Провадження № 1-кп/991/147/25
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року м. Київ

Суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , яку визначено для розгляду кримінального провадження одноособово (далі - Суд),

учасники кримінального провадження:

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони:

з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_3 ,

з боку захисту: обвинувачений ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_5 ,

у кримінальному провадженні № 0000583 від 17.10.2025 стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Данилівка Васильківського району Київської області, громадянина України, українця, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, з повною вищою освітою, військовозобов`язаного, проходить службу в Головному управлінні капітальних вкладень Міністерства оборони України, раніше не судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 368 КК України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні під час підготовчого провадження в приміщенні Вищого антикорупційного суду у м. Києві угоду про визнання винуватості, укладену 05.11.2025 між прокурором першого відділу управління процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 ,

установив:

І. Історія провадження

06.11.2025 до Вищого антикорупційного суду від прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_3 надійшов для розгляду обвинувальний акт, складений у кримінальному провадженні № 0000583 від 17.10.2025, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 368 КК України, з угодою про визнання винуватості.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.11.2025 для розгляду кримінального провадження визначено головуючу суддю (суддю - доповідача) ОСОБА_1 .

Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 07.11.2025 призначено підготовче судове засідання у цьому кримінальному провадженні.

ІІ. Формулювання обвинувачення та стаття закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

Відповідно до змісту обвинувального акта та укладеної між сторонами угоди про визнання винуватості:

Наказом Міністра оборони України від 12.03.2024 № 8 - ДП особу, відомості про яку розслідуються в іншому кримінальному провадженні (відомості про особу неповні відповідно до презумпції невинуватості, далі - Особа 1) призначено тимчасово виконувачем обов`язків начальника Центрального територіального управління капітального будівництва Міністерства оборони України (далі- ЦТУКБ). Відповідно до наказу від 01.04.2024 № 1 к/тр Особа 1 приступив до тимчасового виконання обов`язків начальника ЦТУКБ.

Наказом Міністерства оборони України від 18.01.2023 № 7 ОСОБА_4 призначено заступником начальника фінансово-економічного управління Головного управління капітальних вкладень. Наказом Міністерства оборони України від 23.01.2025 № 27 ОСОБА_4 призначено начальником відділу фінансового обліку та звітності - заступником начальника фінансово-економічного управління Головного управління капітальних вкладень. Наказом Міністерства оборони України від 27.05.2025 № 206 ОСОБА_4 призначено начальником фінансово-економічного управління - помічником начальника Головного управління з фінансово-економічної роботи Головного управління капітальних вкладень.

Згідно з п. п. 1.1, 1.6 Положення про ЦТУКБ, затвердженого наказом Міністра оборони України від 25.07.2006 № 453 (зі змінами, далі - Положення), воно є державною госпрозрахунковою установою Міністерства оборони України та призначене для забезпечення виконання завдань капітального будівництва житла для військовослужбовців і членів їх сімей, а також може виконувати функції замовника, забудовника, підрядника, проектувальника, постачальника і виробника в галузі будівництва.

Керівництво ЦТУКБ здійснює його керівник (п. 6.3 Положення), який самостійно вирішує питання його діяльності, за винятком тих, що віднесені Положенням до компетенції органу управління майном (п. 6.4 Положення). Керівник ЦТУКБ діє без довіреностей від імені Центрального управління, представляє його в усіх вітчизняних та іноземних установах та організаціях, розпоряджається коштами та майном Центрального управління відповідно до чинного законодавства України, укладає правочини, видає довіреності, відкриває в установах банків розрахункові (поточні) та інші рахунки, видає накази і розпорядження, обов`язкові для виконання усіма працівниками Центрального управління (п. 6.6 Положення).

Отже, Особа 1, тимчасово виконуючи обов`язки начальника ЦТУКБ, займав посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, а тому, згідно з п. 1 примітки до ст. 364 КК України, був службовою особою та керував діяльністю ЦТУКБ, метою якого є виконання програми житлового і військового будівництва для Міністерства оборони України.

Наказом ЦТУКБ від 22.02.2021 № 2 затверджено Порядок організації будівництва житла для військовослужбовців та членів їх сімей на земельних ділянках (далі - Порядок). Згідно з п. 3 Порядку визначення переможця з будівництва житла здійснюється на конкурсних засадах, а критерієм визначення переможця конкурсу є максимальна кількість житла (кількість квартир та загальна площа), що може отримати організатор конкурсу та мінімальні прогнозні строки закінчення його будівництва та здачі в експлуатацію (п. 19 Порядку). Відповідно до п. 21, 22 Порядку конкурсна комісія визначає переможця конкурсу за результатами розгляду конкурсних пропозицій, а переможцем є учасник конкурсу, який подав найкращу конкурсну пропозицію. Рішення про визначення переможця приймаються більшістю голосів присутніх на засіданні членів конкурсної комісії. У разі рівного розподілу голосів вирішальним є голос голови комісії (п. 23 Порядку).

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції» Особа 1, як службова особа, не міг використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.

12.09.2017 ЦТУКБ укладено договір з ПП «Кансталь» () про будівництво житлового комплексу на земельній ділянці з кадастровим номером 0:75:344:0152, площею 0,9043 га, за адресою: АДРЕСА_2 (далі - земельна ділянка на вул. Симиренка 20-26 у м. Києві). Згідно договору від 13.01.2021 ТОВ «Канстальгруп» () прийняло на себе права і обов`язки, належні ПП «Кансталь» за договором від 12.09.2017.

У силу займаної посади та наявних повноважень Особа 1 був достовірно обізнаний із процедурою організації будівництва житла та знав про неналежне виконання укладеного Міністерством оборони України договору з ТОВ «Канстальгруп» щодо забудови земельної ділянки на вул. Симиренка 20-26 у м. Києві.

У серпні 2024 року (точні дата, час і місце досудовим розслідуванням не встановлені) в Особи 1 виник умисел на використання свого службового становища з метою одержання неправомірної вигоди в особливо великому розмірі для себе та третіх осіб за вчинення дій щодо зміни суб`єкта господарювання, який виконуватиме функції забудовника на земельній ділянці по вул. Симиренка 20-26 у м. Києві, зокрема шляхом проведення відповідного конкурсу, забезпечення перемоги наперед визначеного учасника та підписання договору з таким учасником.

З метою реалізації вказаного умислу, Особа 1 у серпні 2024 року (точні дата, час та місце досудовим розслідуванням не встановлені, але не пізніше 26.08.2024), діючи з корисливого мотиву, звернувся за порадою та допомогою щодо підшукування забудовників та залучив до цього свого товариша ОСОБА_4 , з яким домовився про сприяння в пошуку та залученні іншого забудовника земельної ділянки на АДРЕСА_2 , за умови одержання неправомірної вигоди в особливо великому розмірі, вступивши з ним у попередню змову.

У цей же період, у серпні 2024 року (точні дата, час та місце досудовим розслідуванням не встановлені) ОСОБА_4 , виконуючи попередні домовленості з Особа 1 та діючи як пособник, з метою реалізації спільного умислу, за не встановлених досудовим розслідуванням обставин, звернувся за порадою і допомогою щодо підшукування забудовників та вступив у попередню змову з раніше знайомою йому особою, відомості, про яку розслідуються в іншому кримінальному провадженні (відомості про особу неповні відповідно до презумпції невинуватості, далі - Особа 2), який займав посаду начальника групи забезпечення інфраструктури руху опору відділу підтримання руху опору управління руху опору Командування сил спеціальних операцій Міністерства оборони України, з яким домовився про пошук можливого забудовника вказаної земельної ділянки, представники якого погодяться на надання неправомірної вигоди за перемогу у відповідному конкурсі. ОСОБА_4 повідомив та узгодив з Особа 1 факт залучення Особа 2 до реалізації умислу, спрямованого на отримання неправомірної вигоди в особливо великому розмірі.

26.08.2024 Особа 1, реалізуючи спільний умисел, у месенджері «WhatsApp» надіслав ОСОБА_4 інформацію щодо умов проведення конкурсу на забудову земельної ділянки, до якої долучив копію рішення Київської міської ради від 09.12.2021 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Центральному територіальному управлінню капітального будівництва для будівництва багатоповерхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями соціально-громадського призначення на вул. Симиренка, 20-26 у Святошинському районі міста Києва».

14.02.2025 Особа 2, на виконання попередніх домовленостей з ОСОБА_4 та Особа 1 щодо пошуку забудовника, який погодиться надати неправомірну вигоду за перемогу у конкурсі, познайомився з директором ТОВ «Астрон Трейд» () ОСОБА_6 . Також, він повідомив ОСОБА_4 про можливу участь цього підприємства у конкурсі та висловлення прохання щодо надання неправомірної вигоди за перемогу в ньому.

27.02.2025 ОСОБА_4 , діючи як пособник, на виконання попередніх домовленостей з Особа 1 і Особа 2, організував їх спільну зустріч із представником забудовника ОСОБА_6 у приміщенні ЦТУКБ за адресою: АДРЕСА_3 (далі - приміщення ЦТУКБ). Під час цієї зустрічі обговорено подальшу можливість організації проведення конкурсу з метою забудови земельної ділянки на АДРЕСА_2 та досягнута домовленість між усіма про надання ОСОБА_6 через ОСОБА_4 і Особа 2 технічної документації щодо земельної ділянки до початку конкурсу для прорахунку вартості будівництва багатоповерхового житлового будинку.

28.02.2025, на виконання досягнутих 27.02.2025 домовленостей з ОСОБА_6 , Особа 1 надіслав ОСОБА_4 у месенджері «WhatsApp» технічну документацію щодо земельної ділянки, яку ОСОБА_4 переслав Особа 2, а останній надіслав таку документацію ОСОБА_6 .

18.03.2025 ОСОБА_4 , реалізуючи спільні домовленості, діючи як пособник, організував чергову зустріч Особа 1 з Особа 2, ОСОБА_6 у приміщенні ЦТУКБ, на якій учасники обговорили перспективу забудови земельної ділянки.

У подальшому, у березні 2025 року (точні дата, час та місце досудовим розслідуванням не встановлені), Особа 1 під час особистої зустрічі з ОСОБА_4 надавав йому вказівку висловити ОСОБА_6 прохання надати неправомірну вигоду на суму не менше 800 000 доларів США як обов`язкову умову організації проведення конкурсу, перемоги забудовника в конкурсі та подальшого забезпечення можливості здійснювати будівельні роботи на земельній ділянці. Неправомірна вигода мала надаватися в три етапи, а саме: 50 000 доларів США - за створення Особа 1 конкурсної комісії та забезпечення початку процедури конкурсу (перший етап); 350 000 доларів США - за визначення комісією переможця та підписання договору (другий етап); решта неправомірної вигоди мала надаватись після завершення будівельних робіт у вигляді квадратних метрів нерухомості в збудованому житловому комплексі (третій етап). При цьому остаточний розмір неправомірної вигоди, щодо якої мало бути висловлено прохання ОСОБА_6 , міг бути збільшений з урахуванням часток ОСОБА_4 та Особа 2.

У свою чергу, ОСОБА_4 , на виконання попередніх домовленостей, діючи як пособник, за невстановлених обставин у березні 2025 року (точні дата, час та місце досудовим розслідуванням не встановлені), повідомив Особа 2 визначені Особа 1 вимоги щодо надання неправомірної вигоди для їх подальшого доведення до відома ОСОБА_6 .

Далі, Особа 2, на виконання попередніх домовленостей, за невстановлених обставин, у березні 2025 року (точні дата, час та місце досудовим розслідуванням не встановлені) висловив ОСОБА_6 прохання про надання неправомірної вигоди за забезпечення проведення конкурсу, перемогу в конкурсі та подальшої організації можливості здійснювати будівельні роботи щодо будівництва житлового комплексу на земельній ділянці по вул. Симиренка 20-26 у м. Києві, визначивши загальну суму неправомірної вигоди у розмірі 1 300 000 доларів США (станом на 31.03.2025 за курсом Національного банку України становило 53 911 000 грн) та необхідність її надання в три етапи. Окрім цього, Особа 2 повідомив ОСОБА_6 вимогу розрахувати вартість будівництва такого житлового комплексу з метою чіткого визначення суми неправомірної вигоди, яка має ним надаватися під час третього етапу у вигляді квадратних метрів в збудованому житловому комплексі.

Особа 2 повідомив ОСОБА_4 про виконання попередніх спільних домовленостей та висловлене ним прохання ОСОБА_6 щодо надання неправомірної вигоди у розмірі 1 300 000 доларів США, а той у свою чергу - Особа 1, який погодився на вказану суму та визначив збільшені частки неправомірної вигоди: 100 000 доларів США за перший етап; 400 000 доларів США - другий етап, решта неправомірної вигоди мала надаватись після завершення будівельних робіт у вигляді квадратних метрів нерухомості в збудованому житловому комплексі (третій етап). При цьому, частки Особа 1 залишились незмінними: за перший етап - 50 000 доларів США, за другий етап - 350 000 доларів США, іншу частину ділять між собою ОСОБА_4 та Особа 2.

У свою чергу, ОСОБА_4 та Особа 2 узгодили, що розділять між собою неправомірну вигоду наступним чином: ОСОБА_4 за перший етап - 20 000 доларів США, за другий етап - 25 000 доларів США; Особа 2 за перший етап - 30 000 доларів США, за другий етап- 25 000 доларів США. Розподіл та визначення часток співучасників за третій етап одержання неправомірної вигоди мали відбутися після завершення першої черги будівництва.

Таким чином, Особа 1, ОСОБА_4 , Особа 2 домовилися про спільне отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_6 у розмірі 1 300 000 доларів США за вчинення Особа 1, як т.в.о. начальника ЦТУКБ, дій з використанням службового становища щодо оголошення конкурсу та наступного визначення наданого ОСОБА_6 учасника переможцем вказаного конкурсу. При цьому, ОСОБА_4 і Особа 2 мали діяти як пособники шляхом надання порад, підшукування забудовників та усунення перешкод, оскільки Особа 1 через страх викриття та, з метою маскування своєї участі у вчиненні таких дій, потребував їх порад та допомоги під час висловлення пропозиції про надання неправомірної вигоди безпосередньо ОСОБА_6 та подальшому отриманні неправомірної вигоди.

07.05.2025 Особа 1, продовжуючи реалізовувати спільний з ОСОБА_4 та Особа 2 умисел, керуючись корисливим мотивом та метою, використовуючи службове становище, перебуваючи у приміщенні ЦТУКБ, видав (зокрема, підписав і затвердив печаткою ЦТУКБ) наказ № 1 «Про створення конкурсної комісії Центрального територіального управління капітального будівництва у відборі пропозицій щодо будівництва житла на земельній ділянці: АДРЕСА_2 », у якому одноособово визначив себе головою вказаної конкурсної комісії. Отже, Особа 1 почав виконувати дії, направлені на реалізацію першого етапу одержання неправомірної вигоди в розмірі 100 000 доларів США.

У подальшому, 12.05.2025 ОСОБА_4 , реалізуючи спільні домовленості, діючи як пособник, організував чергову зустріч Особа 1 з Особа 2, ОСОБА_6 у приміщенні ЦТУКБ. Під час зустрічі Особа 1, продовжуючи реалізацію спільного умислу, перебуваючи у своєму службовому кабінеті, запевнив ОСОБА_6 у перемозі ТОВ «Астрон Трейд» у конкурсі щодо забудови земельної ділянки по вул. Симиренка 20-26 у м. Києві.

12.05.2025, після вказаної зустрічі Особа 2, реалізуючи спільні домовленості з Особа 1, ОСОБА_4 , перебуваючи разом з ОСОБА_6 у закладі харчування «CoffeeComer», за адресою: м. Київ, вул. Герцена 35, повторно вказав ОСОБА_6 суму неправомірної вигоди в загальному розмірі 1 300 000 доларів США (станом на 12.05.2025 за офіційним курсом Національного банку України становило 54 002 000 грн), що підлягала наданню, а також етапи та розмір кожної її частини. Також, Особа 2 вказав ОСОБА_6 на спосіб передачі неправомірної вигоди з використанням банківської скриньки в AT «БАНК «УКРАЇНСЬКИЙ КАПІТАЛ», що унеможливить викриття співучасників кримінального правопорушення на одержанні неправомірної вигоди.

14.05.2025 Особа 1, продовжуючи реалізовувати спільний зі ОСОБА_4 і Особа 2 умисел, направлений на отримання першої частини неправомірної вигоди, керуючись корисливим мотивом та метою, використовуючи службове становище, діючи як голова конкурсної комісії, провів засідання конкурсної комісії ЦТУКБ. На цьому засіданні вирішено провести конкурс з відбору пропозицій щодо будівництва житлового багатоповерхового будинку з вбудовано - прибудованими приміщеннями соціально-громадського призначення (дошкільний навчальний заклад) на вул. Симиренка 20-26, площею 0, 9043 га, кадастровий номер земельної ділянки 0:75:344:0152, про що Особа 1 складено та особисто підписано протокол № 1.

15.05.2025 під час зустрічі в ресторані «Голосіївський двір», за адресою: м. Київ, проспект Голосіївський 87, ОСОБА_4 і Особа 2, на виконання спільних з Особа 1 домовленостей, повідомили ОСОБА_6 про необхідність надання ним в строк до 21.05.2025 Особі 1 першої частини неправомірної вигоди в розмірі 100 000 доларів США за створення конкурсної комісії та забезпечення початку процедури відбору переможця. Одночасно ОСОБА_4 і Особа 2 зазначили ОСОБА_6 , що умовою видачі Особа 1 наказу про початок конкурсу є саме надання першої частини неправомірної вигоди.

16.05.2025 Особа 2, продовжуючи реалізовувати спільний з ОСОБА_4 та Особа 1 умисел, керуючись корисливим мотивом, під час зустрічі з ОСОБА_6 у відділенні AT «БАНК «УКРАЇНСЬКИЙ КАПІТАЛ», за адресою: м. Київ, проспект Берестейський 67, вчергове повторив прохання надати неправомірну вигоду на загальну суму 1 300 000 доларів США з вказівкою на три етапи її надання та необхідності дотримання засобів конспірації при спілкуванні та наданні неправомірної вигоди.

Крім того, 16.05.2025 ОСОБА_4 , реалізуючи спільні домовленості, діючи як пособник, організував зустріч Особа 1 з ОСОБА_6 у приміщенні ЦТУКБ. Під час зустрічі Особа 1, продовжуючи реалізовувати спільний умисел, направлений на отримання першої частини неправомірної вигоди, керуючись корисливим мотивом та метою, використовуючи службове становище, повідомив ОСОБА_6 терміни можливого забезпечення ним початку проведення конкурсу та, з метою переконання ОСОБА_6 у необхідності якнайшвидшої передачі першої частини неправомірної вигоди, вказав, що він спілкується з представником іншого забудовника, який готовий прийняти участь та перемогти у конкурсі за умови відмови ОСОБА_6 надати неправомірну вигоду. У ході вказаної зустрічі Особа 1 також підтвердив ОСОБА_6 , що він дійсно уповноважив ОСОБА_4 і Особа 2 одержати неправомірну вигоду у спосіб, який є для всіх найбільш прийнятним.

У подальшому, цього ж дня Особа 1, продовжуючи реалізовувати спільний зі ОСОБА_4 та Особа 2 умисел, направлений на отримання першої частини неправомірної вигоди, керуючись корисливим мотивом, використовуючи службове становище, перебуваючи у приміщенні ЦТУКБ, забезпечив видачу 16.05.2025 наказу № 2 «Про затвердження рішення конкурсної комісії щодо проведення конкурсу», тим самим завершив виконання дій, направлених на отримання першої частини неправомірної вигоди в розмірі 100 000 доларів США.

20.05.2025 Особа 1, діючи умисно, за попередньою змовою зі ОСОБА_4 та Особа 2, у месенджері «WhatsApp» надіслав ОСОБА_4 фото наказу № 2 ЦТУКБ від 16.05.2025 «Про затвердження рішення конкурсної комісії щодо проведення конкурсу», яке стосувалось залучення інвестора для забудови земельної ділянки по АДРЕСА_2 , а ОСОБА_4 у свою чергу надіслав вказане фото Особа 2 для його подальшого скерування ОСОБА_6 .

Цього ж дня, Особа 2, продовжуючи реалізацію спільного умислу, діючи за попередньою змовою з Особа 1 та ОСОБА_4 , у месенджері «WhatsApp» надіслав ОСОБА_6 копію наказу ЦТУКБ № 2 від 16.05.2025 «Про затвердження рішення конкурсної комісії щодо проведення конкурсу», яким затверджено протокол комісії № 1 від 14.05.2025 щодо залучення інвестора з виконання робіт з будівництва багатоповерхового житлового фонду із вбудовано-прибудованими приміщеннями соціально-громадського призначення (дошкільний навчальний заклад) на вул. Симиренка 20-26 у м. Києві.

05.06.2025 Особа 2, діючи за попередньою змовою з Особа 1 та ОСОБА_4 , вчергове вказав ОСОБА_6 на необхідність якнайшвидшого надання Особа 1 першої частини неправомірної вигоди у розмірі 100 000 доларів США від загальної суми неправомірної вигоди у розмірі 1 300 000 доларів США.

Після того, Особа 1, продовжуючи реалізовувати спільний зі ОСОБА_4 та Особа 2 умисел, направлений на отримання першої частини неправомірної вигоди, керуючись корисливим мотивом, використовуючи службове становище, забезпечив подання підлеглими посадовими особами ЦТУКБ оголошення до газети «Україна молода» щодо проведення відповідного конкурсу. Також, 10.06.2025 Особа 1 у месенджері «Signal» надіслав ОСОБА_4 проект публікації оголошення про проведення конкурсу щодо забудови земельної ділянки (фото сторінки 9 газети «Україна молода») з проектом оголошення ЦТУКБ.

У свою чергу, ОСОБА_4 , реалізуючи спільні домовленості, з метою прискорення надання ОСОБА_6 першої частини неправомірної вигоди, діючи як пособник, у месенджері «Signal» надіслав фото сторінки 9 газети «Україна молода» Особа 2, який на виконання спільних домовленостей надіслав зазначене фото ОСОБА_6 .

Приблизно о 18:17 10.06.2025 під час зустрічі ОСОБА_4 та ОСОБА_6 поблизу закладу харчування «McDonald's», за адресою: м. Київ, Севастопольська площа, 1, ОСОБА_4 , на виконання спільних домовленостей з Особа 1 та Особа 2, діючи як пособник, переконався у наявності в ОСОБА_6 при собі першої частини неправомірної вигоди в розмірі 100 000 доларів США. Водночас ОСОБА_6 у ході зустрічі попросив зменшити загальний розмір неправомірної вигоди з 1 300 000 доларів США до 1 000 000 доларів США через значні витрати на будівництво, на що ОСОБА_4 повідомив про необхідність узгодження вказаної можливості з Особа 1.

За результатами обговорення зазначеного прохання ОСОБА_6 у ході зустрічі того ж дня з 19:48 до 20:12 поруч із супермаркетом «Велика Кишеня», за адресою: м. Київ, пл. Печерська 1, Особа 1 повідомив ОСОБА_4 про його згоду на зменшення загального розміру неправомірної вигоди з 1 300 000 доларів США до 1 000 000 доларів США за умови надання ОСОБА_6 першої частини неправомірної вигоди Особа 2 у розмірі 100 000 доларів США того ж дня.

У той же день, о 20:49 під час зустрічі Особа 2, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у ресторані «VINO е CUCINA», за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 82, ОСОБА_4 з метою реалізації спільного умислу, діючи як пособник, повідомив ОСОБА_6 про зменшення загального розміру неправомірної вигоди до 1 000 000 доларів США за умови надання того ж дня Особа 2 першої частини неправомірної вигоди в розмірі 100 000 доларів США згідно попередніх домовленостей, на що ОСОБА_6 погодився. Після цього, о 22:40 10.06.2025, перебуваючи на території місця паркування супермаркету «Novus», за адресою м. Київ, вул. Миколи Міхновського, 16-А, Особа 2, діючи умисно, за попередньою змовою з Особа 1 та ОСОБА_4 , керуючись корисливим мотивом, одержав від ОСОБА_6 першу частину неправомірної вигоди від загальної суми 1 000 000 доларів США у розмірі 100 000 доларів США (за офіційним курсом Національного банку України станом на 10.06.2025 становив 4 149 190 грн).

Отже, ОСОБА_4 обвинувачується у пособництві в проханні надання та одержанні службовою особою неправомірної вигоди, в особливо великому розмірі, для себе та третьої особи за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи, будь-якої дії з використанням службового становища, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 368 КК України.

IІІ. Відомості про укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 угоду про визнання винуватості

05.11.2025 між прокурором першого відділу управління процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості.

Вказана угода про визнання винуватості подана до суду 06.11.2025.

Угода містить формулювання обвинувачення, а також правову кваліфікацію дій ОСОБА_4 , із зазначенням статей (частин статті) закону України про кримінальну відповідальність, які відповідають тим, що зазначені в обвинувальному акті.

Також, угода містить інформацію про те, що ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі висунутого йому обвинувачення та про інші істотні обставини кримінального провадження, передбачені ст. 470 КПК України, які враховані прокурором при вирішенні питання про її укладення, а саме:

-ступінь та характер сприяння обвинуваченим у проведенні кримінального провадження щодо нього та інших осіб, з якими він діяв у змові, що сприяло викриттю іншого учасника кримінального правопорушення, складність досудового розслідування щодо інкримінованого злочину, цінність співпраці ОСОБА_4 для посилення доказової бази;

-зобов`язання ОСОБА_4 надати детальні та правдиві показання, беззаперечне визнання ним своєї винуватості в інкримінованому кримінальному правопорушенні, належна процесуальна поведінка;

-характер та тяжкість злочину, інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_4 , зокрема його роль як пособника.

-особу ОСОБА_4 , який раніше не судимий, характеризується позитивно, щиро покаявся та вперше вчинив злочин, наявності на його утриманні неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , 2008 року народження;

-наміри ОСОБА_4 добровільно зробити грошовий внесок на підтримку Збройних Сил України, відповідно до умов Угоди про визнання винуватості;

-наявність суспільного інтересу в швидкому досудовому розслідуванні і судовому провадженні, яке забезпечить справедливе, своєчасне та невідворотне покарання ОСОБА_4 за вчинення корупційного кримінального правопорушення, викритті інших осіб (співучасників) у скоєнні цього ж кримінального правопорушення, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень (більш тяжких);

-наявність суспільного інтересу в запобіганні повторному вчиненню кримінальних правопорушень як підозрюваним, так і іншими особами, виявленні та припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень.

Сторони дійшли згоди, що обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язується беззастережно визнати свою винуватість в обсязі пред`явленого йому обвинувачення у судовому провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язується надавати правдиві та детальні показання щодо причетності та ролі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в одержанні неправомірної вигоди, а саме: у проханні та одержанні службовою особою неправомірної вигоди в особливо великому розмірі для себе та третьої особи за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням службового становища, за попередньою змовою зі ОСОБА_4 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, обставини, якого детально викладені в повідомленні про підозру/обвинувальному акті у даному кримінальному провадженні, а також у п. 2 вказаної угоди про визнання винуватості.

Обставини вказаного кримінального правопорушення детально викладені в заяві ОСОБА_4 , яка 28.10.2025 надійшла до Спеціалізованої антикорупційної прокуратури з ініціативою про укладення угоди про визнання винуватості. При цьому, ОСОБА_4 підтверджує правдивість, достовірність та повноту, викладених в заяві та наданих ним детективам Національного антикорупційного бюро України (далі - Національне бюро) показань у якості підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000583 від 17.10.2025 та зобов`язується підтвердити і надати аналогічні показання у майбутніх судових засіданнях, у тому числі при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Крім того, ОСОБА_4 зобов`язаний повідомити Національному бюро щонайменше про 3 (три) факти корупційних правопорушень, вчинених іншими особами, які відповідно до ч. 5 ст. 216 КПК України відносяться до підслідності Національного бюро, надавши детективам під час допиту детальні показання про вказані злочини, обставини їх вчинення та викрити причетних осіб до злочинів.

Сторонами враховано, що інкримінованим кримінальним правопорушенням матеріальна шкода не завдана, тому відсутні підстави для звільнення від цивільної відповідальності.

Крім того, cторони дійшли згоди, що протягом 25 (двадцяти п`яти) днів після затвердження судом даної Угоди про визнання винуватості, ОСОБА_4 добровільно зобов`язується перерахувати (у тому числі забезпечить перерахування третіми особами) грошові кошти в розмірі 770 000 (сімсот сімдесят тисяч) грн на підтримку Збройних Сил України, отримувач: Благодійна організація «Міжнародний благодійний фонд «Повернись живим» (, реквізити для сплати: МФО 305299, рахунок НОМЕР_1; призначення платежу: «благодійна пожертва на виконання угоди про визнання винуватості зі ОСОБА_4 ».

При вирішенні питання щодо міри покарання ОСОБА_4 сторони дійшли згоди про визнання таких обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання: визнання вини (1), щире каяття (2), належна процесуальна поведінка (3), активне сприяння розкриттю злочину (4), наявність на утриманні неповнолітньої дитини (5). Окрім цього, сторонами враховано факт відсутності судимості у обвинуваченого ОСОБА_4 та його позитивну характеристику.

Обставин, які згідно зі ст. 67 КК України могли б обтяжувати покарання ОСОБА_4 , в ході досудового розслідування не встановлено.

З урахуванням цих обставин сторони погодили призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 368 КК України, із застосуванням ст. 69-2 КК України, у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, підприємствах, установах, організаціях державної або комунальної форм власності, пов`язані з організаційно-розпорядчими або адміністративно-господарськими функціями на строк 2 (два) роки, з конфіскацією частини належного йому майна (грошових коштів у розмірі 230 000 грн, вилучених 10.06.2025 в ході обшуку, за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки з кадастровим номером :18:045:0129, площею 0, 1200 га, за адресою: Київська область, Вишгородський район, Толокунська сільська рада).

Крім того, в угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

ІV. Позиції учасників судового провадження щодо угоди

Прокурор ОСОБА_3 зазначив, що укладення угоди про визнання винуватості з обвинуваченим відповідає суспільним інтересам. ОСОБА_4 було роз`яснено наслідки укладення угоди, її затвердження судом, невиконання, а також відмову від права на проведення судового розгляду. Підтвердив, що завдяки обвинуваченому було досягнуто певних цілей у кримінальному провадженні, зокрема викрито інших учасників кримінального правопорушення. Подану угоду про визнання винуватості підтримав та просив суд її затвердити, посилаючись на відповідність угоди вимогам чинного законодавства, добровільність її укладення, а також на те, що корупційне правопорушення належить до категорії, для якої передбачена можливість таких угод.

Обвинувачений ОСОБА_4 під час судового засідання повністю визнав свою винуватість у інкримінованому кримінальному правопорушенні, підтвердивши фактичні обставини, встановлені стороною обвинувачення. Він також підтримав укладення угоди між ним та прокурором, не заперечуючи обставин, викладених в обвинувальному акті та в тексті угоди.

Зазначив, що усвідомлює наслідки укладення, невиконання угоди про визнання винуватості, зауваживши при цьому, що це його добровільне рішення, прийняте без будь-якого стороннього впливу. Обвинувачений також погодився на призначення покарання, яке передбачене угодою про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 підтримав затвердження угоди про визнання винуватості. Зазначив, що захистом було ініційовано укладення угоди з прокурором. Під час вирішення питання про затвердження угоди просив врахувати процесуальну поведінку обвинуваченого, його особу, відсутність у нього судимостей та призначити узгоджене угодою покарання.

V. Щодо вирішення судом питань, передбачених ч. 4 ст. 474 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 повідомив, що він у повному обсязі розуміє, що має право на повний судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, і він, при цьому, має право мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, має право допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь. Підтвердив, що йому зрозумілі наслідки укладення та затвердження угоди, визначені у ст. 473 КПК України. При цьому, обвинувачений запевнив, що він розуміє характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, а також розуміє та надає згоду на застосування погодженого виду та розміру покарання.

VІ. Мотиви, з яких Суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону про кримінальну відповідальність.

Положення глави 35 розділу VI КПК України визначають, що для вирішення питання про можливість затвердження угоди суд має встановити, що подана угода відповідає вимогам законодавства і що відсутні підстави для відмови в її затвердженні.

Проаналізувавши зміст обвинувального акта та угоди про визнання винуватості, дослідивши надані сторонами матеріали, Суд дійшов таких висновків.

6.1. Щодо відповідності умов угоди вимогам КПК України та/або закону про кримінальну відповідальність.

Судом встановлено, що укладена між прокурором та обвинуваченим угода містить формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію обвинувачення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

При цьому, сформульоване в угоді обвинувачення відображає істотні обставини цього кримінального провадження, які відповідають формулі кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 .. Зокрема, це виявляється у посяганні на ті суспільні відносини, які становлять об`єкт інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення; форми участі обвинуваченого; суб`єктному складі кримінального правопорушення; спрямованості та реалізації умислу обвинуваченого; направленості мотиву та інших значущих для кваліфікації за відповідною статтею КК України обставин.

Отже, зазначене в угоді формулювання обвинувачення, описані в обвинувальному акті обставини, а також підтвердження обвинуваченим ОСОБА_4 цих обставин, дають можливість Суду дійти висновку про існування фактичних підстав для визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 368 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або обвинуваченого.

Положенням п. 9 ч. 2 ст. 52 КПК України визначено, що у разі укладення угоди про визнання винуватості участь захисника є обов`язковою та забезпечується з моменту ініціювання укладення такої угоди.

Із наданих учасниками кримінального провадження пояснень встановлено, що угода про визнання винуватості була укладена за ініціативою обвинуваченого ОСОБА_4 та за участю його захисника - адвоката ОСОБА_5 .

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні, зокрема, щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи (осіб) у вчиненні будь-якого корупційного кримінального правопорушення чи кримінального правопорушення, пов`язаного з корупцією, та якщо інформація щодо вчинення такою особою (особами) кримінального правопорушення буде підтверджена доказами, і за умови повного або часткового (з урахуванням характеру та ступеня участі особи у вчиненні злочину) відшкодування підозрюваним або обвинуваченим завданого збитку або заподіяної шкоди (якщо такі збитки або шкода були завдані).

Умовами укладеної угоди передбачено, що ОСОБА_4 зобов`язаний надати детальні, правдиві викривальні покази щодо причетності до інкримінованого діяння за ч. 4 ст. 368 КК України інших осіб, обставини, якого детально викладені в повідомленні про підозру в даному кримінальному провадженні та п. 2 угоди про визнання винуватості.

Також, умовами угоди передбачено, що ОСОБА_4 зобов`язаний повідомити Національному бюро щонайменше про 3 (три) факти корупційних правопорушень, вчинених іншими особами, які відповідно до ч. 5 ст. 216 КПК України відносяться до підслідності Національного бюро, надавши детективам під час допиту детальні показання про вказані злочини.

Діяння, яке передбачене частиною 4 статті 368, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , згідно зі ст. 12 КК України належить до особливо тяжкого злочину, а за змістом примітки до статті 45 КК України кримінальне правопорушення, передбачене статтею 368 КК України, належить до корупційного.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 470 КПК України у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину, досудове розслідування якого здійснюється детективами Національного антикорупційного бюро України або яке було направлено до суду прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, угода про визнання винуватості укладається за погодженням із заступником Генерального прокурора - керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (особою, яка виконує його обов`язки).

Зі змісту останнього аркушу угоди про визнання винуватості (п. 14 угоди) вбачається, що така угода погоджена заступником Генерального прокурора - керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_10 .

Укладена угода про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України, оскільки у ній зазначено її сторони, формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для цього кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, обов`язки обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінальних правопорушень, вчинених іншими особами, узгоджене покарання та згода обвинуваченого на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди.

Згідно з абз. 6 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

За змістом угоди, внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4 шкода завдана лише державним та суспільним інтересам.

Відповідно до змісту обвинувального акта, потерпілі у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Таким чином, з огляду на відсутність потерпілих та завдання шкоди вчиненим кримінальним правопорушенням лише державним та суспільним інтересам, вимоги абз. 6 ч. 4 ст. 469 КПК України в угоді дотримано.

6.2. Щодо відповідності умов угоди інтересам суспільства.

Кримінальний процесуальний закон зобов`язує прокурора при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості враховувати наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень, в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень (п. 3 та 4 ч. 1 ст. 470 КПК України).

У пункті 87 рішення від 29.04.2014 у справі «Natsvlishvili and Togonidze v. Georgia» Європейський суд з прав людини зазначив про підтримку ним ідеї, що угоди про визнання винуватості, окрім важливих переваг швидкого розгляду кримінальних справ та полегшення навантаження на суди, прокурорів та адвокатів, також можуть бути успішним інструментом у боротьбі з корупцією та організованою злочинністю, якщо їх правильно застосовувати, і можуть сприяти зменшенню кількості призначених покарань і, як наслідок, кількості ув`язнених.

Суд вважає, що умови угоди, з урахуванням тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення та передбаченого за його вчинення покарання, відповідає інтересам суспільства, які полягають у забезпеченні можливості справедливого та в розумні строки найскорішого вирішення кримінального провадження при мінімальних витратах державних ресурсів, а також у зменшенні навантаження на органи прокуратури та суди. Крім того, укладення угоди про визнання винуватості стимулюватиме інших підозрюваних чи обвинувачених укладати такі угоди з метою сприяння у проведенні кримінального провадження та отримання для себе узгодженого покарання чи звільнення від його відбування тощо, що сприятиме виправленню обвинувачених та запобіганню вчиненню ними нових кримінальних правопорушень, а також впливатиме на усвідомлення іншими особами неминучої караності протиправних діянь та формування несприйняття корупційної поведінки.

Також, слід зазначити, що у контексті цього кримінального провадження суспільний інтерес полягає у припиненні в майбутньому існування ганебного явища як прохання надання та одержання службовою особою неправомірної вигоди шляхом використанням наданого їй службового становища, що завдає істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальних провадженнях, де розслідуються складні кримінальні правопорушення, показує, що правопорушнику не вдасться уникнути кримінальної відповідальності, а також має стримуючий ефект для інших осіб, особливо службових та посадових, від вчинення потенційно суспільно небезпечних діянь.

До того ж, на думку Суду, було б недоцільним застосовувати загальний порядок кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_4 , враховуючи беззаперечне визнання ними своєї винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. На переконання Суду, характер та тяжкість інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, особи винного, його ставлення до вчиненого, вказує на його бажання виправитись, з огляду на що укладена угода не суперечить будь-яким великим суспільним інтересам чи очікуванням.

Укладена угода відповідає інтересам суспільства й у частині узгодженого сторонами покарання. Так, на думку Суду, воно відповідає загальним засадам призначення покарання, є співмірною та достатньою реакцією держави на вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, виходячи з меж, встановлених санкцією статей, що передбачає відповідальність за них.

Суд також бере до уваги факт добровільного зобов`язання обвинуваченого ОСОБА_4 внести 770 000 (сімсот сімдесят тисяч) грн на рахунок, відкритий благодійною організацією «Міжнародний благодійний фонд «Повернись живим» для підтримки Збройних Сил України, що, своєю чергою, позитивно сприяє реалізації державних інтересів, особливо в умовах воєнного стану.

6.3. Щодо відповідності умов угоди вимогам закону в частині призначення покарання.

За загальним правилом, домовленості сторін угоди під час узгодження покарання не можуть виходити за межі загальних і спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. На думку Суду, сторони угоди дотримались вказаних вимог закону.

Положення ст. 69-2 КК України визначають, що у кримінальних провадженнях щодо корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, за умови виконання вимог п. 2 або 2-1 ч. 4 ст. 469 КПК України сторонами угоди про визнання винуватості може бути узгоджено та судом призначено основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу, але не нижче від найнижчої межі, встановленої цим Кодексом. У разі призначення покарання відповідно до частини першої цієї статті особа не може бути звільнена від відбування такого покарання з випробуванням на підставі статті 75 цього Кодексу. Відтак, ця стаття передбачає можливість призначення основного покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу для обвинуваченого ОСОБА_4 .

Так, зі змісту угоди вбачається, що під час узгодження сторонами міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 було враховано і дотримано:

1)положення ст. 63, 65, 69-2 КК України, а саме: сторони в угоді про визнання винуватості узгодили основне покарання у виді позбавлення волі нижче найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 4 ст. 368 КК України, але не нижче мінімальної межі, визначеної КК України для відповідного виду покарання (відповідно до ст. 63 КК України, позбавлення волі встановлюється на строк від одного до п`ятнадцяти років), а також додаткове покарання у виді конфіскації частини майна, передбачене санкцією ч. 4 ст. 368 КК України; при визначенні меж покарання виходили із положень розділу X Загальної частини КК України; врахували характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; взяли до уваги винну особу; врахували його поведінку після вчинення кримінального правопорушення; встановили наявність обставин, що пом`якшують покарання;

Отже, враховуючи викладене, у Суду є достатні підстави вважати, що узгоджене сторонами покарання за своїм видом та розміром відповідає загальним засадам призначення покарання.

2) положення статей 52, 55, 59 КК України та призначення ОСОБА_4 додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, підприємствах, установах, організаціях державної або комунальної форм власності, пов`язані з організаційно-розпорядчими або адміністративно-господарськими функціями на строк 2 (два) роки, з конфіскацією частини належного його майна (грошових коштів у розмірі 230 000 грн, вилучених 10.06.2025 в ході обшуку, за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки з кадастровим номером :18:045:0129, площею 0.1200 га, за адресою: Київська область, Вишгородський район, Толокунська сільська рада);

3) умови виконання вимог п. 2 ч. 4 ст. 469 КПК України.

При вирішенні питання про те, чи є узгоджене сторонами покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, Суд враховує ступінь і характер сприяння обвинуваченого у проведенні кримінального провадження, зокрема беззаперечне визнання ним своєї винуватості, надання викривальних показів щодо причетності інших осіб до вчинення кримінального правопорушення.

При вирішенні питання щодо міри покарання ОСОБА_4 сторони дійшли згоди про визнання таких обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують їх покарання: визнання вини (1), щире каяття (2), належна процесуальна поведінка (3), активне сприяння розкриттю злочину (4) та наявність на утриманні неповнолітньої дитини (5). Окрім цього, сторонами враховано факт відсутності судимості у обвинуваченого ОСОБА_4 , його позитивну характеристику та стан його здоров`я.

Отже, з врахуванням викладеного, у Суду є достатні підстави вважати, що узгоджене сторонами покарання ОСОБА_4 (як основне у виді 1 року та 6 місяців позбавлення волі, так і додаткове у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, підприємствах, установах, організаціях державної або комунальної форм власності, пов`язані з організаційно-розпорядчими або адміністративно-господарськими функціями, на строк 2 роки, з конфіскацією частини належного йому майна грошових коштів у розмірі 230 000 (двісті тридцять тисяч) грн, вилучених 10.06.2025 в ході обшуку, за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки з кадастровим номером :18:045:0129, площею 0, 1200 га, за адресою: Київська область, Вишгородський район, Толокунська сільська рада) за своїм видом та розміром відповідає загальним засадам призначення покарання, яке може бути затверджено судом.

6.4. Щодо порушення умовами угоди прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.

Судом не встановлено обставин, які могли би свідчити про те, що умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, з огляду на те, що її укладення не має преюдиційного значення для кримінального провадження щодо будь-яких інших осіб.

6.5. Щодо добровільності укладення угоди.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні підтвердив, що укладення угоди про визнання винуватості між ним та прокурором є його усвідомленим і добровільним рішенням, прийнятим без жодного стороннього впливу чи тиску.

Прокурор ОСОБА_3 зазначив про спільну узгодженість усіх викладених в угоді умов, підтвердивши добровільність її укладення як з його боку, так і з боку обвинуваченого.

Під час розгляду угоди Суд переконався, що її укладення є добровільним та свідомим рішенням сторін, оскільки матеріали провадження не містять відомостей про застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок або інших обставин, окрім тих, які передбачені змістом угоди. Крім того, у судовому засіданні сторони не заявляли про обставини, які могли би поставити під сумнів добровільність укладення угоди.

6.6. Щодо можливості виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

Згідно з п. 4, 5 угоди про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язується:

-повністю та беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі висунутого йому обвинувачення;

-надавати правдиві та детальні показання щодо причетності та ролі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в проханні та одержанні службовою особою неправомірної вигоди в особливо великому розмірі для себе та третьої особи за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням службового становища, за попередньою змовою зі ОСОБА_4 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, обставини, якого детально викладені в повідомленні про підозру/обвинувальному акті у даному кримінальному провадженні, а також у п. 2 вказаної угоди про визнання винуватості;

- підтвердити і надати аналогічні показання у майбутніх судових засіданнях, які викладені в заяві обвинуваченого ОСОБА_4 , яка надійшла 28.10.2025 до Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, у тому числі при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ;

- повідомити Національному бюро щонайменше про 3 (три) факти корупційних правопорушень, вчинених іншими особами, які відповідно до ч. 5 ст. 216 КПК України відносяться до підслідності Національного бюро, надавши детективам під час допиту детальні показання про вказані злочини, обставини їх вчинення та викрити причетних до злочинів осіб.

Із огляду на зміст наданих у судовому засіданні пояснень, Суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 зможе виконати взяті на себе за угодою зобов`язання.

Висновки

Із врахуванням зазначених вище обставин, Суд дійшов переконання, що угода про визнання винуватості, укладена у межах цього кримінального провадження, відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства та закону України про кримінальну відповідальність.

При цьому, Судом не встановлено підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, для відмови в її затвердженні.

Враховуючи вказане вище, Суд дійшов висновку про необхідність затвердження вказаної угоди про визнання винуватості шляхом ухвалення вироку та призначення обвинуваченому узгодженого угодою покарання.

VІІ. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку на підставі угоди.

7.1. Залік досудового тримання під вартою

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі з розрахунку день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті, тобто один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Суд встановив, що під час досудового розслідування ОСОБА_4 було затримано 10.06.2025 та ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12.06.2025 у справі № 757/27483/25-к до нього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З огляду на надані прокурором відомості (довідку Державної установи «Київський слідчий ізолятор» від 19.09.2025 за № 31237), 19.09.2025 ОСОБА_4 звільнено з-під варти, у зв`язку з зміною запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час доби (ухвала Вищого антикорупційного суду від 19.09.2025 у справі № 991/9571/25). З огляду на це, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання, яке належить призначити ОСОБА_4 за угодою, слід зарахувати 102 дні строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

7.2. Цивільний позов.

Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлявся.

7.3. Підстави для застосування до юридичної особи заходів кримінально-правового характеру відсутні.

7.4. Підстави для виплати винагороди викривачу відсутні.

7.5. Арешт майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 18.07.2025 у справі № 991/7325/25 накладено арешт на нерухоме майно, яке на праві власності зареєстроване на ОСОБА_4 , а саме на: реєстраційний номер об`єкта нерухомості 14, тип об`єкта - земельна ділянка з кадастровим номером :01:006:0040, площею 0, 0853 га; реєстраційний номер об`єкта нерухомості 214, тип об`єкта - житловий будинок, загальною площею 49, 5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16.06.2025 у справі № 757/27390/25-к накладено арешт на майно, вилучене 10.06.2025 під час затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України, а саме: грошові кошти номіналом 500 грн у кількості 460 купюр загальною сумою 230 000 грн.

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 21.10.2025 у справі № 991/10772/25 було накладено арешт на майно, яке на праві власності належить ОСОБА_4 , а саме на: земельну ділянку з кадастровим номером :18:045:0129, площею 0, 1200 га, розташовану за адресою: Київська область, Вишгородський район, Толокунська сільська рада (державний акт на право власності на земельну ділянку зареєстровано за № 11129).

Оскільки Суд призначає обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді конфіскації частини належного йому на праві власності майна, а саме: грошових коштів у розмірі 230 000 (двісті тридцять тисяч) грн, вилучених 10.06.2025 в ході обшуку, за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки з кадастровим номером :18:045:0129, площею 0, 1200 га, за адресою: Київська область, Вишгородський район, Толокунська сільська рада (державний акт на право власності на земельну ділянку зареєстровано за № 11129), арешт на це майно до набрання вироком законної сили необхідно залишити в силі з метою забезпечення виконання покарання у виді конфіскації майна.

Враховуючи, що сторонами узгоджено покарання у виді конфіскації майна лише щодо частини майна обвинуваченого (коштів 230 000 грн та земельної ділянки з кадастровим номером :18:045:0129), і Судом вирішено призначити конфіскацію майна лише в цій частині, то слід скасувати арешт, накладений у межах кримінального провадження № 0001216 від 01.05.2025 ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 18.07.2025 у справі № 991/7325/25 на нерухоме майно: реєстраційний номер об`єкта нерухомості 14, тип об`єкта - земельна ділянка з кадастровим номером :01:006:0040, площею 0, 0853 га; реєстраційний номер об`єкта нерухомості 214, тип об`єкта - житловий будинок, загальною площею 49, 5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4 .

7.6. Речові докази та документи.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Документи, надані суду сторонами кримінального провадження, Суд вирішує залишити у матеріалах цього кримінального провадження.

Питання щодо долі речових доказів у цьому кримінальному провадженні не вирішується.

7.7. Спеціальна конфіскація не застосовується.

7.8. Процесуальні витрати.

Нормами КПК України встановлено, що, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат (п. 13 ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 374 КПК України).

У цьому кримінальному провадженні питання про розподіл процесуальних витрат не вирішується.

7.9. Запобіжний захід.

Відповідно до ч. 3 ст. 475, п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України суд у вироку вирішує питання, зокрема про заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12.06.2025 у справі № 757/27483/25-к до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 09.08.2025. Одночасно визначено запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків у розмірі 53 292 800 грн, з покладенням певних обов`язків у разі внесення застави.

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 31.07.2025 у справі № 991/7617/25 частково задоволено клопотання прокурора та захисника, продовжено ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 28.09.2025 включно, з визначенням розміру альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави 40 000 000 грн, з покладенням певних обов`язків у разі внесення застави.

Ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 19.08.2025 у справі № 991/7617/25 частково задоволено апеляційну скаргу захисника та скасовано ухвалу в частині визначеного розміру застави, у цій частині постановлено нову ухвалу, якою підозрюваному ОСОБА_4 визначено розмір застави у сумі 30 000 000 грн, в іншій частині ухвала слідчого судді від 31.07.2025 залишилася без змін.

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 19.09.2025 у справі № 991/9571/25 задоволено клопотання захисника та змінено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_4 ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 12.06.2025, дію якого продовжено ухвалою Вищого антикорупційного суду від 31.07.2025, на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши ОСОБА_4 залишати адресу місця проживання у нічний час доби з 23:00 до 07:00 наступного дня, строком на два місяці. Покладено на підозрюваного ОСОБА_4 , обов`язки передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до детектива, прокурора та суду за кожною вимогою; утримуватися від спілкування зі свідками та підозрюваним ОСОБА_9 з приводу обставин вчинення кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 0001216; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; не відлучатися із міста Києва, без дозволу слідчого, прокурора або суду; здати на зберігання до відповідних органів Державної міграційної служби свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю. Термін дії обов`язків визначено до 19.11.2025 включно.

Ухвалою судді Вищого антикорупційного суду від 14.11.2025 у справі № 991/11454/25 частково задоволено клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, застосованого до обвинуваченого, продовжено ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши ОСОБА_4 залишати адресу місця проживання у нічний час доби з 23:00 до 07:00 наступного дня. Також, на ОСОБА_4 покладено обов`язки строком на два місяці (тобто, 14.01.2026), а саме: прибувати до прокурора та суду за першим викликом; не відлучатись із міста Києва та Київської області без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками з приводу обставин вчиненого кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 001216; здати на зберігання до відповідних органів Державної міграційної служби свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Визначаючи запобіжний захід, який доцільно застосувати щодо ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, Суд зазначає таке.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

Враховуючи затвердження Судом угоди про визнання винуватості з призначення покарання у вигляді позбавлення волі, а також необхідність забезпечення її виконання та належного дотримання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків до моменту набрання законної сили остаточним рішенням по суті пред`явленого обвинувачення, Суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з покладенням обов`язків: не відлучатись із міста Києва та Київської області без дозволу прокурора або суду; здати на зберігання до відповідних органів Державної міграційної служби свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Застосування цього запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні є необхідним і забезпечить виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків обвинуваченого до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного та керуючись ст. 50, 52, 55, 59, 63, 65, 66, 69-2 КК України, ст. 373 - 376, 469 - 475 КПК України, Суд

ухвалив:

1. Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.10.2025 за № 0000583, укладену 05.11.2025 у місті Києві між прокурором першого відділу управління процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 , за участі захисника - адвоката ОСОБА_5 .

2. ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 368 КК України, та призначити на підставі угоди про визнання винуватості узгоджену міру покарання за ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 368 КК України, із застосуванням ст. 69-2 КК України, у виді 1 (одного) року та 6 (шести) місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, підприємствах, установах, організаціях державної або комунальної форм власності, пов`язані з організаційно-розпорядчими або адміністративно-господарськими функціями на строк 2 (два) роки, з конфіскацією частини належного йому на праві власності майна, а саме: грошових коштів у розмірі 230 000 (двісті тридцять тисяч) грн, вилучених 10.06.2025 в ході обшуку, за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки з кадастровим номером :18:045:0129, площею 0, 1200 га, за адресою: Київська область, Вишгородський район, Толокунська сільська рада (державний акт на право власності на земельну ділянку зареєстровано за № 11129).

3. Запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, застосований до ОСОБА_11 згідно з ухвалою судді Вищого антикорупційного суду від 14.11.2025, залишити до набрання цим вироком законної сили. Покласти на ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили обов`язки не відлучатись із міста Києва та Київської області без дозволу прокурора або суду; здати на зберігання до відповідних органів Державної міграційної служби свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

4. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання у виді позбавлення волі строк перебування під вартою з 10.06.2025 по 19.09.2025 з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі (102 дні).

5. Строк відбування покарання у виді позбавлення волі обчислювати з дня фактичного затримання після набрання вироком законної сили.

Строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, підприємствах, установах, організаціях державної або комунальної форм власності, пов`язані з організаційно-розпорядчими або адміністративно-господарськими функціями обчислювати з моменту відбуття основного покарання у виді позбавлення волі.

6. Залишити в силі арешти майна, накладені ухвалами слідчих суддів Вищого антикорупційного суду від 21.10.2025 у справі № 991/10772/25 та Печерського районного суду міста Києва від 16.06.2025 у справі № 757/27390/25-к, на майно, яке на праві власності належить ОСОБА_4 , а саме: на земельну ділянку з кадастровим номером :18:045:0129, площею 0, 1200 га, за адресою: Київська область, Вишгородський район, Толокунська сільська рада (державний акт на право власності на земельну ділянку зареєстровано за № 11129) та на грошові кошти у розмірі 230 000 (двісті тридцять тисяч) грн, вилучені 10.06.2025 в ході обшуку, за адресою: АДРЕСА_1 .

7. Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 18.07.2025 у справі № 991/7325/25, після набрання цим вироком законної сили скасувати.

8. Документи, які передані суду сторонами кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

9. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, та з урахуванням обмежень, визначених ч. 2 ст. 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Вищий антикорупційний суд до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно зі ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Роз`яснити, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Суддя ОСОБА_12