Справа №601/841/24
Провадження № 1-кп/601/27/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 грудня 2025 року м. Кременець

Кременецький районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000491 від 08.07.2023 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Почаєва Кременецького району Тернопільської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , не одруженого, з середньою-спеціальною освітою, пенсіонера, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,

представника цивільного відповідача ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА» адвоката ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

УСТАНОВИВ:

08 липня 2023 року близько 14 години 05 хвилин водій ОСОБА_3 в порушення вимоги п.п. 31.4.2 (а) «Рульове керування» Правил дорожнього руху (надалі ПДР), затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями перебував в салоні технічно не справного автомобіля «ВАЗ-2103», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належного на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , виданого 23.12.1997 Кременецьким МРЕВ ОСОБА_9 , а ОСОБА_3 ним керував на підставі наявного в нього свідоцтва про його реєстрацію, без пасажирів та вантажу в межах вул. Радивилівська, м. Почаїв Кременецького району Тернопільської області, мав намір виїхати із правого узбіччя на проїзну частину дороги Н-02 сполученням «(М-06) Кременець-Біла Церква-Ржищів-Канів-Софіївка» у напрямку до м. Радивилів Рівненської області.

Перебуваючи на узбіччі, водій ОСОБА_3 перед початком свого руху, тобто виїзду автомобілем «ВАЗ-2106», р.н. НОМЕР_1 на проїзну частину дороги, на смугу руху в напрямку до м. Радивилів Рівненської області, не був достатньо уважний, належно не стежив за дорожньою обстановкою, умовами та відповідно не реагував на їх зміну, чим порушив вимоги пунктів: 1,5 ч.1, 1.10, (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», «маневрування (маневр)» і виконання їх вимог), 2,3 (б, д) Правил дорожнього руху України, а також вимоги, які наведені у пунктах 1, 2 абзацу 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» (№3353-Х11 від 30 червня 1993 року) із змінами та доповненнями (надалі ЗУ «Про дорожній рух»), які зобов`язували його своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Через що, водій ОСОБА_3 розпочав виїзд автомобіля «ВАЗ-2106», р.н. НОМЕР_1 на проїзну частину автодороги Н-02 (вул. Радивилівська м. Почаїв), при цьому перед початком виконання такого маневру, в порушення вимог п.10.1 ПДР України, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

У результаті порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху України, водій ОСОБА_3 не забезпечив безпеку дорожнього руху, і під час виїзду на проїзну частину дороги допустив зіткнення передньої частини вказаного транспортного засобу із передньою частиною мотоцикла «БАДЖАДЖ-ДОМІНАР Д 400» («BAJAJ-DOMINAR D 400), реєстраційний номер НОМЕР_3 (належний на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого 25.02.2020 ТСЦ 6143 ОСОБА_10 ), під керуванням водія ОСОБА_5 , який ним керував на підставі наявного в нього свідоцтва про його реєстрацію та який рухався з пасажиром ОСОБА_11 у напрямку від м. Радивилів Рівненської області до м. Кременця Тернопільської області по зустрічній смузі руху, виконуючи маневр обгону автомобіля «ОПЕЛЬ-АСТРА» («OPEL-ASTRA»), р.н. НОМЕР_5 , який рухався попутно мотоциклу.

Внаслідок наїзду ОСОБА_5 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми тазу у виді перелому крижової кістки зліва та розходження лобкового симфізу («до 20 мм», в деяких записах «4 см») із розривом вентральних крижово-клубових зв`язок», зовнішніми ушкодженнями «промежинна гематома ділянки мошонки», без порушення функцій тазових органів, закритої травми лівого передпліччя у виді переломів діалізу (тіла) променевої кістки у нижній третині та шилоподібного відростка ліктьової кістки, забійно-рваної рани правої гомілки, численні садна ділянки обох колінних суглобів. Виявлені тілесні ушкодження у своєму клінічному перебігу супроводжуються тривалим (більше 21 день) розладом здоров`я.

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог пунктів: 1,5 ч.1, 1.10 (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка». «маневрування (маневр)» і виконання їх вимог), 2,3 (б, д), 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями, а також вимог, які наведені у абзацах 1, 2 частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» (№3353-Х11 від 30 червня 1993 року). Із змінами та доповненнями, перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричинення потерпілому ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вказав, що вину визнає частково, однак під час дачі показань заперечив свою винуватість у цій дорожньо-транспортній пригоді, та показав, що 08.07.2023 він на власному автомобілі «ВАЗ-2106», р.н. НОМЕР_1 знаходився на узбіччі дороги в межах вул. Радивилівська у м. Почаєві Кременецького району Тернопільської області та виїзжав з узбіччя на головну дорогу у напрямку до м. Радивилів. Відстань від його автомобіля до проїзної частини дороги була 5-6 метрів. Проїзна частина дороги вузька. Перед виїздом на головну дорогу подивився на право, включив правий поворот і почав рух. Не зупинявся перед виїздом, бо не було потреби. Автомобіль «ОПЕЛЬ-АСТРА» на зустрічній смузі руху побачив коли доїзжав до середини своєї смуги руху і не пропустив, бо встигав виїхати на свою смугу руху, перешкод ніяких не було. Мотоцикла не було. Коли доїхав до половини дороги то побачив мотоцикл і нажав на гальма, однак відбулося зіткнення його транспортного засобу з транспортним засобом під керуванням ОСОБА_5 з пасажиром. Зіткнення відбулося на його смузі руху. Потерпілий рухався з швидкістю більше 40 км/год по його смузі руху, оскільки обганяв автомобіль «ОПЕЛЬ-АСТРА», немав ніякої реакції, не тормозив, прямо в`їхав в нього. Пізніше зазначив, що вважає що у ДТП є і його вина і вина потерпілого. Цивільний позов потерпілого не визнає.

Під час виступу у судових дебатах обвинувачений зазначив, що його спонукали на досудовому слідстві щоб він взяв вину на себе. ОСОБА_5 мав можливість уникнути зіткнення.

Захисник у судових дебатах зазначив, що обвинувачений має бути виправданий.

Узагальнено позиція захисника щодо наявності підстав для постановлення виправдувального вироку базувалася на аргументах про те, що водій мотоцикла ОСОБА_5 рухався по лівій смузі руху. Зіткнення транспортних засобів відбулося на зустрічний смузі руху, що повністю виключає в діях ОСОБА_3 порушення п.п. 1,5, 2.3 б, 2.3 д ПДР, оскільки аварійна ситуація спричинена водієм ОСОБА_5 .. Саме по собі не уникнення зіткнення не може бути поставлено ОСОБА_3 у провину, оскільки його дії не перебували у прямому причинному зв`язку із суспільно-небезпечними наслідками, що настали. Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в судовому засіданні підтвердили, що автомобіль «ОПЕЛЬ-АСТРА», рухався попутньо в напрямку мотоцикла по правій смузі руху зі швидкістю 50-60 км/год. Потерпілий намагається спотворити певні обставини з метою уникнення відповідальності. Вважає, що висновок експерта №045.25 АТ, який надано стороною захисту, є належним та допустимим доказом у справі.

Проте, не зважаючи на таку позицію обвинуваченого, суд приходить висновку про наявність у діях обвинуваченого складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, яка повністю підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, зокрема:

- потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні надав показання про те, що 08.07.2023 близько 14 години він їхав з братом ОСОБА_11 з м. Радивилів до м. Кременця. Було сонячно, без опадів. Їхав за автомобілем «ОПЕЛЬ-АСТРА», включив поворот і здійснював його обгін. Коли почав обганяти автомобіль «ОПЕЛЬ-АСТРА» то побачив автомобіль «ВАЗ», який раптово виїхав поперек дороги перед його мотоциклом. Відстань між транспортними засобами була дуже мала, у нього не було 2-3 секунди щоб подумати і він не встиг загальмувати, відбулося зіткнення транспортних засобів ближче до середини дороги. Після цього нічого не пам`ятає. Після ДТП два місяці був у лікарні, три місяці лікувався вдома і ще не відновився. Лікарі кажуть що здоров`я повністю не відновиться, ще треба робити одну операцію. Має болі в руці, болить голова, обмежений у русі. Обвинувачений відшкодував лише 2000 гривень. Підтримує цивільний позов, посилаючись на фізичну біль, зміну способу життя;

- допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 надав показання про те, що 08.07.2023 він їхав автомобілем «ОПЕЛЬ-АСТРА» з пасажиром ОСОБА_12 по вулиці Радивилівській у м. Почаєві в напрямку до центра м. Почаєва по своїй смузі руху з швидкістю 50-60 км/год. Погода була суха. За 50 метрів побачив автомобіль ОСОБА_3 , який був припаркований на узбіччі на відстані 300 метрів від автостанції і який намагався виїхати на головну дорогу. Він йому засигналив і ОСОБА_3 зупинився, він продовжив рух і ОСОБА_3 знов почав їхати. Перед ним і за ним автомобілів не було. Його обігнав мотоцикліст і щоб уникнути наїзду з ОСОБА_3 мотоцикліст нахилився вліво. Однак мотоцикліст не міг уникнути наїзду і відбулося зіткнення транспортних засобів на зустрічній смузі руху ближче до середини дороги. Якби ОСОБА_3 зупинився то зіткнення не було б. Перешкод ОСОБА_3 щоб побачити мотоцикліста не було;

- свідок ОСОБА_12 дав показання, аналогічні показанням ОСОБА_13 ;

- свідок ОСОБА_14 дала показання про те, що вона є мамою потерпілого ОСОБА_5 , очевидчем ДТП не була. Син після ДТП не може повноцінно рухатися. Обвинувачений приходив до ОСОБА_15 два рази і приніс 2000 грн і 5000 грн. Будь-яких підстав вважати, що свідчення потерпілого та свідків є недостовірними, у суду немає, оскільки вони є логічними, послідовними та несуперечливими, а також додатково підтверджуються іншими наявними в провадженні доказами, а саме:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 08 липня 2023 року, долученою до нього схемою про обставини ДТП, фото таблицями до протоколу ДТП. Огляд проводився в світлу пору доби, при денному освітленні, без опадів, температурі повітря +24. Оглядом встановлено місце дорожньо-транспортної пригоди - автодорога Н-02 сполученням «М-06- Кременець-Біла Церква-Ржищів-Канів-Софіївка» в межах вул. Радивилівська у м. Почаєві Кременецького району Тернопільської області. У протоколі детально зроблено опис розташування автомобіля обвинуваченого та мотоцикла потерпілого, долучена фототаблиця із зображеннями місця пригоди, автомобіля та мотоцикла; схемою до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 08.07.2023 визначено відстань та розташування транспортних засобів після події, з прив`язками до стаціонарно розміщених об`єктів;

- посвідченням водія ОСОБА_5 та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу «BAJAJ-DOMINAR D 400», реєстраційний номер НОМЕР_3 , належний на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого 25.02.2020 ТСЦ 6143 ОСОБА_10 ;

- свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , виданого 23.12.1997 Кременецьким МРЕВ ОСОБА_9 ;

- полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АТ/3248979 на автомобіль «ВАЗ-21063», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 ;

- висновком експерта №764 від 30.08.2023 згідно з яким при газохроматографічному дослідженні взірця крові ОСОБА_5 , відібраного медичними працівниками КНП «Кременецька опорна лікарня» КМР 08 липня 2023 року о 17 годині 40 хвилин, - метилового, етилового, пропілового, бутилового, алілового спиртів та їх ізомерів не виявлено;

- висновком експерта №659 від 27.07.2023 згідно з яким при газохроматографічному дослідженні взірця крові ОСОБА_3 , відібраного медичними працівниками КНП «Кременецька опорна лікарня» КМР 08 липня 2023 року о 17 годині 50 хвилин, - метилового, етилового, пропілового, бутилового, алілового спиртів та їх ізомерів не виявлено;

- висновком експерта №СЕ-19/120-23/7738-ІТ від 15.08.2023, згідно з яким на момент експертного дослідження система рульового керування наданого на дослідження транспортного засобу «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуває в працездатному стані, проте не відповідає вимогам п.31.4.2 г) (Рульове керування) Правил дорожнього руху України; робоча гальмівна система перебуває в працездатному стані. Невідповідностей вимогам п.31.4.1 (Гальмові системи) Правил дорожнього руху України не виявлено; несправностей (невідповідностей) робочої гальмівної системи не виявлено; виявлено несправності (невідповідності) системи рульового керування вимогам п.31.4.2 г) (Рульове керування) Правил дорожнього руху України, які полягають у тому, що захисні чохли кулькових шарнірів зовнішніх наконечників правої та лівої бокових рульових тяг привода системи рульового керування пошкоджені. Виявлені несправності (невідповідності) виникли до моменту настання ДТП та могли бути виявлені водієм в процесі огляду автомобіля перед початком руху, проте не могли мати впливу на керування транспортним засобом та не могли бути технічною причиною виникнення ДТП;

- висновком експерта №СЕ-19/120-23/7739-ІТ від 11.08.2023, згідно з яким на момент експертного дослідження система рульового керування наданого на дослідження транспортного засобу «BAJAJ-DOMINAR D 400», реєстраційний номер НОМЕР_3 , знаходиться в стані часткової відмови та не відповідає вимогам п.31.4.2 г) (Рульове керування) Правил дорожнього руху України; робоча гальмівна система перебуває в працездатному стані. Невідповідностей вимогам п.31.4.1 (Гальмові системи) Правил дорожнього руху України не виявлено; несправностей (невідповідностей) робочої гальмівної системи не виявлено; виявлено несправності (невідповідності) системи рульового керування, які носять аварійний характер та виникли в ході ДТП під час дії динамічного зусилля при зіткненні транспортних засобів. Несправностей (невідповідностей) вказаних систем (елементів систем) які виникли до моменту ДТП не виявлено;

- висновом експерта №СЕ-19/120-23/7747-ІТ від 17.08.2023, відповідно до якого в момент первинного контакту мотоцикла «BAJAJ-DOMINAR D 400», та автомобіля «ВАЗ 21063» повздовжні осі цих транспортних засобів розташовувались наближено під кутом в межах 155 градусів плюс мінус 10 градусів, якщо робити відлік від поздовжньої осі автомобіля «ВАЗ» до повздовжньої осі мотоцикла «BAJAJ» в напрямку руху годинникової стрілки. В протоколі огляду місця ДТП та на схемі до нього не зафіксовано слідів, що залишені цими транспортними засобами (сліди тертя, кочення, гальмування та ін..), які б свідчили про їх рух безпосередньо перед моментом зіткнення, а тому встановити експертним шляхом кутове розташування цих транспортних засобів відносно елементів дороги, в момент первинного контакту при зіткненні, в рамках проведення даної експертизи не надається можливим. Зіткнення мотоцикла «BAJAJ-DOMINAR D 400» та автомобіля «ВАЗ 21063» відбулося у поперечному напрямку відносно елементів проїзної частини автодороги Н-02 сполученням «М06-Кременець-Біла Церква-Ржищів-Канів-Софіївка», яка проходить в межах вул. Радивилівська в м. Почаєві Кременецького району Тернорпільської області, на смузі руху в напрямку до м. Радивилів. У повздовжньому напрямку у місці, що дещо передує початку утворення сліду «…паливно-мастильних матеріалів…» зафіксованого в протоколі огляду місця ДТП на схемі додатку №1 до протоколу огляду місця події під умовним позначенням №2, якщо переміщатися в напрямку руху мотоцикла BAJAJ в момент зіткнення. Встановити в абсолютних величинах місце зіткнення цих транспортних засобів експертним шляхом не надається можливим в зв`язку з недостатньою інформативністю слідової інформації, зафіксованої на місці ДТП;

- висновком експерта №983 від 29.12.2023, яким встановлено, що згідно з наданими медичними документами, у ОСОБА_5 при госпіталізації 08.07.2023 у КНП «Кременецька опорна лікарня» та подальшому стаціонарному лікуванні 10-26.07.2023 у КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» ТОР, на підставі даних об`єктивного клінічного обстеження, результатів апаратно-інструментальних досліджень та проведених хірургічних втручань, було встановлено: закриту травму тазу у виді перелому крижової кістки зліва та розходження лобкового симфізу («до 22 мм», в деяких записах «4 см») із розривом вентральних крижово-клубових зв`язок», зовнішніми ушкодженнями «промежинна гематома ділянки мошонки», без порушення функції тазових органів; закриту травму лівого передпліччя у виді переломів діалізу (тіла) променевої кістки у нижній третині та шилоподібного відростка ліктьової кістки. Крім цього, із зовнішніх ушкоджень описана «забійно-рвана» рана правої гомілки, численні садна ділянки обох колінних суглобів. Виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження, зважаючи на їх характер, відсутність рентгенологічних ознак консолідації (зрощення) перелому, утворились від дії тупих предметів незадовго до його госпіталізації у лікувальний заклад. Виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження у своєму клінічному перебігу супроводжуються тривалим (більше 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до середньої тяжкості п.п. 2.2.1 (а, в), 2.2.2 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995). Утворення виявлених у ОСОБА_5 ушкоджень за наведених у постанові обставин ДТП не виключається;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 15.12.2023 за участю ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , свідка ОСОБА_12 з таблицями ілюстрацій, в якому зафіксовано як учасники детально розповіли та показали на місці події про обставини ДТП за їх участю. Зокрема, водій ОСОБА_3 розповів те, що він до ДТП автомобілем «ВАЗ-2106», р.н. НОМЕР_1 перебував на лівому узбіччі по напрямку до м. Радивилів Рівненської області (на правому узбіччі по напрямку руху мотоцикла), після чого розпочав виконання маневру виїзду на проїзну частину дороги, а саме на смугу руху в напрямку до м. Радивилів, його швидкість виконання маневру складала 10 км/год. Під час виїзду на проїзну частину дороги відбулося зіткнення вказаного транспортного засобу із мотоциклом «BAJAJ-DOMINAR D 400», р.н. НОМЕР_3 .

Потерпілий ОСОБА_5 розповів те, що він на мотоциклі «BAJAJ-DOMINAR D 400»,, р.н. НОМЕР_3 рухався автомобільною дорогою Н-02 в напрямку до центру м. Почаєва. Під час його руху із другорядної дороги виїхав автомобіль «OPEL-ASTRA», який розпочав рух у попутному напрямку відносно мотоцикла, через що водій ОСОБА_5 рухався із швидкістю 40 км/год. Надалі водій ОСОБА_5 розпочав виїзд на зустрічну смугу руху, для того, щоб здійснити маневр обгону. Під час виконання маневру у потерпілого ОСОБА_5 була швидкість 50 км/год. Та під час його руху із правого узбіччя виїхав автомобіль «ВАЗ-2106», р.н. НОМЕР_1 із яким і відбулося зіткнення.

Свідок ОСОБА_16 вказав, що спочатку він рухався на автомобілі «OPEL-ASTRA» по другорядній дорозі, після чого виїхав на головну дорогу Н-02. Під час його руху по головній дорозі, позаду за ним рухався мотоцикл. Надалі мотоцикл розпочав виконувати маневр обгону його транспортного засобу та в той період автомобіль «ВАЗ», який був припаркований на правому узбіччі по напрямку руху автомобіля «OPEL-ASTRA», розпочав виїзд із узбіччя на проїзну частини дороги де відбулося зіткнення із мотоциклом.

В подальшому ОСОБА_5 вказав розташування місця зіткнення керованого ним мотоцикла «BAJAJ-DOMINAR D 400» та автомобіля «ВАЗ-2106» відносно елементів дороги. Було встановлено, що за показаннями потерпілого ОСОБА_5 місце зіткнення мотоцикла «BAJAJ-DOMINAR D 400» та автомобіля «ВАЗ-2106» знаходиться в межах смуги руху в напрямку м. Радивилів Рівненської області, тобто смузі руху мотоцикла «BAJAJ-DOMINAR D 400», який виконує маневр обгону по автодорозі Н-02, на відстані 4,2 м до правого краю проїзної частини дороги та 6 м до базової лінії (до якої здійснювалася повздовжня прив`язка слідів про ДТП, під час проведення огляду місця ДТП від 08.07.2023). Тобто неподалік сліду №2, який був виявлений під час проведення огляду місця події. Із вказаним місцем зіткнення транспортних засобів водій ОСОБА_3 та свідок ОСОБА_12 погодились.

В подальшому водій ОСОБА_3 вказав місце зупинки (стоянки) автомобіля «ВАЗ-2106», який знаходився на правому узбіччі по напрямку руху мотоцикла, до моменту виїзду вказаного автомобіля на проїзну частину дороги. ОСОБА_3 розташував автомобіль «ВАЗ» на правому узбіччі, передня частина якого знаходилася в напрямку до м. Радивилів та вказав, що орієнтовно на такій відстані та в такому положенні знаходився його транспортний засіб на момент ДТП. В ході проведення замірів. Автомобіль знаходиться на правому узбіччі, на відстані 3,7 м від правого переднього колеса до переривчастої лінії дорожньої розмітки, яка розмежовує смуги руху.

В подальшому ОСОБА_3 показав траєкторію руху автомобіля «ВАЗ-2106» до місця зіткнення та встановлено, що з місця зупинки стоянки автомобіля «ВАЗ-2106» до місця зіткнення, вказаний транспортний засіб проїхав відрізок дороги довжиною 7,2 м. ОСОБА_3 не зміг вказати якою швидкістю він здійснював маневр виїзду на проїзну частину дороги, але вказав, що його швидкість була біля 10 км/год. Після чого розрахунками було встановлено, що водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «ВАЗ-2106», відстань 7,2 м долає за 2,5 с.

В подальшому, в ході проведення слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_5 показав траєкторію свого руху по своїй смузі руху, в напрямку до м. Кременця, місце де він здійснював виїзд на зустрічну смугу руху для виконання маневру обгону та траєкторію свого руху по зустрічній смузі руху. В ході виконання замірів встановлено, що траєкторія руху мотоцикла «BAJAJ-DOMINAR D 400» по смузі руху в напрямку до м. Кременця складає 0,6 м від коліс мотоцикла до ближнього краю переривчастої лінії дорожньої розмітки. Надалі водій ОСОБА_5 показав місце де він розпочав здійснювати свій маневр обгону та в ході проведення замірів зазначено, що ОСОБА_5 на відстані 58,2 м розпочав здійснювати свій маневр обгону попутного автомобіля, тобто виїзду на зустрічну смугу руху та перетину дорожньої розмітки. Надалі потерпілий ОСОБА_5 показав свою територію руху по зустрічній смузі руху (по смузі руху до м. Радивилів) та його траєкторія складала 0,7 м від коліс мотоцикла до ближннього краю переривчастої лінії дорожньої розмітки. Також зазначив, що до виконання маневру обгону він рухався за попутним автомобілем із приблизною швидкістю 40 км/год, а під час виконання маневру по зустрічній смузі руху рухався із швидкістю 50 км/год. Із зміною напрямку руху мотоцикла «BAJAJ-DOMINAR D 400» на зустрічну смугу руху водій попутного автомобіля свідок ОСОБА_12 в даній частині слідчого експерименту погодився.

Надалі, свідок ОСОБА_12 вказав, що він рухався на автомобілі «OPEL-ASTRA» по смузі руху в напрямку до м. Кременця. За ним рухався мотоцикл «BAJAJ-DOMINAR D 400». Швидкість його автомобіля складала біля 40 км/год та траєкторія його руху була наближена до правого краю проїзної частини дороги.

Також, під час слідчого експерименту було встановлено, що водій автомобіля «ВАЗ -2106» перед початком виїзду на автодорогу Н-02 (вул. Радивилівська, м. Почаїв) мав об`єктивну можливість заздалегідь виявити мотоцикл «BAJAJ-DOMINAR D 400», який знаходився на відстані 34,5 м до місця зіткнення (40,2 до автомобіля «ВАЗ») та який наближався (рухався) по вул. Радивилівська, м. Почаїв до нього. В місці його розташування на час ДТП;

- висновком експерта №СЕ-19/120-24/427-ІТ від 10.01.2024 у цій дорожно-транспортній ситуації водій автомобіля «ВАЗ-2106» (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_3 повинен був діяти згідно з вимогами п. 10.1 Правил дорожнього руху, водій мотоцикла «BAJAJ-DOMINAR D 400» (номерний знак НОМЕР_3 ) ОСОБА_5 повинен був діяти згідно з вимогами п.п. 12.3, 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху. Водій мотоцикла «BAJAJ-DOMINAR D 400» (номерний знак НОМЕР_3 ) ОСОБА_5 з моменту виникнення небезпеки для руху не мав технічної можливості шляхом своєчасного застосування екстренного гальмування зупинити керований ним транспортний засіб до місця зіткнення та запобігти зіткненню з автомобілем «ВАЗ-2106» (номерний знак НОМЕР_1 ). У діях водія автомобіля «ВАЗ-2106» (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_3 вбачається невідповідність вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху, яка з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. У діях водія мотоцикла «BAJAJ-DOMINAR D 400» (номерний знак НОМЕР_3 ) ОСОБА_5 вбачається невідповідність вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху. Однак водій Кравець не мав технічної можливості запобігти ДТП з моменту виникнення небезпеки для руху. Зазначена невідповідність з технічної точки зору не перебуває у причинному зв`язку з настанням події ДТП. У діях водія мотоцикла «BAJAJ-DOMINAR D 400» (номерний знак НОМЕР_3 ) ОСОБА_5 не вбачається невідповідності технічним вимогам п.п. 12.4, 12.9 б) ПДР.

Окрім того, з метою оцінки вказаних доказів за ознаками належності, допустимості та достовірності, установлення обставин, що мають значення для цього кримінального провадження, а також з питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку, судом досліджено процесуальні рішення, документи та інші матеріали, що подані стороною обвинувачення, які складені та зібрані стороною обвинувачення під час здійснення досудового розслідування даного кримінального провадження, та підтверджують законність і правомірність проведення процесуальних дій у зазначеному кримінальному провадженні.

Суд критично оцінює пояснення обвинуваченого ОСОБА_3 , надані ним в судовому засіданні та заперечення його винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення і вважає їх такими, що надані з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

У суду немає підстав ставити під сумнів показання потерпілого, свідків, оскільки вони узгоджуються між собою, з матеріалами кримінального провадження, та у сукупності дають повну картину скоєного кримінального правопорушення і у суду відсутні будь-які законні підстави не довіряти показанням потерпілого та свідків. Щодо посилання захисника на те, що свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в судовому засіданні підтвердили, що автомобіль «ОПЕЛЬ-АСТРА» рухався попутньо в напрямку мотоцикла по правій смузі руху зі швидкістю 50-60 км/год, що не відповіє даним, зазначеним у протоколі слідчого експерименту та потерпілий намагається спотворити певні обставини з метою уникнення відповідальності, суд зазначає, що з моменту ДТП пройшов значний проміжок часу, а тому абсолютно є очевидним те, що свідки могли помилитися в судовому засіданні при дачі показань щодо швидкості руху автомобіля «ОПЕЛЬ-АСТРА». Крім того, свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні повідомив, що він був пасажиром. Також, суд звертає увагу на те, що при проведенні слідчого експерименту з участю обвинуваченого, потерпілого та свідка ОСОБА_12 жодних зауважень в учасників не було. Суд вважає, що зібрані у справі докази є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у їх достовірності та у своїй сукупності в достатній мірі підтверджують фактичні обставини кримінального правопорушення, які викладені при формулюванні обвинувачення, а саме те, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 не відповідали зазначеним вище вимогам Правил дорожнього руху України і знаходяться в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та її суспільно небезпечними наслідками, а доводи захисника про те, що дії водія мотоцикла ОСОБА_5 перебували в причинному зв`язку з виникненням ДТП є необґрунтованими і щодо їх спростування суд керується наступним.

Дорожній рух становить діяльність з підвищеним ризиком, під час якої можуть виникати непередбачувані ситуації як в силу певних зовнішніх факторів (наприклад, завалів або поваленого дерева), так і в силу людських помилок, необережності, необачності, а також і порушення правил дорожнього руху. Тому на всіх учасників дорожнього руху покладається обв`язок дотримуватися не лише чітко визначених правил, як, наприклад, обмеження швидкості або заборони проїзду, але й загальних засад безпеки руху, що визначаються дорожньою обстановкою, що склалася. Водій юридично зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну (пункт 2.3 ПДР) та в разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди (пункт 12.3 ПДР). Закон не передбачає модифікації цих обов`язків або звільнення від них залежно від причин виникнення перешкоди, тому ці причини можуть включати також і порушення ПДР іншим учасником дорожнього руху. Так, у випадку виникнення ДТП за участю декількох водіїв наявність чи відсутність у їх діях складу кримінального правопорушення потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них і наслідками, що настали, тобто з`ясування ступеня участі кожного з них у спричиненні злочинного наслідку. Визначальним фактором для визначення відповідальності водія за наслідки ДТП в разі створення небезпеки під час дорожнього руху, є його об`єктивна можливість вчасно виявити цю небезпеку і технічна можливість запобігти спричинення цих наслідків. Верховний Суд у справі №621/3115/18, постанова від 27 червня 2024 року, висловив позицію відповідно до якої порушення Правил дорожнього руху одним водієм не виключає кримінальної відповідальності іншого водія транспортного засобу, який також порушив ПДР, і таке порушення є головною умовою заподіяння суспільно небезпечних наслідків, - перебуває з ними в необхідному причинному зв`язку. Доводи захисника обвинуваченого про те, що винуватість ОСОБА_3 стороною обвинувачення не доведена, оскільки ОСОБА_5 рухався по зустрічній смузі руху, а тому переваги в русі немав, суд відхиляє, оскільки правилами дорожнього руху передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Обвинувачений ОСОБА_3 повинен був і мав можливість виконати вимоги п.10.1 ПДР, невиконання яких перебуває у причинному зв`язку з настанням ДТП та її наслідками. Наведений критерій оцінки причинно-наслідкового зв`язку узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду, відповідно до якої створення небезпеки або перешкоди внаслідок порушення правил безпеки іншим учасником дорожнього руху не виключає кримінальної відповідальності водія за ст.286 КК України. В даному кримінальному провадженні водію ОСОБА_3 , який перебував на узбіччі, для запобігання зіткненню з транспортним засобом ОСОБА_5 достатньо було перед початком свого руху, тобто виїзду автомобілем на проїзну частину дороги, на смугу руху в напрямку до м. Радивилів Рівненської області переконатися, що може це зробити, не піддаючи небезпеці тих користувачів дороги, які слідували назустріч, і з урахуванням їх положення, напрямку руху і швидкості, чого ним зроблено не було.

Отже, виходячи із наведеного та правових позицій Верховного Суду, допущене водієм мотоцикла ОСОБА_5 порушення правил дорожнього руху не звільняє водія автомобіля «ВАЗ-21063» ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за допущене ним порушення п.10.1 ПДР, яке відповідно до висновку експерта №СЕ-19/120-24/427-ІТ від 10.01.2024, стало причиною виникнення вказаної ДТП.

Крім того, захисник ОСОБА_3 у контексті заперечення вини обвинуваченим посилається на те, що ОСОБА_3 , усвідомлюючи та розраховуючи на свою перевагу в русі, не міг передбачити виїзд ОСОБА_5 на його смугу руху, а тому не мав можливості вчасно вжити всіх необхідних заходів, задля уникнення зіткнення транспортних засобів.

Однак такі доводи захисника, на переконання суду, є непереконливими, оскільки розрахунок на дотримання правил дорожнього руху іншим учасником дорожнього руху не означає, що водій вправі ігнорувати дійсну дорожню обстановку, яка склалася на момент прийняття ним рішення, зокрема й небезпеку, що виникла внаслідок порушення ПДР іншим учасником руху.

Як зазначив Касаційний кримінальний суд Верховного Суду в постанові від 19 травня 2020 року у справі № 490/10025/17, водій може розраховувати, що певний вид небезпеки не виникне внаслідок того, що всі учасники дорожнього руху дотримуються правил. Наприклад, водій, який розпочинає рух на перехресті на відповідний сигнал світлофора або регулювальника, вправі розраховувати, що протягом певного часу водії, яким проїзд заборонений, не розпочнуть рух і не створять перешкод для руху його транспортного засобу. За певних обставин це може позначитися на здатності водія своєчасно виявити небезпеку та відреагувати на неї, а відповідно, за певних обставин зняти з нього відповідальність за наслідки ДТП. Однак це не означає, що в разі, коли водій на момент, коли йому дозволено розпочати рух, виявляє на смузі свого руху перешкоду, наприклад пішохода або автомобіль, що не встиг закінчити маневр, зелене світло або знак пріоритету дає йому право не звертати уваги на це і продовжувати рух, ігноруючи перешкоду. Таким чином, як уже зазначалось вище, основним чинником, який визначає відповідальність водія в разі створення небезпеки під час дорожнього руху, залишається його можливість вчасно виявити цю небезпеку і здійснити відповідні заходи для її уникнення чи зменшення. Причина, через яку створена небезпека для руху, не має значення, якщо встановлено, що водій мав можливість її вчасно виявити.

Натомість сторона захисту зосереджується лише на тому, що водій мотоцикла ОСОБА_5 рухався з порушенням вимог ПДР, що в конкретних обставинах даного провадження не має вирішального значення для встановлення винуватості обвинуваченого в порушенні правил безпеки руху, адже у ОСОБА_3 була об`єктивна можливість виявити небезпеку для руху та технічна можливість уникнути ДТП шляхом виконання вимог п. 10.1 ПДР, що є визначальним чинником для встановлення відповідальності за її наслідки.

Суд зауважує, що, якби не було конкретних порушень ПДР обвинуваченим, цей суспільно небезпечний наслідок не настав би, що свідчить про наявність саме в його діянні однієї з обов`язкових ознак об`єктивної сторони злочину - причинного зв`язку між ними. Тож суд не вбачає підстав ставити під сумнів установлені в кримінальному провадженні обставини, спираючись на порушення правил безпеки руху водієм мотоцикла ОСОБА_5 , про які вказує захисник.

Суд також не приймає до уваги аргументи сторони захисту про недопустимість висновку експерта №СЕ-19/120-24/427-ІТ від 10.01.2024 з підстави того, що свідки в судовому засіданні вказали, що вони рухалися з швидкістю 50-60 км/год, а експерт здійснював розрахунки виходячи із швидкості 40 км/год.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, об`єктами дослідження експерта були матеріали кримінального провадження, зокрема: протокол огляду місця події від 08.07.2023, схема додаток №1 до протоколу огляду місця події від 08.07.2023, фото таблиця до протоколу огляду місця події ОМП) від 08.07.2023, протокол допиту потерпілого ОСОБА_5 від 07.12.2023, висновки експертів від 15.08.2023 №СЕ-19/120-23/7738-ІТ, від 11.08.23 №СЕ-19/120-23/7739-ІТ, від 18.08.2023 №СЕ-19/120-23/7747-ІТ, протокол проведення слідчого експерименту від 15.12.2023.

Отже, у розпорядженні експерта були надані усі докази, що містили об`єктивну інформацію про дорожньо-транспортну подію. Експерт при заданому комплексі вихідних даних вирішив всі можливі питання, на які дав повні, в достатній мірі обґрунтовані та вичерпні відповіді. Клопотання про надання слідчим додаткових матеріалів експерт не подавав.

З огляду на встановлені під час розгляду справи обставини, суд зауважує, що висновок експерта у даному кримінальному провадженні №СЕ-19/120-24/427-ІТ від 10.01.2024 відповідає вимогам статей 101,102 КПК України, є належно мотивованим, науково обґрунтованим, складений експертом, що має достатній фах, досвід і стаж експертної роботи, відповіді та висновки експерта не допускають подвійного тлумачення і суперечностей, які потребували б роз`яснення, а, окрім того, всупереч доводам захисника, підтверджуються іншими доказами у даному кримінальному провадженні. Більше того, допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_17 підтримав свій висновок експерта під присягою та попередженням про кримінальну відповідальність.

Отже, суд не вбачає у цьому провадженні підстав для визнання висновку експерта №СЕ-19/120-24/427-ІТ від 10.01.2024 недопустимим доказом.

Законодавець, передбачивши у ч. 2 ст. 101 КПК право сторони захисту надати суду висновок експерта, тим самим передбачив і обов`язок суду його розглянути у сукупності з іншими доказами. Стороною захисту був наданий суду висновок експерта № 045.25АТ від 20.03.2025. Суд не ставить під сумнів надані експертом роз`яснення, але зазначає, що в ході експертного дослідження обставини кримінального правопорушення перевірені не були, а тому цей доказ не є належним.

До того ж під час судового розгляду кримінального провадження судом було надано можливість стороні захисту для реалізації свого права на подання суду своїх доказів та доведення їх переконливості, тобто дотримано принцип змагальності, також надано достатню кількість часу для формування та реалізації тактики захисту. Однак, сторона захисту не скористалася своїм правом на звернення до суду з клопотанням про призначення додаткової чи комісійної автотехнічної експертизи задля перевірки експертним шляхом своїх припущень.

Зважаючи на всі викладені обставини, оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Суд, надаючи оцінку дослідженим доказам з врахуванням обставин дорожньо-транспортної пригоди та часткового невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 , бере до уваги наступне.

Диспозиція статті 286 КК України сформульована законодавцем як бланкетна, тому для встановлення ознак об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого цією статтею, потрібно проаналізувати ті нормативно-правові акти, які унормовують правила безпеки руху й експлуатації транспорту, насамперед ПДР, для з`ясування, які саме порушення цих правил були допущені особою, котра керувала транспортним засобом у момент ДТП.

При цьому належить враховувати, що злочин, передбачений статтею 286 КК України, є злочином із матеріальним складом, і обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння (дію чи бездіяльність), є не будь-які з допущених особою порушень ПДР, а лише ті з них, які спричиняють (викликають, породжують) суспільно небезпечні наслідки, передбачені в частинах 1, 2 або 3 статті 286 КК України, тобто тільки такі порушення ПДР, які є причиною настання цих наслідків і, отже, перебувають із ними у причинному зв`язку.

Таким чином, об`єктивна сторона даного складу злочину включає такі обов`язкові елементи:

- діяння (дія або бездіяльність);

- обстановку;

- суспільно - небезпечні наслідки (в межах даного кримінального провадження - середньої тяжкості тілесне ушкодження);

- причинний зв`язок між суспільно небезпечним діянням та передбаченими законом суспільно-небезпечним наслідком.

Діяння полягає в порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. Воно може вчинятися шляхом дії або бездіяльності й полягати у:

1) вчиненні дій, заборонених правилами дорожнього руху;

2) невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту.

Обстановка вчинення злочину характеризується тим, що діяння вчиняється та наслідки настають в обстановці дорожнього руху.

Причинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винуватою особою, неминуче зумовлює шкідливі наслідки, передбачені у статті 286 КК України.

Допущені особою, яка керує транспортним засобом, порушення ПДР можуть бути умовно поділені на дві групи:

а) порушення, які самі собою (без порушення інших правил ПДР) не здатні викликати суспільно небезпечні наслідки, зазначені у статті 286 КК України;

б) порушення, які самі собою (навіть без будь-яких інших додаткових факторів) містять реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків і тим самим виступають як головна, вирішальна умова, без якої наслідки не настали б і яка з неминучістю викликає (породжує) їх у конкретній ДТП, що мала місце.

Тільки порушення ПДР, які містять у собі реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків і виступають безпосередньою причиною їх настання у кожному конкретному випадку ДТП, є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого статтею 286 КК України.

ВП ВС у постанові від 21.08.2019 у справі № 682/956/17 акцентувала увагу на тому, що склад кримінального правопорушення, передбачений статтею 286 КК України, утворює не будь-яке недотримання особою, котра керує транспортним засобом, вимог ПДР, а лише таке, що безпосередньо призвело до зазначених у цій статті наслідків.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

З обставин, встановлених судом, слідує, що перебуваючи на узбіччі, водій ОСОБА_3 перед початком свого руху, тобто виїзду автомобілем «ВАЗ-21063», р.н. НОМЕР_1 на проїзну частину дороги, на смугу руху в напрямку до м. Радивилів Рівненської області, не був достатньо уважний, належно не стежив за дорожньою обстановкою, умовами та відповідно не реагував на їх зміну, чим порушив вимоги пунктів: 1,5 ч.1, 1.10, (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», «маневрування (маневр)» і виконання їх вимог), 2,3 (б, д) Правил дорожнього руху України, а також вимоги, які наведені у пунктах 1, 2 абзацу 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» (№3353-Х11 від 30 червня 1993 року) із змінами та доповненнями (надалі ЗУ «Про дорожній рух»), які зобов`язували його своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Через що, водій ОСОБА_3 розпочав виїзд автомобіля «ВАЗ-21063», р.н. НОМЕР_1 на проїзну частину автодороги Н-02 (вул. Радивилівська м. Почаїв), при цьому перед початком виконання такого маневру, в порушення вимог п.10.1 ПДР України, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

У результаті порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху України, водій ОСОБА_3 не забезпечив безпеку дорожнього руху, і під час виїзду на проїзну частину дороги допустив зіткнення передньої частини вказаного транспортного засобу із передньою частиною мотоцикла «БАДЖАДЖ-ДОМІНАР Д 400» («BAJAJ-DOMINAR D 400), реєстраційний номер НОМЕР_3 (належний на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого 25.02.2020 ТСЦ 6143 ОСОБА_10 ), під керуванням водія ОСОБА_5 , який ним керував на підставі наявного в нього свідоцтва про його реєстрацію та який рухався з пасажиром ОСОБА_11 у напрямку від м. Радивилів Рівненської області до м. Кременця Тернопільської області по зустрічній смузі руху, виконуючи маневр обгону автомобіля «ОПЕЛЬ-АСТРА» («OPEL-ASTRA»), р.н. НОМЕР_5 , який рухався попутно мотоциклу.

Внаслідок наїзду ОСОБА_5 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді.

Судом також встановлено, що інший учасник ДТП потерпілий ОСОБА_5 здійснював маневр обгону, виїхав на зустрічну смугу руху, та в дорожній обстановці, що склалася на момент ДТП, не мав технічної можливості запобігти ДТП з моменту виникнення небезпеки для руху.

Під час розгляду кримінального провадження суд зобов`язаний виявити, встановити і вказати в мотивувальній частині вироку порушення ПДР, які мали місце під час конкретної ДТП, але водночас він повинен чітко зазначати у вироку, які саме з цих порушень були причиною настання наслідків, передбачених статтею 286 КК, тобто перебували у причинному зв`язку з ними, а які з цих порушень виконали лише функцію умов, що їм сприяли.

Причинний зв`язок в автотранспортних злочинах відрізняється тим, що він встановлюється не між діями водія та наслідками, що настали, а між порушеннями ПДР та відповідними наслідками.

При виявленні причинного зв`язку необхідно враховувати як дії (бездіяльність) особи, яка керує транспортним засобом, так і неналежне (у тому числі невинне) поводження інших учасників руху, що також може виключити відповідальність водія.

Крім того, при вирішенні питання про причинний зв`язок ураховується наявність у водія технічної можливості уникнути шкідливого наслідку. Якщо такої можливості не було і встановлено, що аварійну ситуацію викликано не ним, то відповідальність водія виключається.

Викладені в письмових доказах обставини вказують на те, що обидва водії учасники ДТП допустили порушення ПДР. Водій ОСОБА_5 порушив п.12.3 ПДР, однак відповідальність водія ОСОБА_5 виключається, оскільки водій ОСОБА_5 не мав технічної можливості запобігти дорожньо-транспортній пригоді з моменту виникнення небезпеки руху і таке порушення з технічної точки зору не перебуває у причинному зв`язку з настанням події ДТП. Натомість, порушення п. 10.1 ПДР водієм ОСОБА_18 знаходиться у причинному зв`язку як з виникненням ДТП, так і з наслідками у вигляді отримання потерпілим ОСОБА_5 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

На підставі викладеного, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, як особи, яка керує транспортним засобом, що спричинило середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_5 , доведена, а його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 286 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжкого необережного злочину, особу винуватого, його ставлення до скоєного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.65КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст.50КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Згідно з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 №14 при призначенні покарання за ст.286КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, є особою пенсійного віку, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, призначення йому покарання у межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Відповідно до ст. 124 КПК України, з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експертів.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Представником потерпілого адвокатом ОСОБА_6 , в інтересах потерпілого ОСОБА_5 , подано цивільний позов до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» та обвинуваченого ОСОБА_3 , предметом якого є стягнення з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь ОСОБА_5 100317,10 грн на відшкодування витрат на лікування, 16 000 грн моральної шкоди та стягнення з ОСОБА_3 150 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_5 є потерпілим у даному кримінальному провадженні. Причиною ДТП є порушення зі сторони водія ОСОБА_3 ПДР України. Потерпілому заподіяна майнова шкода у зв`язку з ушкодженням здоров`я, він був змушений проходити тривале дорого вартісне лікування та реабілітацію, що підтверджується квитанціями на придбання матеріалів та медикаментів на суму 100 317,1 грн.

Крім того, внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 потерпілому завдано моральної шкоди. Розмір моральної шкоди потерпілим визначений з урахуванням страждань, фізичного болю, ступеню змін, що відбулися у його житті, погіршенням здібностей до організації свого життя, тривалістю часу, необхідного для відновлення фізичного та психічного здоров`я. Наразі стан його здоров`я в повному обсязі не відновлений. Він потребує продовження лікування, тому моральну шкоду оцінює в 166 000 грн.

10.12.2024 від представника цивільного відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» ОСОБА_19 надійшов відзив на позов, в якому він просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 , оскільки позивач не звертався до страховика з заявою про страхове відшкодування та не надав документи, визначені п.35.2 ст. 35 Закону України «Про ОСЦВВНТЗ» . Крім того зазначив, що законодавець у ст. 26-1 Закону України «Про ОСЦВВНТЗ» чітко визначає, що розмір моральної шкоди визначається у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, яку ПАТ «НАСК «ОРАНТА» не проводила позивачу.

17.06.2024 від представника цивільного відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» адвоката ОСОБА_7 надійшли письмові пояснення щодо позову відповіднго до яких представник вважає, що виплата позивачу матеріальної та моральної шкоди, пов`язаної з лікуванням, можлива тільки у випадку набрання законної сили вироком суду яким буде встановлено вину ОСОБА_3 . Витрати на лікування мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Вирішуючи цивільний позов, пред`явлений потерпілим ОСОБА_5 до ПАТ «НАСК «ОРАНТА», суд виходить з наступного.

Відповідно ст.128 КК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до полісу № АТ3248979 від 19.10.2022 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПАТ «НАСК «ОРАНТА» застраховано цивільно-правову відповідальність ОСОБА_3 , як володіляця автомобіля «ВАЗ-21063», д.р.н. НОМЕР_1 . За даним полісом встановлений ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю в сумі 320000,00 гри, за шкоду, заподіяну майну - 160000,00 грн, франшиза 1500,00 грн.

Згідно зі ст.23 Закону 1961-ІV шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно із п.24.1 ст.24 Закону № 1961-ІV у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Суд, дослідивши фіскальні чеки з аптек, рахунок-фактуру № 17/07 від 14.07.2023, рахунок-фактуру №99/07 від 24.07.2023, що додані до цивільного позову, приходить до висновку, що в цій частині позов підлягає частковому задоволенню на суму вартості пристосування для лікування переломів у розмірі 92000 грн. В іншій частині вимоги про відшкодування витрати на лікування не підлягають задоволенню, оскільки ліки, придбання яких підтверджено фіскальними чеками, не підтверджені медичною документацією, як такі, що призначались для лікування ушкоджень потерпілого, отриманих у ДТП.

Відповідно до ст.26-1 Закону № 1961-ІV страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Отже, в силу закону в межах ліміту відповідальності відповідач ПАТ «НАСК «ОРАНТА», як страховик, зобов`язана відшкодувати ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі, який дорівнює 5 % від страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, що становить 4600,00 грн.

При вирішенні позовних вимог ОСОБА_5 до обвинуваченого, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

В силу ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

За приписами частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За приписами ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування такої шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Як роз`яснено в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо), та з урахуванням інших обставин справи. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Отже, законом установлено загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди. Тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду.

При вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та тривалість заподіяних ОСОБА_5 моральних страждань, виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості та зазначає наступне.

Так, суд погоджується з доводами представника цивільного позивача про те, що така протиправна поведінка ОСОБА_3 спричинила потерпілому фізичний біль, душевні страждання, погіршення стану здоров`я, що потребувало певного часу та зусиль для його відновлення, встановлення нормальних життєвих зв`язків. В той же час, при визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує, що ДТП відбулася за участі обвинуваченого та потерпілого, судом встановлено, що і сам потерпілий не дотримався вимог ПДР України, а тому, дотримуючись принципів розумності, співмірності та справедливості, визначає розмір відшкодування моральної шкоди - 50 000 грн, що, на думку суду, буде достатньою компенсацією завданих ОСОБА_5 моральних страждань.

Керуючись ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 3000 (три тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави: 2390,00 грн. за проведення судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/120-23/7738-ІТ від 15.08.2023; 1912,00 грн. за проведення судової авто-технічної експертизи №СЕ-19/120-23/7739-ІТ від 11.08.2023; 3824,00 грн. за проведення судової транспортно-трасологічної експертизи №СЕ-19/120-23/7747-ІТ від 17.08.2023; 3786,40 грн. за проведення інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» від 10.01.2024 №СЕ-19/120-24/427-ІТ.

Речові докази у кримінальному провадженні: мотоцикл «BAJAJ-DOMINAR D 400», номерний знак НОМЕР_3 , який повернутий на відповідальне зберігання ОСОБА_20 повернути ОСОБА_20 ; автомобіль «ВАЗ 21063», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , який повернутий на відповідальне зберігання ОСОБА_3 -повернути ОСОБА_3 .

Цивільний позов представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 , в інтересах потерпілого ОСОБА_5 , до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» та обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», , адреса: 02081, м. Київ, вулиця Здолбунівська, 7-д на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_2 (дев`яносто шість тисяч шістсот) гривень страхового відшкодування, з яких: витрати на лікування 92000.00 грн, моральна шкода 4600,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_4 000 (п`ятдесят тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.

В решті позову відмовити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подана апеляція на протязі тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Відповідно до п. 15 ст. 615 КПК України, після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини.

Учасникам судового провадження вручається повний текст вироку в день його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий