КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-сс/4809/585/25 Головуючий у суді І-ї інстанції - ОСОБА_1
Справа № 405/6473/23 Доповідач в колегії апеляційного суду - ОСОБА_2
Категорія - ст. 309 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2025 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді у складі колегії суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

переглянула в письмовому провадженні матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , який здійснює захист підозрюваного ОСОБА_6 , ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Кропивницького від 12.11.2025, якою стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гайворон, Кіровоградської області, громадянина України, останнє відоме місце проживання за адресою АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 240 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою

ВСТАНОВИЛА:

Слідчим відділом ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 25.08.2023 до ЄРДР за №0000920, за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 240 КК України.

Слідчим, 09.11.2025, дружині ОСОБА_6 ОСОБА_9 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 240 КК України, відповідно до якої: ОСОБА_7 , працюючи на посаді головного інженера ВАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр» на пропозицію ОСОБА_8 , який на той час перебував на посаді директора виконавчого ПАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр», вступив з ним та маркшейдером вказаного підприємства ОСОБА_6 у злочинний зговір на вчинення незаконного видобування корисних загальнодержавного значення «мігматитів» на земельній ділянці Гайворонського родовища мігматитів в Голованіському районі Кіровоградської області у період призупинення дії спеціального дозволу на користування надрами.

В ході досудового розслідування встановлено, що Державною службою геології та надр України видано ПАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр» спеціальний дозвіл на користування надрами № 375 від 09.11.1995, а саме на видобування корисної копалини загальнодержавного значення мігматитів, придатних для виробництва щебеню будівельного, на території Гайворонського родовища (південно-східна околиця м. Гайворон, загальна площа 48,73 га), строком дії, з урахуванням продовжень до 09.11.2035.

Про прийняті рішення Державної службою геології та надр України повідомлено ПАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр» (листом від 21.03.2019 № 5450/03/14-19 про зупинення дії вищевказаного спеціального дозволу на користування надрами, а листом від 24.07.2019 № 13445/14/14-19 про поновлення його дії).

Таким чином з 11.03.2019 по 22.07.2019 дію спеціального дозволу на користування надрами № 375 від 09.11.1995 ПАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр» було призупинено.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження встановлено, що про зупинення дії спеціального дозволу ПАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр» було повідомлено рекомендованим листом від Державної служби геології та надр України № 5450/03/14-19 від 21.03.2019, який старшим інспектором кадрів ОСОБА_10 отримано 26.03.2019 та який в подальшому зареєстрований в канцелярії товариства за вх. №7 від 29.03.2019.

Про поновлення дії спеціального дозволу ПАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр» було повідомлено рекомендованим листом від Державної служби геології та надр України № 13445/14/14-19 від 24.07.2019, який представниками ПАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр» отримано 01.08.2019.

Вказаний лист Державної служби геології та надр України № 5450/03/14-19 від 21.03.2019 директором виконавчим ПАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр» ОСОБА_8 29.03.2019 був розписаний до виконання маркшейдеру товариства ОСОБА_6 .

Однак ОСОБА_8 , будучи обізнаний про факт призупинення дії спеціального дозволу на користування надрами № 375 від 09.11.1995, діючи умисно, розуміючи, що у разі виконання наказу Державної служби геології та надр України за № 76 від 11.03.2019, відбудеться зупинка господарської діяльності товариства та зменшення прибутку від переробки корисних копалин, бажаючи здійснення незаконного видобутку корисних копалин у період зупинки спеціального дозволу на користування надрами став на шлях реалізації свого злочинного умислу.

Розуміючи неможливість реалізації свого злочинного умислу одноособово ОСОБА_8 вирішив залучити до злочинної діяльності спільників з числа працівників ПАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр». За для цього у період з 11.03.2019, ОСОБА_8 посвятив у свої злочинні наміри головного інженера ПАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр» ОСОБА_7 та маркшейдера ПАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр» ОСОБА_6 .

Спонукаємі корисливим мотивом та метою незаконного збагачення ОСОБА_7 та ОСОБА_6 надали свою згоду на участь у реалізації його злочинного умислу, вступивши, тим самим, з ним у злочинну змову.

Наказом директора виконавчого ВАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр» № 130к від 29.12.2010 ОСОБА_7 , призначений на посаду головного інженера ВАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр».

Отже, в період з 29.12.2010 по 10.04.2019, перебуваючи на посаді головного інженера ПАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр» та з 08.04.2019 перебуваючи на посаді директора ПАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр» ОСОБА_7 , був службовою особою, що постійно обіймає на підприємстві посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.

Таким чином, з метою реалізації свого злочинного плану спрямованого на незаконний видобуток корисних копалин, ОСОБА_8 , діючи умисно, не зупинив видобування мігматитів ПАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр», а навпаки вчинив активні дії направлені на продовження видобутку попри призупинення спеціального дозволу, за попередньою змовою групою осіб, 28.03.2019 року, засвідчив власним підписом необхідні документи, які були складені маркшейдером ОСОБА_6 , що перебував із ОСОБА_8 у змові, а саме: Заявку № 268 від 28.03.2019 на проведення вибухових робіт на ПАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр» 02.04.2019; Лист № 268 від 28.03.2019 на проведення вибухових робіт на ПАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр» 02.04.2019, тобто в період між прийняттям Державною службою геології та надр України рішення про зупинення дії спеціального дозволу та до прийняття рішення Державною службою геології та надр України про поновлення дії спеціального дозволу на користування надрами.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел ОСОБА_8 засвідчив власним підписом акт здачі-прийняття виконаних вибухових робіт від 02.04.2019 по дільниці №7, відповідно до якого ПАТ «Західукрвибухпром» видобуто корисну копалину загальнодержавного значення мігматити в кількості 14660 м3, яку передано до ПАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр». Вказана корисна копалина внаслідок дій ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 переміщена із місця видобутку (родовища) до виробничих потужностей ПАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр» де за допомогою дробарок перероблена в щебеневу продукцію, з подальшою реалізацією отриманої товарної продукції (щебень, відсів) на підставі укладених договорів поставки із суб`єктами господарської діяльності.

Разом з цим, ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не бажаючи бути викритими у вчиненому злочину вирішили вчинити дії направлені на створення документального прикриття та надання ознак легальності своїм незаконним діям.

Так, з метою приховування вчиненого незаконного масового вибуху групою осіб у складі ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вжито заходів щодо складання фіктивного акту попереднього огляду місць проведення вибухових робіт від 18.03.2019, яким начебто зафіксовано факт наявності нависів та козирків у місці видобутку, що мало створити формальний привід для вчинення дій по усунення даних обставин шляхом вибуху.

За для створення вказаного акту учасниками групи за попередньою змовою ОСОБА_7 та ОСОБА_6 поставили свої підписи у вказаному фіктивному документі, а також шляхом введення в оману отримали підписи у працівників ПАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр» ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та завідувача сектору гірничого нагляду Управління Держпраці у Кіровоградській області ОСОБА_13 , зазначаючи останнім про наявність у місці видобутку козирьків та нависів з породи, які насправді були відсутні.

Таким чином, внаслідок незаконних умисних злагоджених дій ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 шляхом масового вибуху, проведеного ПрАТ «Західукрвибухпром» на підставі заявки ПАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр», незаконно видобуто корисну копалину загальнодержавного значення - «мігматити», об`ємом 14660 м3, на земельній ділянці Гайвороснького родовища мігматитів в Голованіському районі Кіровоградської області за адресою: Кіровоградська область, Голованівський район, м. Гайворон, пров. Кар`єрський, 2, внаслідок чого Державі завдано збитків на загальну суму 43 190 383, 1 гривень, що підтверджується висновком судової інженерно-екологічної експертизи.

У межах даного кримінального провадження старший слідчий СВ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_14 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке розглянуте слідчим суддею та за наслідками такого розгляду задоволене та постановлено застосувати стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя прийшов до висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , наявність ризиків, передбачених п. п. 1), 3) ч. 1 ст. 177 КПК України: можливість підозрюваного переховуватись від досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків.

14.08.2025 ОСОБА_6 здійснив виїзд за межі України у пункті перетину «Шегині » та в зворотному напрямку кордон не перетинав, тобто за місцем проживання та реєстрації відсутній. Окрім цього, постановою слідчого від 16.10.2025 підозрюваного ОСОБА_6 , оголошено у міжнародний розшук. Наведене свідчить, що ОСОБА_6 ухиляється від органу досудового розслідування та суду.

Наявність інших ризиків, передбачених п. п. 2), 5) ч. 1 ст. 177 КПК України, - слідчий суддя визнав не доведеною.

Визначаючи запобіжний захід щодо підозрюваного, слідчим суддею взято до уваги тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, наслідки, що настали внаслідок його вчинення, враховані також обставини, передбачені ст. 178 КПК України: відсутність судимостей

Із судовим рішенням не погоджується адвокат ОСОБА_5 , який здійснює захист підозрюваного ОСОБА_6 , та просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Вказує, що жодних даних, про належне повідомлення ОСОБА_6 про виклик до слідчого, крім голослівних і нічим не підтверджених заяв слідчого і прокурора з цього приводу матеріали клопотання не містять, а навпаки, містять дані, достатні для висновку про те, що спроби такого виклику слідством не здійснювались взагалі.

Як вбачається з матеріалів справи, колишньому головному маркшейдеру ВАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр» ОСОБА_6 , у «змові» з виконавчим директором та головним інженером цього підприємства, інкримінується вчинення злочинних дій у сфері господарської діяльності (незаконний видобуток магматиту шляхом проведення вибухових робіт у період зупинення на нетривалий час, з березня по липень 2019 року дії дозволу на користування надрами) більш ніж 6 років тому, а саме у квітні 2019 року.

Весь цей час ОСОБА_6 знаходився в Україні, і виїхав з неї 14.08.2025 року, тобто за 1 місяць і 10 днів до вручення повідомлення про підозру його дружині 24.09.2025 року.

Про невжиття слідчим і прокурор жодних заходів до належного виклику ОСОБА_6 для вручення повідомлення про підозру, переконливо свідчить наступне: повідомлення про підозру складено та підписано слідчим і погоджено прокурором у м. Кропивницькому 24.09.2025 (година не зазначена, але, як стане зрозуміло нижче, очевидно до початку робочого дня як в поліції так і прокуратурі); дане повідомлення про підозру від 24.09.2025 вже о 9.11 год. цього ж дня, 24.09.2025 року, вручено у м. Гайвороні дружині ОСОБА_6 (відповідно до її підпису на цьому повідомленні).

З урахуванням відстані між м. Гайворон і м. Кропивниирким (близько 250 км), очевидно що належний виклик ОСОБА_6 не тільки не здійснювався а і не міг бути здійснений. Якщо припустити, що прокурор погодив повідомлення про підозру в м. Кропивницькому не пізніше 7.00 год. ранку 24.09.2025 року, то тільки в такому випадку воно могло бути вручено дружині ОСОБА_6 о 9.11 ранку цього ж дня, 24.09.2025 року.

На будь-який, а не тільки належний, виклик ОСОБА_6 в такому випадку часу у слідчого і прокурор, очевидно, не було.

Будь-яких даних про отримання ОСОБА_6 виклику до слідчого, як до 24.09.2025 так і після цього, або навіть про належне направлення такого виклику, матеріали клопотання не містять.

Таким чином, фактично ОСОБА_6 оголошений як в розшук, так і в міжнародний розшук явно безпідставно, що, очевидно, залишилось поза увагою слідчого судді, який до речі, до цього 14.10.2025 без участі захисту надавав дозвіл на затримання ОСОБА_6 , де висловився, як щодо законності оголошення у розшук ОСОБА_6 так і щодо обгрунтованості підозри і існування ризиків, що унеможливлювало ним неупереджений розгляд даного клопотання, на якому належало вирішити аналогічні питання.

Як вбачається з матеріалів справи, за даними системи «Аркан» слідству достовірно відомо про проживання ОСОБА_6 за кордоном, і тому його виклик потрібно було здійснювати в тому числі і в порядку ч.7 ст.135 КПК України.

Більш того, допитана слідчим 24.09.2025 року (зразу після вручення їй повідомлення про підозру) дружина ОСОБА_6 повідомила, що він в даний час проживає в Голландії. Даних про можливість повідомлення нею ОСОБА_6 про виклик до слідчого, як про те бездоказово стверджував прокурор у судовому засіданні, протокол її допиту слідчим не містить, як і даних про те, що таке питання їй ставилося.

Учасники судового провадження, будучи належно повідомленими про дату і час апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явилися.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_15 просив апеляційний розгляд проводити за його відсутності, висловився про законність оскаржуваного судового рішення (заява № 9828/25).

Від захисника ОСОБА_5 надійшло клопотання, в якому він просив провести розгляд апеляційної скарги без його участі (заява № 3161/25).

ОСОБА_6 перебуває у міжнародному розшуку.

У цьому зв`язку колегія суддів, згідно із положеннями ч. 4 ст. 422-1 КПК України, вважає за можливе розглянути дану апеляційну скаргу без участі учасників судового провадження.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали клопотання та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

У відповідності до положень ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: п. 1) залишити ухвалу без змін.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. У справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

Зауважується, що на даній стадії провадження колегія суддів не надає оцінки обставинам справи як їх наразі встановлено досудовим розслідуванням і не піддає аналізу жоден із зібраних доказів та їх сукупності в аспекті наявності вини або її відсутності, кваліфікації дій підозрюваного, їх належності та допустимості, оскільки вказане є прерогативою суду під час судового розгляду справи, наразі оцінено саме існування ряду доказів (фактів, інформація), що свідчать про можливе вчинення та причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 240 КК України, 24.09.2025, у порядку, передбаченому ст. ст. 111, 135, 276-278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручено під розписку для передачі ОСОБА_6 , дружині ОСОБА_9 .

Підозра ОСОБА_6 (факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що він міг вчинити правопорушення) підтверджується: наказом Державної служби геології та надр України від 11.03.2019 про зупинення спеціального дозволу; актом здачі-приймання виконаних вибухових робіт №7 від 02.04.2019 на кар`єрі ПАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр», згідно до якого внаслідок вибуху видобуто 14660 м3 корисних копалин мігматитів; відповіддю Державної служби геології та надр України від 12.12.2023 з додатками; листом ПАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр» від 28.03.2019 №268 до ПрАТ «Західукрвибухпром» про необхідність проведення вибухових робіт: договором №1 на виконання вибухових робіт від 01.02.2018 між ПАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр» та ПрАТ «Західукрвибухпром» на виконання вибухових робіт з додатками до нього; висновком товарознавчої експертизи № 1080/24-27 від 05.06.2024; висновком інженерно-екологічної експертизи № 3999/23-27 від 24.01.2024, які у своїй сукупності достеменно свідчать про обґрунтованість підозри про яку повідомлено ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 240 КК України.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 240 КК України відноситься до категорії умисних, тяжких, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Також, відповідно до ст. 178 КПК України, враховується ряд таких обставин.

Підозрюваний ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, відомостей про його стан здоров`я або характеристики його особи, що свідчили би на користь підозрюваного, учасниками судового провадження не надано.

Крім того, слід звернути увагу на те, що 14.08.2025 ОСОБА_6 здійснив виїзд за межі України у пункті перетину «Шегині», а у зворотному напрямку кордон не перетинав, тобто за місцем проживання та реєстрації відсутній.

Постановою слідчого від 16.10.2025 ОСОБА_6 оголошено у міжнародний розшук.

Слідчий суддя суду першої інстанції доречно вказав, що, ОСОБА_6 підозрюваний у вчиненні тяжкого злочину, покарання за яке передбачає позбавлення волі, при тому, що пільгових інститутів призначення покарання у конкретному випадку не передбачено (застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України при визначенні покарання), а отже слідчий суддя вважає можливим з боку ОСОБА_6 ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, усвідомлюючи міру покарання, що може йому загрожувати у разі визнання винуватим.

Небезпідставно слідчим суддею визнано наявним ризик впливати на свідків та учасників кримінального провадження, оскільки свідки надають викривальні показання у кримінальному провадженні, а їх анкетні дані відкриті стороні захисту та відомі особисто підозрюваному, а тому останній може спробувати вчинити тиск на свідків з метою зміни ними показань, відмови від раніше повідомлених обставин, надання показань на користь підозрюваного тощо.

Враховуючи зазначене вище у сукупності, можливо стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

З огляду на означене, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя місцевого суду правильно оцінив наявні ризики та обґрунтовано задовольнив клопотання органу досудового розслідування, застосувавши стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

За наведених вище обставин колегія суддів вважає, що такий застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою здатен забезпечити кримінальне провадження у цілому, а зокрема належне виконання підозрюваним ОСОБА_6 своїх процесуальних обов`язків та, зважаючи на покладення на підозрюваного ще й обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, зможе запобігти виявленим ризикам.

Відтак, колегія суддів не убачає підстав для задоволення апеляційної скарги, тож і підстав скасування оскаржуваного судового рішення не віднайдено.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який здійснює захист підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Кропивницького від 12.11.2025, якою стосовно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 240 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4