальність передбачена за кримінальні правопорушення, в яких він обвинувачується, а також про те, що у випадку невиконання поручителем взятих на себе зобов`язань на поручителя накладається грошове стягнення. Застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді передання на поруки буде достатнім для запобігання наявним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки. Отже, застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистої поруки буде достатнім, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , є військовослужбовцем Збройних Сил України, характеризується на службі позитивно, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_12 , що говорить про міцність соціальних зв`язків та відсутність потреби переховуватись від слідства та суду. Окрім цього, ОСОБА_4 співпрацював зі слідством та допомагав слідчим органам розібратися у зазначеній події, не уникав своїх процесуальних обов`язків.

На цих підставах просила суд: обрати запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді передання під особисту поруку військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 командира взводу інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення, ОСОБА_8 командира відділення інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення, ОСОБА_9 водія-електрика інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення, ОСОБА_10 водія-кранівника інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення, ОСОБА_11 електрика-моториста інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення; доручити ІНФОРМАЦІЯ_1 доставити ОСОБА_4 до пункту постійної дислокації інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити. Зазначив, що причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованих йому злочинів повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами. Також вказав, що ризики, які стали підставою для застосування вказаного запобіжного заходу під час досудового розслідування, не зменшилися та продовжують існувати, а саме, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші злочини. Також вважав, що у зв`язку із запровадженим воєнним станом на території країни, беручи до уваги тяжкість кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, суд може не визначати розмір застави. Щодо заяви захисника про зміну запобіжного заходу просив суд відмовити у її задоволенні. Зазначив, що оскільки відносно обвинуваченого застосування більш м`якого запобіжного заходу, на його думку, не може запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заява захисника задоволенню не підлягає.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора. Вказала, що ризики, зазначені у клопотанні, не обґрунтовані та не доведені прокурором. Наразі ОСОБА_4 є військовослужбовцем іншої військової частини, тому не може впливати на свідків. Обвинувачений щиро кається, сприяв розкриттю злочинів. Просила задовольнити подану нею заяву про зміну запобіжного заходу. Вказала, що військовослужбовці, які висловили бажання взяти ОСОБА_4 на поруки, будуть за ним наглядати.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав думку захисника. Також зазначив, що добре зарекомендував себе у військовій частині. Хлопці-побратими готові взяти його на поруки і так для всіх буде краще. Він може виконувати обов`язки не одного, а трьох людей. Військова частина знаходиться у Сумській області, але він зможе з`являтися до суду. Просив задовольнити клопотання захисника та передати його на поруки військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 .

Суд, вислухавши клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , думку інших учасників судового засідання з приводу клопотання прокурора, дійшов такого висновку.

Згідно з ч.ч. 1 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу . За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою суд повинен врахувати наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.06.2025 обрано ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 04.08.2025 включно, який в подальшому продовжено ухвалою суду від 31.07.2025 до 28.09.2025.

До закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою обвинуваченого судовий розгляд не може бути завершений з об`єктивних причин, оскільки 23.09.2025 суд не перейшов до стадії судових дебатів, що в свою чергу не позбавляє сторону захисту заявити суду будь-які клопотання, в тому числі про виклик та допит свідків та долучити суду докази сторони захисту.

Суд вважає, що на даний час сторона обвинувачення належним чином обґрунтувала наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які були враховані при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також наявність обставин, які вказують, що заявлені ризики не зменшились.

При цьому суд враховує, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

При розгляді клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою суд враховує, що не зменшились та продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, наявність яких була встановлена при застосуванні щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Зокрема, ризик переховування обвинуваченого від суду, оскільки можливе притягнення до кримінальної відповідальності та суворість покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна за вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 209 КК України, та на строк від десяти до п`ятнадцяти років за вчинення кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 410 КК України, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , може бути розцінена ним більш небезпечним ніж переховування та втеча. Також з достатньою вірогідністю продовжує існувати ризик незаконного впливу на свідків з метою зміни ними показів на його користь, беручи до уваги, що до цього часу сторони не клопотали про допит свідків, водночас не позбавлені можливості заявити таке клопотання у подальшому.

Суд також бере до уваги наявність ризиків перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інші кримінальні правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби.

Таким чином, при вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення наявних ризиків.

У судовому засіданні не встановлено даних про зменшення чи відсутність ризиків, а також про наявність достатніх стримуючих факторів для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. При цьому суд враховує те, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, дружину та малолітню дитину, проте дані обставини не зменшують ризиків у кримінальному провадженні, встановлених судом.

Тому суд доходить висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе належним чином запобігти наявним ризикам.

Водночас суд не вбачає підстав для можливості не визначати розмір застави, як про те просив прокурор, оскільки у ст. 183 КПК України чітко передбачені випадки, коли суд має право не визначати розмір застави, однак у даному кримінальному провадженні суд не має такої дискреції.

Таким чином, суд вважає, що застава має бути визначена, і підстав для зміни розміру застави, визначеної в ухвалі слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.06.2025, в разі внесення якої обвинувачений підлягає звільненню з-під варти, немає.

Тому клопотання прокурора в частині продовження строку запобіжного заходу без визначення розміру застави задоволенню не підлягає.

Оцінюючи можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі, застава, домашній арешт, особиста порука та особисте зобов`язання не зможуть запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Обґрунтовуючи неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, прокурор послався на встановлені під час досудового розслідування та відображені у його клопотанні обставини вчинення кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, обґрунтування та ступінь вираженості наведених ризиків, а також те, що основним є ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду, у зв`язку з чим, лише тримання під вартою здатне забезпечити мету застосування запобіжного заходу, а не жоден більш м`який запобіжний захід.

Таку аргументацію, з огляду на доведеність наявних ризиків суд вважає достатньою для висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться захисником, однак ці аргументи не переважають вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченим і виконання процесуальних рішень у справі.

Щодо наявної заяви про передання обвинуваченого на поруки суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

Захисником ОСОБА_5 12.09.2025 до заперечення на клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою долучено заяву військовослужбовців групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , також нею до заяви про зміну запобіжного заходу від 22.09.2025 долучено копій військових квитків зазначених військовослужбовців.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді особистої поруки, суд повинен бути впевнений у тому, що особи, які ручаються за обвинуваченого, мають на нього вирішальний вплив та достатньо для нього авторитетні. Саме тому, обранню цього запобіжного заходу має передувати усвідомлення того, на чому ґрунтується довіра поручителя до обвинуваченого, якими способами та засобами поручитель може виконувати взяті на себе зобов`язання, та чому у нього виникло бажання взяти обвинуваченого на поруки.

Водночас суд ураховує, що пункт постійного дислокації інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 знаходиться в АДРЕСА_2 , що ставить під сумнів можливість вказаних осіб гарантувати виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

З урахуванням наведеного та обставин кримінального провадження суд доходить висновків, що особиста порука не забезпечить достатніх гарантій належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Крім того, бажання обвинуваченого продовжити військову службу, може бути реалізовано, шляхом звернення із відповідним клопотанням до прокурора, в поряду ст. 616 КПК України.

Керуючись ст. ст. 183, 199, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу.

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під вартою на 60 днів, який відраховувати з дня оголошення даної ухвали, з триманням обвинуваченого в Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор».

Дія ухвали про продовження строку запобіжного заходу закінчується 21 листопада 2025 року.

Залишити ОСОБА_4 розмір застави вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому виразі становить 242240 гривень, після внесення якої обвинувачений звільняється з-під варти, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього обвинуваченого під вартою. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти у зв`язку з внесенням ним застави покласти на обвинуваченого такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися з місця дислокації військової частини НОМЕР_1 без дозволу суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками з приводу обставин кримінального правопорушення.

Ухвала підлягає негайному виконанню і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, прокурором шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення ухвали, а обвинуваченим протягом п`яти днів з моменту вручення йому копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, направити захиснику до відома та направити начальнику ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» для виконання.

Суддя ОСОБА_1