ВИРОК

іменем України

30.10.2025 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра у складі:

судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі дистанційного судового провадження в залі суду кримінальне провадження № 0000214 відносно:

ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нова Одеса Миколаївської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , учасника бойових дій, особи з інвалідністю 1 групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , т.м. НОМЕР_1 ,

який обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , потерпілого: ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_2 ,

УСТАНОВИВ:

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 145 від 01.06.2022 солдата ОСОБА_2 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та призначено на посаду номером обслуги мінометного взводу мінометної батареї 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_2 .

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, солдат ОСОБА_2 , відповідно до вимог ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі Правила дорожнього руху), та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Відповідно до п. 1.5 Правил дорожнього руху, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до вимог п. 2.3 (підпункт б) - Водій повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі

Відповідно до вимог п. 10.1 - Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Проте, солдат ОСОБА_2 , достовірно знаючи вимоги вказаного вище законодавства, яке регламентує правила дорожнього руху, маючи можливість належно їх виконувати, діючи із кримінально-протиправною недбалістю, тобто не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, допустив їх порушення та вчинив злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту.

Солдат ОСОБА_2 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та перебуваючи на посаді номеру обслуги мінометного взводу мінометної батареї 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_2 , в порушення вимог ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 14, 16 Закону України «Про дорожній рух», п. 1.5, 2.3 (підпункт «б»), 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, 04.08.2022 приблизно о 23:23 годині, керуючи технічно справним автомобілем марки «Daewoo», моделі «Sens», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 рухався в напрямку з м. Слов`янськ Донецької області до м. Миколаїв Миколаївської області, перебуваючи на автодорозі біля міста Добропілля, не впорався з керуванням, внаслідок чого допустив виїзд на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем моделі «ГАЗ» марки «2410», номерний знак НОМЕР_4 , хоча повинен був бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою і не відволікатися від керування, а перед будь-якою зміною напрямку руху повинен переконатися, що це буде безпечним, для чого не було перешкод технічного характеру, однак цього не зробив.

Тобто, діючи в порушення вимог п. 2.3 (підпункт «б») та п. 10.1 Правил дорожнього руху України, які регламентують:

2.3 (підпункт б) - Водій повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі

10.1 - Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху,

легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної події, маючи об`єктивну можливість в умовах необмеженої видимості спостерігати за дорожньою обстановкою, а також своєчасно реагувати на її зміни, діючи необережно, не переконавшись перед зміною напрямку руху, що це буде безпечним, для чого не було перешкод технічного характеру, допустив зіткнення з автомобілем моделі «ГАЗ» марки «2410», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_7 , з пасажиром ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , які в цей час рухались з м. Першотравенськ Дніпропетровської області до м. Краматорськ Донецької області.

В результаті вказаної дорожньо-транспортної події пасажиру автомобіля моделі «ГАЗ» марки «2410», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: садно правої лобно-скроневої області, струс головного мозку, які у сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, що потребували для свого лікування часу більше 6-ти, але не більше 21-ї доби.

Також в результаті вказаної дорожньо-транспортної події пасажиру автомобіля моделі «ГАЗ» марки «2410», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_8 спричинені наступні тілесні ушкодження: відкритий перелом основної фаланги V пальця правої ступні; закрита травма грудної клітини зліва у вигляді закритих переломів 4, 5, 7го ребер зліва, з післятравматичним лівобічним пневматораксом. Відкритий перелом основної фаланги 5-го пальця правої ступні (рана та перелом фаланги у сукупності) відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що не є небезпечним для життя під час спричинення, але потребує для свого лікування часу більше 21-ї доби. Закрита травма грудної клітини зліва у вигляді закритих переломів 4, 5, 7-го ребер зліва з післятравматичним лівобічним пневматораксом, у сукупності, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя під час спричинення, на підставі Наказу МОЗ України № 6 від 17.01.1995 п.п. 2.1.3.л.

Допущені водієм ОСОБА_2 порушення вимог п. 2.3 (підпункт б) та п. 10.1 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень та потерпілому ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_2 , які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав у повному обсязі, заявив про щиросердне каяття у вчиненому та показав, що дійсно він допустив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої потерпілі отримали тілесні ушкодження, а також було заподіяно ушкодження здоров`я і йому, внаслідок чого він отримав 1 групу інвалідності, демобілізований та продовжує лікуватися (у нього запланована операція по ампутації пальців на травмованій нозі).

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні заявив, що він на цей час проходить військову службу, постійно перебуває на бойових завданнях, тому просив не досліджувати докази, які ніким не оспорюються, в скороченому порядку, заявивши, що він не має жодних претензій до обвинуваченого.

У судовому засіданні всі учасники судового провадження не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд, за згодою всіх учасників судового провадження, вважав не доцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

За таких обставин суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, знайшла своє повне підтвердження в процесі судового розгляду.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд виходить з вимог ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд визнає: щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, наявність хворобливого стану здоров`я у обвинуваченого, внаслідок чого він є особою з інвалідністю І групи, вчинення необережного кримінального правопорушення під час участі обвинуваченого в захисті Батьківщини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , судом не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_2 вчинив необережне кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, має середню спеціальну освіту, одружений, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , демобілізований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, скарг у відношенні ОСОБА_3 за місцем проживання не надходило.

У відповідності до службової характеристики ОСОБА_3 під час проходження військової служби зарекомендував себе з позитивного боку. Добре вивчає військову справу, добре виконував свої службові обов`язки. Програму бойової підготовки засвоював добре. Готовий до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни. Виявляв повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, шанував честь і гідність товаришів по службі, додержувався правил військової ввічливості, поведінки та військового вітання. Зберігав державну таємницю, точно, ініціативно, сумлінно виконував накази командирів (начальників). Добре слідкував за формою, додержувався правил особистої та громадської гігієни. Добре володів зброєю і технікою, тримав їх завжди справними, чистими, готовими до бою. Добре виконував бойові завдання та приймав безпосередню участь в бойових діях.

У відповідності до свідоцтва про хворобу № 988 ОСОБА_2 має чисельні тяжкі травми, пов`язані із проходженням військової служби. Неодноразово перебував на обстеженні та лікуванні.

Згідно індивідуальної програми реабілітації інваліда № 850 від 29.11.2023 ОСОБА_2 має 1-Б групу інвалідності: травма, пов`язана із проходженням військової служби.

Санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 3 років або без такого.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_3 основне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України із призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

При цьому, суд враховує, що призначене покарання повинно створити умови для виправлення і ресоціалізації засудженого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженим.

За таких обставин, оскільки обвинуваченому ОСОБА_3 призначається покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який висловив щирий жаль з приводу вчиненого, враховуючи наявність обставин, що пом`якшують йому покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, приймаючи до уваги відсутність претензій матеріального або морального характеру до обвинуваченого з боку потерпілих, зважаючи на стан здоров`я обвинуваченого, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без реального відбування основного покарання, встановивши йому на підставі ст. 75 КК України іспитовий строк з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 1), 2) ч. 1, п. 2) ч. 3 ст. 76 КК України.

Таким чином, покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та з позбавленням права керувати транспортними засобами, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів ч. 9 ст. 100 КПК України.

Питання про відшкодування витрат на залучення експерта суд вирішує у відповідності до приписів ст. 122, 124 КПК України.

Питання щодо майна, на яке накладено арешт ухвалою слідчого судді, суд вирішує у відповідності до приписів ч. 4 ст. 174 КПК України.

Керуючись ст. 369, 371-374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_2 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Звільнити на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк на один рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Покласти на підставі п. 1), 2) ч. 1, п. 2) ч. 3 ст. 76 КК України на ОСОБА_2 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи технічного стану, в сумі 1887 (одна тисяча вісімсот вісімдесят сім) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судової автотехнічної експертизи, в сумі 1434 (одна тисяча чотириста тридцять чотири) гривні.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судової транспортно-трасологічної експертизи, в сумі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 56 (п`ятдесят шість) копійок.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09.08.2022, на автомобіль «ГАЗ» білого кольору, 1988 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 (ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_5 , номер шасі НОМЕР_6 , об`ємом двигуна 2445 куб. см, дата першої реєстрації в Україні 12.02.1988), який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 від 18.02.2022 належить ОСОБА_9 ; на автомобіль «Daewoo Sens» сірого кольору, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_8 (ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_9 , об`ємом двигуна 1299 куб. см, дата першої реєстрації в Україні 24.06.2005), який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_10 від 19.01.2022 належить ОСОБА_2 .

Речові докази:

- автомобіль «ГАЗ» білого кольору, 1988 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , повернути ОСОБА_9 ;

- автомобіль «Daewoo Sens» сірого кольору, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_8 , повернути ОСОБА_2 .

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1