КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000089 стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

- 02.09.2022 Корольовським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст.ст. 69, 70 КК України на 2 роки позбавлення волі, звільненого по відбуттю покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2024 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим за вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 02 вересня 2022 року, остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, зарахувавши відбуте покарання повністю, та постановлено вважати _________________________________________________________________

Справа №11-кп/824/2484/2025 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8

Категорія: ч. 1 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_1

ОСОБА_6 таким, що відбув покарання.

Цим же вироком вирішено питання щодо витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Суд визнав доведеним, що 20 січня 2021 року приблизно о 15 год. 30 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні реабілітаційного центру, розташованого за адресою: Київська область, Броварський район, с. Перемога, вул. Зазимська, 7, в одній із кімнат звернув увагу на ноутбук марки «Acer» моделі «Aspire 5742», чорного кольору та планшет марки «Acer» моделі «A500», сірого кольору, після чого в останнього виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

У подальшому того ж дня, без розриву в часі, ОСОБА_6 , перебуваючи за зазначеною адресою, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, маючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх негативні наслідки, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав зазначені вище ноутбук, вартістю 2 933,33 грн., та планшет, вартістю 1 433,33 грн., після чого викрадені речі сховав у поліетиленовий пакет чорного кольору, який на той час був при ньому, далі зник з місця вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав своїми умисними діями потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на суму 4 366,66 грн.

В апеляційній скарзі заступник керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_10 , не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, вважаючи вирок суду стосовно ОСОБА_6 незаконним у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, просить його змінити в частині призначеного покарання, роз`яснити ОСОБА_6 право на звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 185 КК України та право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі згоди обвинуваченого ОСОБА_6 на звільнення від кримінальної відповідальності, звільнити його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 185 КК України на підставі ст. 49 КК України та закрити кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. У разі незгоди обвинуваченого ОСОБА_6 на звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 185 КК України визначити йому покарання за ч. 1 ст. 185 КК Україна у виді 1 року обмеження волі та на підставі ч. 5 ст. 74, п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити від призначеного покарання. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло 3 роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Так, встановлено, що ОСОБА_11 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення, яке кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України, 20.01.2021.

Крім того, згідно вироку Королівського районного суду м. Житомира від 02.09.2022, останнє інкриміноване ОСОБА_6 кримінальне правопорушення вчинене ним 10.08.2021.

Також зазначає, що ОСОБА_6 ухвалою Броварського міськрайонного суду від 27.08.2024 оголошено у розшук у зв`язку з його ухиленням від суду, згодом ухвалою того ж суду від 30.09.2024 судове провадження відносно обвинуваченого відновлено у зв`язку із встановленням його місця перебування.

Отже, обвинуваченого ОСОБА_6 оголошено у розшук через 17 днів після закінчення строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності.

Таким чином, строк давності притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 185 КК України закінчився 10.08.2024, однак суд не роз`яснив обвинуваченому право на звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 185 КК України на підставі ст. 49 КК України та право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

За таких обставин, вважає, що під час здійснення судового розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185 КК України, суд повинен був роз`яснити останньому право на звільнення від кримінальної відповідальності за вказане кримінальне правопорушення та, за умови його згоди, звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, а у разі його відмови від такого звільнення - визнати його винним та призначити покарання, однак звільнити від нього на підставі ч. 5 ст. 74 КК України, однак цього не зробив, чим не застосував закон, який підлягає застосуванню, а отже, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність та істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.

Інші учасники судового провадження даний вирок не оскаржують.

Попри вжиті апеляційним судом заходи щодо повідомлення ОСОБА_6 про розгляд апеляційної скарги прокурора, обвинувачений судові повістки, направлені на адресу його місця проживання, не отримує, а вони повернулись із зазначенням, що адресат відсутній за вказаною адресою, та відповідно у призначений день та час до суду апеляційної інстанції не з`явився, про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надсилав, тому, враховуючи, що в апеляційній скарзі прокурора не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого, а також думку прокурора, який не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги прокурора без участі обвинуваченого, колегія суддів, виходячи з положень ч. 4 ст. 405 КПК України, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі обвинуваченого ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу та, уточнивши вимоги, просив звільнити обвинуваченого від покарання, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції, за встановлених у вироку обставин, про доведеність винуватості ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними у ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, при цьому ніким із учасників судового провадження не оспорюються, а тому колегія суддів, не встановивши істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції дійти правильних висновків в цій частині, не переглядає їх, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України.

З огляду на фактичні обставини, встановлені судом, та доведеність винуватості, вірною є і кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185 КК України, що також прокурором не оспорюється.

Досліджуючи доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме - незастосування ст. 49 КК України, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Положеннями ст. 12 КК України визначено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Згідно ч. 2 ст. 12 КК України, кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Санкцією ч. 1 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або пробаційного нагляду на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк.

Таким чином, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 185 КК України, відноситься до кримінальних проступків.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно ч. 2 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затриманням. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років (еталонний текст з Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів - https://www.reestrnpa.gov.ua/REESTR/RNAweb.nsf/wpage/RnaAbout?OpenDocument).

З аналізу законодавства, що регулює питання закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, слідує, що строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Вказаною нормою встановлено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, відповідно до класифікації, визначеної приписами ст. 12 КК України, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання.

При цьому, відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 02 лютого 2023 року (справа № 735/1121/20, провадження № 13-26кс22),у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК, подовженого на період ухилення. Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років - проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.

Також, згідно з ч. 5 ст. 74 КК України, особа може бути звільнена за вироком суду від покарання на підставах, передбачених ст. 49 цього Кодексу.

Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2024 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. За змістом вироку інкриміноване ОСОБА_6 кримінальне правопорушення було вчинено 20.01.2021 року.

Крім того, вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 02 вересня 2022 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст.ст. 69, 70 КК України на 2 роки позбавлення волі. За даним вироком останнє інкриміноване ОСОБА_6 кримінальне правопорушення було вчинене 10.08.2021 року.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2022 року ОСОБА_6 оголошено у розшук у зв`язку з його ухиленням від суду.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 липня 2022 року судове провадження стосовно ОСОБА_6 відновлено у зв`язку із встановленням його місця перебування.

Надалі, ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 серпня 2024 року ОСОБА_6 оголошено у розшук у зв`язку з його ухиленням від суду.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2024 року судове провадження стосовно ОСОБА_6 відновлено у зв`язку із встановленням його місця перебування.

Отже, на час ухвалення оскаржуваного вироку, з урахуванням переривання строку давності та періоду ухилення ОСОБА_6 від суду, визначений у п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України 3-річний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, не сплинув.

А відтак, доводи апеляційної скарги прокурора, що суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки ним обвинуваченого ОСОБА_6 оголошено у розшук через 17 днів після закінчення строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності та не було роз`яснено обвинуваченому право на звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 185 КК України на підставі ст. 49 КК України і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, є безпідставними.

Разом з тим, вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 30.09.2024 року стосовно ОСОБА_6 законної сили не набув, відомості, які б свідчили про наявність обставин для зупинення чи переривання перебігу строку давності, відсутні.

А відтак, виходячи з положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, 3-річний строк давності притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, подовжений на період ухилення, закінчився 25.10.2024 року.

Враховуючи, що від ОСОБА_6 клопотань про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ст. 49 КК України, не надходило, то ОСОБА_6 слід звільнити від призначеного йому судом за ч. 1 ст. 185 КК України покарання, згідно з ч. 5 ст. 74 КК України.

У зв`язку з цим з оскаржуваного вироку підлягає виключенню і рішення про застосування стосовно ОСОБА_6 положень ч. 4 ст. 70 КК України щодо призначення йому остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2024 року стосовно ОСОБА_6 слід змінити, шляхом звільнення ОСОБА_6 від призначеного цим вироком покарання за ч. 1 ст. 185 КК України, на підставі ч. 5 ст. 74 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, та виключенням рішення про застосування стосовно ОСОБА_6 положень ч. 4 ст. 70 КК України.

Таким чином, апеляційна скарга заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2024 року стосовно ОСОБА_6 змінити.

На підставі ч. 5 ст. 74 КК України, звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 1 року обмеження волі, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України.

Виключити з вироку рішення про застосування стосовно ОСОБА_6 положень ч. 4 ст. 70 КК України щодо призначення йому остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

____________________ ____________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3