Провадження №1-кс/463/275/26
У Х В А Л А

про скасування постанови про

закриття кримінального провадження

15 січня 2026 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого в ОВС Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 від 24.11.2025 року про закриття кримінального провадження № 0003362 від 12.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, -

в с т а н о в и в :

скаржник звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову старшого слідчого в ОВС Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 від 24.11.2025 року про закриття кримінального провадження № 0003362 від 12.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України. Просить таку скасувати та зобов`язати слідчого провести в межах кримінального провадження відповідні слідчі та процесуальні дії.

Скаргу мотивує тим, що старшим слідчим в ОВС Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження № 0003362 від 12.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

24.11.2025 року слідчим винесено постанову про закриття кримінального провадження, за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Скаржник вважає, що оскаржувана постанова винесена без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин вчиненого правопорушення, без проведення всіх необхідних слідчих дій. Рішення про закриття кримінального провадження є передчасним та порушує її права і законні інтереси.

Крім того, скаржник вважає, що за період досудового розслідування кримінального провадження, слідчим не було вжито усіх необхідних заходів для збирання доказів і забезпечення повного та всебічного досудового розслідування та для встановлення істини у справі.

Скаржник в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом надсилання СМС-повідомлення на номер мобільного телефону, вказаного у скарзі. Про причини неявки суд не повідомила. Крім того, скаржник зареєстрована в системі "Електронний суд".

Якщо учасник справи надав суду телефон та електронну адресу, зазначивши їх у скарзі, то можна припустити, що він не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це покладає на особу обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. Суд, який комунікує з учасником справи за допомогою вказаних ним засобів зв`язку, діє правомірно й добросовісно. На це вказав Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 23 січня 2025 року по справі 591/4693/15.

Враховуючи положення ч.1 ст.28 КПК України, яка передбачає, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки, а положеннями ч.3 ст.306 КПК України хоч і визначено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, але наслідки неявки у судові засідання такої не визначено, а тому слідчий суддя вважає, що скаргу слід розглянути у відсутності скаржника на підставі наявних матеріалів.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений. До судового засідання скерував на адресу суду матеріали кримінального провадження№ 0003362 від 12.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, та письмові заперечення на скаргу, згідно яких просив відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження №0003362 від 12.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, оскільки в діяннях працівників поліції відсутній склад кримінального правопорушення передбаченого ст. 382 КК України.

Крім того, зазначив в поданих письмових запереченнях про наступне.

Ч. 2 ст. 382 КК України передбачено кримінальну відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню, вчиненні службовою особою.

У своїй заяві від 20.08.2025 ОСОБА_3 вказує, що уповноважені посадові особи ГУНП у Львівській області при виконанні службових повноважень, умисно не внесли заяву про злочин від 08.07.2025р. до ЄРДР в порядку ст.214 КПК України протягом 24 год. та умисно не виконали ухвалу суду від 17.07.2025р. у справі №461/5757/25.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 17.07.2025 (справа №461/5757/25, провадження №1-кс/461/4457/25) визначено:

«Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зобов?язати уповноважену на розгляд заяв про вчинення кримінального правопорушення особу ГУНП у Львівській області розглянути, з дотриманням положень ст. 214 КПК України, заяву ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення від 08.07.2025 року та повідомити заявника про результати розгляду у строки та спосіб визначені Кримінальним процесуальним кодексом України.

В решті вимог скарги відмовити…».

Проведеним розслідуванням встановлено, що ухвала слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 17.07.2025 (справа №461/5757/25, провадження №1-кс/461/4457/25) виконана повністю виходячи з наступного:

-з показань свідка ОСОБА_5 (начальник відділення ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області) вбачається, що у нього на розгляді перебували матеріали зареєстровані до ІП «ЄО» ІКС ІПНП Львівського РУП №1 ГУНП за №34147 від 05.08.2025, які надійшли із ГУНП у Львівській області (за вих №1). В матеріалах ІКС ІПНП №34147 від 05.08.2025 надійшла ухвала Галицького районного суду міста Львова від 17.07.2025 за заявою ОСОБА_3 (справа № 461/5757/25, провадження № 1-кс/461/4457/25) для виконання. Враховуючи те, що ухвалою суду не було зобов?язано чітко внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 , а лише розглянути відповідно до чинного законодавства та надати відповідь заявнику, ним було підготовлено проект рішення: у зв?язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення та неможливістю у зв?язку із цим внесення відповідної інформації до ЄРДР, матеріали ІКС ІНП № 34147 від 05.08.2025, повернути начальнику ЛРУП № 1 ГУНП для їх розгляду згідно Закону України «Про звернення громадян» та Положенням про порядок роботи із зверненнями або ж в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення (а.с. 71-75);

-з показань свідка ОСОБА_6 , (заступника начальника відділу начальник ВРЗЗС СВ ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області) встановлено аналогічні відомості, що й з показань ОСОБА_5 (а.с. 76-80);

-відповідно до листа ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області за № від 25.08.2025 проінформовано ОСОБА_3 про розгляд її звернення, на виконання ухвали (зареєстрована до ІП «ЄО» ІКС ІПНП Львівського РУП №1 ГУНП за №34147).

Відповідно до листа №12-11-82503вих-25 від 06.10.2025 на адресу ОСОБА_3 надіслано повістку про виклик на 16.10.2025. Однак остання на виклик не прибула та не повідомила поважних причин не прибуття.

Таким чином, на виконання ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 17.07.2025 (справа №461/5757/25, провадження №1-кс/461/4457/25) звернення ОСОБА_3 від 08.07.2025 було розглянуто, про що її письмово повідомлено, а відтак не встановлено в діяннях працівників поліції складу кримінального правопорушення передбаченого ч 2 ст. 382 КК України.

Враховуючи викладене, 24.11.2025 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0003362 від 12.09.2025.

У зв`язку із наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження на підставі наявних доказів. Крім того, в силу ч.3 ст. 306 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.

У зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось відповідно до вимог ч.4 ст.107 КПК України.

Оглянувши матеріали скарги та додані до неї письмові документи, а також матеріали кримінального провадження кримінального провадження № 0003362 від 12.09.2025, вважаю, що скаргу слід задовольнити частково виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Частиною 2 ст.9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Судом встановлено, що старшим слідчим в ОВС Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження № 0003362 від 12.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

24.11.2025 року слідчим винесено постанову про закриття кримінального провадження, за відсутністю складу кримінального правопорушення.

З представлених суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що за період здійснення досудового розслідування слідчим було проведено наступні слідчі та процесуальні дії. Зокрема, допитано в процесуальному статусі свідка ОСОБА_5 (начальник відділення ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області), ОСОБА_6 , (заступника начальника відділу начальник ВРЗЗС СВ ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області), отримано інформацію з ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області (лист за № від 25.08.2025) про результати розгляду звернення ОСОБА_3 на виконання ухвали.

Поряд з цим, в ході досудового розслідування кримінального провадження не допитано заявника ОСОБА_3 . Згідно матеріалів кримінального провадження не знайшли свого підтвердження покликання слідчого про належність повідомлення ОСОБА_3 про необхідність явки до слідчого на допит, оскільки в матеріалах кримінального провадження наявна лише повістка про виклик, однак відсутні докази на підтвердження факту скерування такої заявнику та отримання/неотримання такої заявницею.

Крім того, слідчим не отримано у встановленому КПК України порядку інформації від ГУ НП у Львівській області про стан виконання ухвали Галицького районного суду міста Львова від 17.07.2025 за заявою ОСОБА_3 (справа № 461/5757/25, провадження № 1-кс/461/4457/25), якою саме уповноважену особу ГУ НП у Львівській області було зобов`язано розглянути з дотриманням положень статті 214 КПК України заяву ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення від 08.07.2025 року.

Що, на думку суду, свідчить про передчасність винесення оскаржуваної постанови та висновку слідчого про відсутність складу кримінального правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що органом досудового розслідування, не було вжито всіх необхідних заходів для збирання доказів і забезпечення повного та всебічного досудового розслідування, а відтак висновки про відсутність в діянні складу злочину є передчасними, оскільки слідчим не проведено необхідного переліку слідчих дій спрямованих на встановлення істини у справі.

Крім цього, слідчим не вжито заходів щодо неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, надання їм належної правової оцінки та прийняття законних процесуальних рішень, в передбачений кримінальним процесуальним законодавством строк, а відтак і не виконано вимог процесуального законодавства.

Слід зазначити, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, тому прийняття даного рішення можливе після всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин провадження та оцінки слідчим зібраних та перевірених доказів у їх сукупності, про що зазначається в постанові.

Слідчий суддя також звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov та Others v. Bulgaria). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини» (Tanhkulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, п. 104 і подальші посилання, ECHR 1999-IV, «Ґюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Враховуючи вищенаведене, приходжу до переконання, що слідчим не перевірено належним чином усіх обставин кримінального провадження, не надано належної оцінки зібраним доказам, що призвело до передчасного висновку про закриття кримінального провадження. Таким чином, слідчий суддя приходить до переконання, що скарга на постанову слідчого про закриття кримінального провадження є підставною та підлягає до часткового задоволення шляхом скасування оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Задовольняючи скаргу частково, слідчий суддя вважає, що заявлена скаржником вимога про зобов`язання слідчого провести відповідні слідчі та процесуальні дії не підлягає до задоволення, оскільки враховуючи аналіз положення чинного КПК України та сформованої з цього питання практики Верховного Суду при здійсненні повноважень судового контролю слідчий суддя не уповноважений своїм рішенням покладати на слідчого такі зобов`язання, що за своєю суттю може свідчити про фактичне втручання в процесуальні повноваження слідчого.

Керуючись вимогами ст.ст.303, 306, 307, 372 КПК України, -

постановив:

скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого в ОВС Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 від 24.11.2025 року про закриття кримінального провадження № 0003362 від 12.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого в ОВС Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 від 24.11.2025 року про закриття кримінального провадження № 0003362 від 12.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

В решті вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1