Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/2746/24
Провадження № 1-кп/935/246/24
У Х В А Л А

Іменем України

04 грудня 2025 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000472 стосовно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

установив:

У провадженні Коростишівського районного суду Житомирської області перебуває зазначене кримінальне провадження.

У судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст..177 КПК України , не змінились. Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, стійких соціальних зв`язків не має, не працює, може здійснювати протиправний вплив на малолітню потерпілу, яка є його дочкою, а також її законного представника, свідків, з метою зміни ними показань. Прокурор вважає, що обвинувачений може переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а отже, ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, продовжують існувати.

У судовому засіданні обвинувачений поклався на розсуд суду.

У судовому засіданні захисник просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Потерпіла підтримала думку прокурора.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, матеріали клопотання про продовження запобіжного заходу, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Цією ж нормою на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою обиралась під час досудового розслідування, надалі неодноразово продовжувався за ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області, останній раз 10.10.2025.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення, вчинення якого інкримінується обвинуваченому, є особливо тяжким злочином, вчинене проти життя та здоров`я особи, покарання за злочин, у разі визнання обвинуваченого винуватим, передбачає позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, обвинувачений стійких соціальних зв`язків не має, не працює, а отже законне джерело доходу відсутнє, раніше не судимий, тому суд дійшов висновку про існування певних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, про які зазначає прокурор.

Суворість покарання за вчинене кримінальне правопорушення, а також особа обвинуваченого, дають суду обґрунтовані підстави вважати наявність ризику переховування його від суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України), перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином (п.4 ч.1 ст.177 КПК України).

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні від 26.06.2001 у справі «Ilijkov v.Bulgaria» зазначив, що суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати , що такий початковий ризик був встановлений.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створюватимуть загрозу суспільству. Положення КПК України не вимагають доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме або вже здійснив відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні у майбутньому.

Враховуючи зазначене раніше, суд дійшов висновку про необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки на даний час саме такий запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

У відповідності до положень ч.4 ст.183 КПК України, суд не визначає альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Вимогами ст.197 КПК України передбачено, що строк дії ухвали суду про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 183, 193, 194, 196, 314-317 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора Житомирської окружної прокуратури про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою, на 60 днів, тобто до 01 лютого 2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя ОСОБА_1