УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

слідчого ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши в закритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження № 0000875 від 10.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000875, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_7 , близько 07.30 год. 10.09.2025, рухаючись шкільним автобусом за маршрутом руху «Пасинки - Шаргород», помітив серед пасажирів раніше знайомих неповнолітніх ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з останнім з яких мав особисті неприязні стосунки, які виникли під час навчання у Копистиринській гімназії Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області. Надалі, потерпілі та ОСОБА_7 близько 07.50 год. вийшли з вищевказаного автобуса на кінцевій зупинці шкільного автобусу та пішли по вул. Маліванчука у напрямку КНП «Шаргородська міська лікарня» Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області, що за адресою: Вінницька область, Жмеринський район, м. Шаргород, вул. В. Чорновола, буд. 9. Неповнолітні йшли попереду, а ОСОБА_7 прослідував за ними.

У цей час у нього, на ґрунті образ у минулому, виник злочинний умисел на заподіяння смерті неповнолітнім ОСОБА_9 , ОСОБА_8 шляхом застосування заздалегідь підготовленого та заточеного ножа NK 050 170 мм чорного кольору, який придбав 10.06.2025.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння смерті неповнолітнім ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , близько 07.55 год. 10.09.2025 ОСОБА_7 , перебуваючи у громадському місці, на розі вулиць Маліванчука та В. Чорновола у м. Шаргороді Жмеринського району Вінницької області, використовуючи малозначний привід, діставши з особистих речей заздалегідь підготовлений та заточений ніж НОМЕР_1 мм чорного кольору, який придбав 10.06.2025, підбіг позаду до неповнолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_8 та, діючи умисно, усвідомлюючи, що посягає на життя двох осіб, які завідомо для нього є неповнолітніми особами, передбачаючи і свідомо бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілих, почергово наніс удари в життєво важливі органи, а саме: ОСОБА_9 вказаним ножем не менше 5 ударів в область тулуба та шиї, а ОСОБА_8 не менше 12 ударів в область тулуба, правої верхньої кінцівки та шиї, спричинивши ОСОБА_9 та ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді численних колото-різаних ран шиї та тулуба, від яких останні померли на місці події.

Попередньою причиною смерті ОСОБА_9 та ОСОБА_8 є множинні колото-різані рани тіла з ушкодженням внутрішніх органів, гостра зовнішня крововтрата, які перебувають у причинному зв`язку зі смертю потерпілих.

У подальшому, ОСОБА_7 з метою не бути викритим у вчиненні скоєного злочину, затриманим на місці події та уникнення від кримінальної відповідальності зник з місця події.

За підозрою у вчинені злочину у порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований та фактично проживав до затримання за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, якому 10.09.2025 повідомлено про підозру вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення повністю підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів.

Метою застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду та знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Зокрема, існують ризики:

-переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України), оскільки ОСОБА_7 не має сталих соціальних зав`язків, постійного місця роботи та розуміючи, що йому, у разі доведення вини, загрожує покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк або довічне позбавлення волі, при нагоді може залишити своє місце проживання і переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

- незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України). Даний ризик доводиться тим, що ОСОБА_7 достовірно відомо анкетні відомості та адреси проживання потерпілих осіб та свідків, їх надані показання, відповідно до матеріалів кримінального провадження, які надаються йому для ознайомлення, а тому може вчиняти тиск на вказаних осіб з метою зміни їх показань.

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), враховуючи обставини справи та насильницький характер правопорушення.

Всі вищевказані обставини, у своїй сукупності свідчать про те, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_7 в рамках вказаного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам. У зв`язку із цим, існує необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 найбільш суворого забіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, тому слідчий просив клопотання задовольнити.

Прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 клопотання слідчого підтримали, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому необхідно застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_7 в судовому засіданні вину визнав частково, по суті клопотання не заперечував щодо його задоволення.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання слідчого, матеріали кримінального провадження, характеризуючі дані підозрюваного, прийшов до наступного висновку.

Слідчими СУ ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.09.2025 за № 0000875, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

В рамках вказаного провадження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 повідомлено про підозру вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до висновку, що підозра щодо вчинення ОСОБА_7 вказаного кримінального правопорушення обґрунтована. Причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення достатньою мірою, для даної стадії кримінального провадження, доводиться доказами, які долучені слідчим до матеріалів клопотання та доведена прокурором при розгляді даного клопотання.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Дослідивши надані докази, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років або довічне позбавлення волі, усвідомлюючи тяжкість інкримінованого правопорушення та можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі може бути підставою та мотивом для підозрюваного до втечі, що в своїй сукупності свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім того, після вчинення кримінального правопорушення підозрюваний залишив місце вчинення правопорушення та здійснював спроби переховуватись від органу досудового розслідування.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (ч.4ст.95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків може існувати не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Враховуючи, що підозрюваному відомі персональні дані свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до переконання, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на вказаних осіб, шляхом проведення зустрічей з ними, спонуканням до зміни показів з метою надання останніми показань, які є вигідними саме для підозрюваного, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Саме тому однією з цілей обрання запобіжного заходу є зведення до мінімуму можливостей ОСОБА_7 контактувати з іншими особами, окрім як у межах, достатніх для забезпечення встановлених законом прав підозрюваного.

Враховуючи, що досудове розслідування перебуває на початковій стадії, проводяться слідчі (розшукові) заходи спрямовані на виявлення та фіксацію доказів, що можуть становити доказове значення під час досудового розслідування та судового розгляду, є підстави вважати, що перебуваючи на волі підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.

При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме такі дії, однак має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним, а також дані, що характеризують особу підозрюваного, стан його здоров`я, який не виключає можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також судом враховано, що підозрюваний має постійне місце проживання, раніше не судимий. Разом з тим, це не є безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказані обставини на даний час не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку підозрюваного, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики.

За змістом ст.131 КПК запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, а відтак їх застосування має на меті досягнення дієвості цього провадження. Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам, які вказані слідчим та доведені матеріалами справи. Тому, для досягнення мети застосування запобіжних заходів, на даному етапі досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним та доцільним.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який вчинений з застосуванням насильства.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_7 підозрюється, вагомість наявних доказів вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення, характер вчиненого злочину в умовах воєнного стану, що спричинив смерть двох неповнолітніх, суспільний резонанс, суд приходить до переконання, що визначення застави на даному етапі досудового розслідування є недоцільним.

Таким чином, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, його тяжкість, характеризуючі дані підозрюваного, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, враховуючи той факт, що вчинене кримінальне правопорушення має високий ступінь суспільної небезпеки, в період дії воєнного стану, а також, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі досудового розслідування доцільним є застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_3 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою рахувати з дня фактичного затримання особи, тобто з 10.09.2025 по 08.11.2025 включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя