ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/2341/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1934/25 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.114-2 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Основ`янського районного суду м.Харкова від 02 липня 2025 року стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Основ`янського районного суду м.Харкова від 02.07.2025 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Нугуш Башкирської АР РФ, громадянку України, незаміжню, з середньою спеціальною освітою, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.114-2 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою залишено без змін до моменту набрання вироком суду законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислюється з 13.03.2023, тобто з дня її затримання.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення судової експертизи відео-, звукозапису№СЕ-19/121-23/7115-ВЗ в розмірі 4305 грн.

Скасовано арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.03.2023. Застосовано спеціальну конфіскацію та речовий доказ мобільний телефон «Redmi Note 8», моделі М1908СJG який має IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 із сім-карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_3 конфісковано у власність держави.

Скасовано арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.03.2023. Грошові кошти «російські рублі» у сумі 30050 руб конфісковано в дохід держави; ідентифікаційний номер на ОСОБА_9 , медичну довідку 2ААА№072871 на ім`я ОСОБА_9 , оглянуті, під час протоколу негласної слідчої (розшукової) дії файли ( скриншоти зображень), фотозображення та аудіозаписи розмов, який записано на карту пам`яті - залишено в матеріалах цього кримінального провадження.

Цим вироком встановлено, 24.02.2022 військовослужбовці зс рф шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській та інших областях, і здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти, та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою змін меж території та державного кордону України всупереч порядку, встановленому Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Воєнний стан на території України неодноразово продовжувався. Відтак, з 24.02.2022 року по теперішній час діє правовий режим воєнного стану на території України.

Відповідно до Закону України № 2265-IX від 22.05.2022 «Про заборону пропаганди російського нацистського тоталітарного режиму, збройної агресії російської федерації як держави-терориста проти України, символіки воєнного вторгнення російського нацистського тоталітарного режиму в Україну» визначено, що російська федерація є державою-терористом, однією з цілей політичного режиму якої є геноцид Українського народу, фізичне знищення, масові вбивства громадян України, вчинення міжнародних злочинів проти цивільного населення, використання заборонених методів війни, руйнування цивільних об`єктів та об`єктів критичної інфраструктури, штучне створення гуманітарної катастрофи в Україні або окремих її регіонах.

Відповідно до п. 6 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» окупаційна адміністрація російської федерації - сукупність державних органів і структур російської федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних російській федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

Відповідно до п. 7 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована російською федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Встановлено, що у громадянки України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебувала на території с. Гусинка, Куп`янського району, Харківської області, в невстановлений період часу, проте не пізніше лютого 2023 року, винник злочинний умисел, направлений на поширення інформації про переміщення, рух та розташування Збройних Сил України, за можливості їх ідентифікації на місцевості, та така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного стану.

З метою реалізації вищезазначеного злочинного умислу, діючи умисно та свідомо, ОСОБА_7 використовуючи власні електронні інформаційні системи, здійснила активні дії, направлені на здобуття інформації про переміщення, рух та розташування Збройних Сил України на території Куп`янського району Харківської області та в подальшому використовуючи вказану інформацію здійснила її поширення шляхом передачі вказаних відомостей колишньому чоловіку ОСОБА_9 , який на початку 2020 року виїхав до російської федерації.

Далі, ОСОБА_7 , 07.02.2023, 13.02.2023, 15.02.2023, 21.02.2023 о 14:38:10, 27.02.2023 о 10:51:56 та 01.03.2023 о 18:1:12, більш точний час в ході досудового розслідування, так і під час судового розгляду не було встановлено з об`єктивних причин, перебуваючи на території с. Гусинка, Куп`янського району, Харківської області, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, за допомогою власного мобільного телефону торгової марки «Xiaomi Redmi Note 8», який має IMEI: НОМЕР_4 з карткою мобільного оператора з номером НОМЕР_5 та власного соціального акаунту у месенджерах «Telegram», «Whatsapp», у телефонних розмовах зі своїм колишнім чоловіком ОСОБА_9 поширила інформацію про переміщення, рух та розташування Збройних Сил України, за можливості їх ідентифікації на місцевості та така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами знаходження сил та засобів ЗС України, які задіяні в наданні відсічі збройній агресії рф проти України. Поширення інформації ОСОБА_7 здійснила на абонентський номер, що належить контакту « ОСОБА_10 ».

Так, 07.02.2023 відбувся телефонний діалог між ОСОБА_7 та її колишнім чоловіком ОСОБА_9 , в ході якого ОСОБА_7 повідомляла співрозмовнику про розташування Збройних Сил України, зазначивши про те, що на місці, де були каруселі біля двоповерхових будинків, під деревами, стоїть техніка ЗСУ, а на так званому «Вишневському» повороті, на полі, окопуються військові ЗСУ та роблять бліндажі.

13.02.2023 відбувся телефонний діалог між ОСОБА_7 та її колишнім чоловіком ОСОБА_9 , в ході якого ОСОБА_7 повідомляла співрозмовнику про розташування Збройних Сил України зазначивши про те, що війська окопуються біля складів та на «Вишневському» повороті. Також, в ході зазначеного діалогу ОСОБА_7 повідомляла співрозмовнику про переміщення Збройних Сил України зазначивши про те, що на м. Куп`янськ зі сторони м. Чугуїв їдуть колони танків.

15.02.2023 відбувся телефонний діалог між ОСОБА_7 та її колишнім чоловіком ОСОБА_9 , в ході якого ОСОБА_7 повідомляла співрозмовнику про розташування Збройних Сил України зазначивши про те, що військові розміщуються на «Песченковке» та розселюють солдатів в сел. Ківшарівка.

21.02.2023 о 14:38:10 відбувся телефонний діалог між ОСОБА_7 та її колишнім чоловіком ОСОБА_9 , в ході якого ОСОБА_7 повідомляла співрозмовнику про розташування Збройних Сил України зазначивши про те, що відбувається окопування військових в «Рябінах», також остання на запитання співрозмовника конкретизувала місце розташування, зазначивши, що не в самих «Рябінах», а біля дороги.

27.02.2023 о 10:51:56 відбувся телефонний діалог між ОСОБА_7 та її колишнім чоловіком ОСОБА_9 , в ході якого ОСОБА_7 повідомляла співрозмовнику про розташування Збройних Сил України зазначивши про те, що в с. Гусинка були обстріли і майже влучили у склади, де зберігається зброя та міни. В ході розмови ОСОБА_9 запитав у ОСОБА_7 , де саме розташовані склади, чи вірно він зрозумів, що там де видавали пшеницю, на що ОСОБА_7 надала ствердну відповідь і зазначила, що там лежать міни та зброя.

01.03.2023 о 18:10:12 відбувся телефонний діалог між ОСОБА_7 та її колишнім чоловіком ОСОБА_9 , в ході якого ОСОБА_7 повідомляла співрозмовнику про рух Збройних Сил України зазначивши про те, що зараз на гору до тракторної бригади поїхали два автомобіля з «Градами». Крім того, в ході розмови ОСОБА_9 конкретизував місце куди саме поїхали «Гради», а ОСОБА_7 відповідала на його питання.

При цьому, згідно наказу міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» від 22.12.2022 №309 територію с. Гусинка деокуповано 11.09.2022 та з зазначеної дати по 01.07.2023 велися бойові дії. Крім того, зазначена поширена ОСОБА_7 інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами.

Дії ОСОБА_7 кваліфікуються за ч. 2 ст. 114-2 КК України поширення інформації про переміщення, рух та розташування Збройних Сил України, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного стану.

На зазначений вирок суду першої інстанції прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_11 та захисником ОСОБА_8 подані апеляційні скарги.

До початку апеляційного розгляду прокурор ОСОБА_11 відмовився від своєї апеляційної скарги на підставі ч.1 ст.403 КПК України.

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати вирок Основ`янського районного суду м.Харкова від 02.07.2025 та закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.114-2 КК України.

Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу, захисник посилається на невідповідність висновків суду, викладених у судовому засіданні, фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки у ОСОБА_7 не було умислу на вчинення інкримінованого їй злочину, а її підзахисна під час телефонних розмов із своїм колишнім чоловіком повідомляла останньому вигадані відомості, які не завдали будь-якої шкоди державі Україні. Вчиненні ОСОБА_7 дії, хоча і містять ознак кримінального правопорушення за ч.2 ст.114-2 КК України, але є малозначними, що виключає її кримінальну відповідальність за вчинене.

Захисник також зазначає, що органом досудового розслідування не було перевірено місце розташування, переміщення та рух Збройних Сил України за обставин подій у цьому кримінальному провадженні, у тому числі, шляхом допиту свідків, проведення огляду місця події і слідчих експериментів. Вказує, що під час досудового розслідування та судового розгляду не було встановлено співучасників ОСОБА_7 , каналів зв`язку із співробітників спеціальних підрозділів держави-агресора, анкетні відомостей останніх, а також відомостей про перетин ОСОБА_7 державного кордону за останні п`ять років.

Крім того, захисник в своїй апеляційній скарзі зазначає, що органом досудового розслідування здійснювався аудіо- та відеоконтроль за діями та розмовами ОСОБА_7 07.02.2023 та 13.02.2023, тобто до постановлення ухвали слідчого судді Харківського апеляційного суду від 14.02.2023 про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а протоколи за результатами проведення НСРД від 07.03.2023 та від 14.04.2023 складені неуповноваженою особою, у зв`язку з чим протоколи за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії: зняття інформації з електронної інформаційної системи від 07.03.2023 та від 14.04.2023, повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 13.03.2023, а також усі похідні від них докази, є недопустимими доказами.

Також захисник посилається на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_7 , яка раніше не судима, має сім`ю, постійне місце мешкання та постійну роботу, де позитивно характеризується, шкоди від її дій не настало, характер її розмов не був направлений проти основ національної безпеки України.

Крім того, захисником ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі та окремому письмовому клопотанні ставиться питання про повторне дослідження наступних письмових доказів: протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії: зняття інформації з електронної інформаційної системи від 07.03.2023; протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії: зняття інформації з електронної інформаційної системи від 14.04.2023; повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 13.03.2023; витяг з ЄРДР внесеного за № 0000011 від 13.02.2023 року; копію ухвали слідчого судді Харківського апеляційного суду від 14.02.2023; запит слідчої ОСОБА_12 до командира військової частини НОМЕР_6 від 31.03.2023; відповідь командира військової частини НОМЕР_6 від 03.04.2023; виробничу характеристику; копію трудової книжки; довідку з місця проживання та реєстрації про склад сім`ї; довідку про хворобу матері ОСОБА_7 ; копію свідоцтва про смерть матері ОСОБА_7 ; копію свідоцтва про народження доньки ОСОБА_13 ; копію свідоцтва про шлюб доньки ОСОБА_14 .

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи захисника ОСОБА_8 та обвинуваченої ОСОБА_7 , які підтримала апеляційну скаргу сторони захисту, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши оскаржуваний вирок, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягають, зважаючи на наступне.

Положення ч. 3 ст. 404 КПК України визначають, що за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Апеляційний суд приймає до уваги правові висновки, що викладені у постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 18.07.2022 у справі №698/937/13, відповідно до яких для повторного дослідження судом апеляційної інстанції обставин, установлених під час кримінального провадження, кримінальний процесуальний закон визнає обов`язковою наявність (сукупність) як відповідного процесуального приводу (клопотання учасника судового провадження), так і однієї із закріплених у законі умов (неповнота дослідження зазначених обставин або наявність певних порушень у ході їх дослідження), які можна розглядати як фактичну підставу для такого дослідження.

При цьому сама лише незгода учасника судового провадження з оцінкою певних конкретних доказів не може слугувати підставою для їхнього обов`язкового повторного дослідження. Відмова ж у задоволенні клопотання за відсутності аргументованих доводів щодо необхідності повторного дослідження доказів у справі не свідчить про порушення судом апеляційної інстанції вимог кримінального процесуального закону або неповноту судового розгляду.

Окрім того, судом апеляційної інстанції враховується правова позиція суду касаційної інстанції, а саме колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 10.06.2020 у справі №712/2341/15-к, у відповідності до якої повторне дослідження доказів є правом, а не обов`язком суду.

Як вбачається з матеріалів судового провадження та вироку Основ`янського районного суду м.Харкова від 02.07.2025, під час судового розгляду судом першої інстанції були досліджені письмові докази у справі, про які зазначає захисник в своєму клопотанні, яким надана обґрунтована і вмотивована правова оцінка в мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

При цьому, суд першої інстанції дослідив докази в присутності сторін, врахував всі клопотання учасників судового розгляду стосовно доказів, надав їм відповідну правову оцінку в ухваленому за результатами судового розгляду рішенні та виклав мотиви такої оцінки.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_8 на запитання колегії суддів не зазначила переконливих підстав для необхідності повторного дослідження всіх доказів, наявних у кримінальному провадженні, натомість апелянт не погоджувався із наданою судом оцінкою дослідженим у справі доказам.

З огляду на викладене, колегією суддів дійшла висновку, що аргументи клопотання захисника про повторне дослідження доказів фактично зводяться до її незгоди із їх правовою оцінкою, наданою судом першої інстанції в оскаржуваному вироку суду, у зв`язку з чим апеляційний суд не знаходить підстав, передбачених ч. 3 ст. 404 КПК України, а тому судом відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про повторне дослідження письмових доказів.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Із цього випливає, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази як ті, що викривають, так і ті, що ставлять під сумнів винуватість обвинуваченого, проаналізувати їх та дати їм оцінку.

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, перш ніж ухвалювати обвинувальний чи виправдувальний вирок, суд першої інстанції, з дотриманням норм ст. ст. 17, 22, 23 КПК України, повинен дослідити всі докази сторони обвинувачення та докази і позицію сторони захисту, надати їм належну, логічну оцінку, виходячи з вимог ст.ст. 91, 94 КПК України, та за наявністю підстав - визнати такі докази неналежними, недопустимими чи недостовірними, що в свою чергу унеможливить вибірковість їх оцінки.

Крім того згідно з п. 15 ст.7, ст.22 КПК України, однією з засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні суду своїх доказів і у доведенні перед ним їх переконливості.

При цьому суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Колегія суддів дійшла висновку, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону суд виконав в повному обсязі.

Суд першої інстанції дійшов законного, обґрунтованого та вмотивованого висновку про доведеність пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення за ч.2 ст.114-2 КК України, а саме поширення інформації про переміщення, рух та розташування Збройних Сил України, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного стану.

Надаючи оцінку апеляційним доводам захисника щодо недоведеності вини ОСОБА_7 за пред`явленим обвинуваченням, колегія суддів враховує правові позиції, викладені в постанові Верховного Суду від 10.09.2020 року у справі № 555/2067/18.

Зокрема, колегія суддів виходить із того, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Законодавець вимагає лише, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням, що у даному провадженні було дотримано.

Оцінка доказів згідно зі ст. 94 КПК України є виключною компетенцією суду, який постановив вирок, і ці вимоги закону судом першої інстанції дотримано у повному обсязі.

Під час перевірки матеріалів кримінального провадження колегія суддів встановила, що свій висновок щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 с. 114-2 КК місцевий, суд першої інстанції належним чином вмотивував безпосередньо дослідженими під час судового розгляду доказами, які були детально оцінені за критеріями, що визначені положеннями ст. 94 цього Кодексу і в сукупності правильно визнані достатніми та взаємозв`язаними для ухвалення обвинувального вироку.

Вирок суду першої інстанції повністю відповідає вимогам статей 370, 373, 374 КПК, є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. 370 КПК розглянув кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 , встановив винуватість останньої у поширенні поширення інформації про переміщення, рух та розташування Збройних Сил України, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного стану, на підставі об`єктивно з`ясованих фактичних обставин кримінального правопорушення, які підтверджено сукупністю досліджених та перевірених доказів, з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Обґрунтовуючи доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, судом першої інстанції співставлено, проаналізовано і покладено в основу обвинувального вироку фактичні відомості, які містяться у:

- витязі з ЄРДР внесеного за № 0000011 від 13.02.2023 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.2 ст. 114-2 КК України, з коротким викладом обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено, що громадянка України ОСОБА_7 , перебуваючи на території Куп`янського району с. Гусинка, здійснювала збір та поширення інформації про переміщення та розташування підрозділів Збройних Сил України, що розташовані у с. Гусинка та передавала представникам спецслужб рф через своїх родичів, які там проживають (т.2 арк.3);

- повідомленні начальник 2 відділу ГВ ЗНД ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_15 від 13.02.2023 за №70/5/2-667, згідно якого останній повідомив начальника СВ ІНФОРМАЦІЯ_2, що в ході проведення оперативно-розшукових заходів встановлено, що ОСОБА_7 здійснює збір інформації про переміщення та місця дислокації підрозділів ЗСУ, розташованих у Харківській області, та передає вищевказану інформацію через свого родича ОСОБА_9 , який безпосередньо перед проведенням контрнаступу ЗС України у Куп`янському районі виїхав до рф, представникам спецслужб рф. ОСОБА_7 використовує мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note8», який має IMEI: НОМЕР_4 , номер НОМЕР_3 та під час передачі вказаних відомостей використовує месенджери Telegram, Whatsapp, Viber та інші (т.2 арк.8);

- листі заст. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 09.02.2023 (вих. №70/5/2-617), з якого вбачається, що повідомлення про кримінальне правопорушення №70/5/2-616 в порядку статей 214, 216 КПК України, було скеровано 09.02.2023 до керівника Куп`янської окружної прокуратури (т.2 арк.10), відповідно до якого головний відділ ЗНД ІНФОРМАЦІЯ_2 в ході проведення контррозвідувальних заходів із захисту інформаційної безпеки держави встановив громадянку України ОСОБА_7 , яка поширювала інформацію про переміщення та розташування підрозділів ЗСУ, що розташовані в с. Гусинка Куп`янського району (т.2 арк.11);

- постанові заступника керівника Куп`янської окружної прокуратури ОСОБА_16 від 13.02.2023, якою було визначено слідчий відділ ІНФОРМАЦІЯ_2 органом, який буде здійснювати досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні №0000011 (т.2 арк.15-16);

- постанові керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_17 від 03.03.2023, якою з метою забезпечення ефективного та об`єктивного досудового розслідування даного кримінального провадження, доручено здійснення досудового розслідування кримінального провадження №0000011 слідчому відділу Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області (т.2 арк.20-21);

- ухвали слідчого судді Харківського апеляційного суду ОСОБА_18 від 14.02.2023 №818/590Т/23, яка була надалі розсекречена 25.05.2023, було надано дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій стосовно громадянки України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, а саме, щодо змісту розмов, текстових повідомлень та деталізацій з`єднань ОСОБА_7 , яка використовує номер телефону НОМЕР_3 , IMEI: НОМЕР_4 ; аудіо-, відеоконтроль ОСОБА_7 з метою отримання інформації щодо розмов, рухів, дій, пов`язаних з діяльністю або місцем перебування вказаної особи; спостереження за ОСОБА_7 ; зняття інформації з електронних інформаційних систем або їх частини без відома власника який використовує месенджери та установлення місцезнаходження радіоелектронного засобу за мобільним телефоном НОМЕР_3 , IMEI: НОМЕР_4 (т.2 арк.214);

- протоколі від 07.03.2023 за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, складеного старшим оперуповноваженим в ОВС 2 відділу ГВ ЗНД ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_19 , зняття інформації з електронних інформаційних систем або їх частин без відома власника ОСОБА_7 , яка використовує месенджери Telegram, Whatsapp, Viber, номер мобільного телефону НОМЕР_3 IMEI: НОМЕР_4 , в ході прослуховування файлу upload 016.ogg вбачається, що 21.02.2023 о 14 год 38 хв відбувся діалог між нею та контактом « ОСОБА_10 », в ході якого ОСОБА_7 повідомила: «вроде не стреляют, но уже копают в Рябинах , короче укрепляются, понаехало так их». На питання контакта « в Рябинах копают?, с трассы и сразу в поле зарылись?, в самих Рябинах копают или в поле?» вона відповідає «да уже была, возле дороги…».

В ході прослуховування файлу upload 296.ogg встановлено, що 27.02.2023 о 10 год 56 хв відбувся діалог між ОСОБА_7 та контактом « ОСОБА_10 », в ході якого вона повідомляє, що «сьогодні прильоти були на хутор, на пєрву бригаду, у ОСОБА_21 повилітали окна, до ОСОБА_33 в огород одна, а то на ферму. Ну вроде там же міни, но вроде попало не в склади. Якби попало, нам конечно тут було плохо» На питання контакта: «А де це там в них склади? Там де пшеницю видавали?», вона відповідає: «Да,да,да! Там лежат мины и оружие!».

В ході прослуховування файлу upload 768.ogg встановлено, що 01.03.2023 о 18 год 01 хв. відбувся діалог між ОСОБА_7 та контактом « ОСОБА_10 », в ході якого вона повідомляє: «А я ходила сейчас в пекарню, смотрю, «Грады» поехали, я видела две машины с Градами, наверх туда, до Тракторной. Сегодня два выстрела было, да так громко». Крім того, контакт їй повідомляє: «Вы смотрите, чтоб этих коллаборантов не сдавали, не уничтожали, а то координаты оставят, прилетит что-то во двор».

В ході огляду файлу «Screenshot_19.png», із даних протоколу від 07.03.2023, встановлено використання ОСОБА_7 мобільний термінал на базі « Android 11» з оператором стільникового зв`язку « KYIVSTAR», а також зазначене місцезнаходження телефону «с. Гусинка». Файлів «Screenshot_3.png»,«Screenshot_4.png»,« Screenshot_5.png » фотозображення, які належать ОСОБА_7 . Файлів «Screenshot_1.png», «Screenshot_9.png», «Screenshot_10.png» встановлено контакти, з якими спілкується ОСОБА_7 та файлів «Screenshot_2.png»,«Screenshot_6.png», «Screenshot_7.png», «Screenshot_8.png»встановлено аудіорозмови в месенджерах, за допомогою яких ОСОБА_7 підтримує спілкування з особою з іменем « ОСОБА_10 » (т.2 арк.38-48);

- на цифровому носії із аудіозаписами, які було відтворено у судовому засіданні та встановлено відповідність їх змісту даним протоколу від 07.03.2023 за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій стосовно громадянки України ОСОБА_7 (т.2 арк.49);

- постанові старшого слідчого СВ Куп`янського ВПГУНП в Харківській області ОСОБА_12 від 07.03.2023, якою карта пам`яті (цифровий носій) з інформацією за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій стосовно громадянки України ОСОБА_7 було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні (т.2 арк.50);

- копії ухвали слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.03.2023, якою було надано дозвіл на проведення обшуку будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 (т.2 арк.57-59);

- протоколі обшуку від 13.03.2023, згідно якого ця слідча дія проведена за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 . Під час проведення обшуку було виявлено та вилучено грошові кошти «російські рублі» у сумі 30050 руб, ідентифікаційний номер на ОСОБА_9 , медичну довідку 2ААА№072871 на ім`я ОСОБА_9 (т.2 арк.61-64);

- постанові старшого слідчого СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_12 від 14.03.2023, якою вилучені під час проведення обшуку у будинку в АДРЕСА_1 : грошові кошти «російські рублі» у сумі 30050 руб (купюри номіналом 50 руб МТ6771997, номіналом 5000руб АЭ 6946621, номіналом 5000руб ЛВ 1816178, номіналом 5000 руб ИЕ 8253782, номіналом 5000руб НЭ 0914114, номіналом 5000 руб МЕ 7664283, номіналом 5000руб БХ 4735503), ідентифікаційний номер на ОСОБА_9 , медичну довідку 2ААА№072871 на ім`я ОСОБА_9 оглянуто та визнано речовими доказами у цьому кримінальному провадженні (т.2 арк.69);

- копії ухвали слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.03.2023, якою було накладено арешт на вилучене під час проведення обшуку у будинку АДРЕСА_2 : грошові кошти «російські рублі» у сумі 30050 руб (купюри номіналом 50руб МТ6771997, номіналом 5000руб АЭ 6946621, номіналом 5000руб ЛВ 1816178, номіналом 5000 руб ИЕ 8253782, номіналом 5000руб НЭ 0914114, номіналом 5000 руб МЕ 7664283, номіналом 5000руб БХ 4735503), ідентифікаційний номер на ОСОБА_9 , медичну довідку 2ААА№072871 на ім`я ОСОБА_9 (т.2 арк.70-73);

- повідомленні заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_23 №70/5/2-1193 від 13.03.2023 на виконання доручення щодо протиправної діяльності на шкоду державній безпеці України в ході оперативно-розшукових заходів встановлено, що ОСОБА_7 , використовуючи мессенджери на мобільному телефоні, поширює інформацію про переміщення та розташування підрозділів ЗС України своєму колишньому чоловіку ОСОБА_9 , який 10.03.2020 виїхав до російської федерації та, в свою чергу, маючи зв`язки серед представників правоохоронних органів та спецслужб рф, передає їм отриману від ОСОБА_7 інформацію про переміщення та розташування підрозділів ЗС України та території Харківської області (т.2 арк.123);

- протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 13.03.2023, згідно якого, 13.03.2023 о 10 год 40 хв була фактично затримана ОСОБА_7 у с. Гусинка Куп`янського району. Та 13.03.2023 за участю захисника ОСОБА_24 ОСОБА_7 було повідомлено про підозру за ч.2 ст.114-2 КК України. Під час затримання ОСОБА_7 було вилучено належний їй телефон «Redmi Note 8» М1908СJG який має IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , сім-карта з абонентським номером НОМЕР_5 (т.2 арк.74-78);

- копії ухвали слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.03.2023, якою ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, дію якого було продовжено ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10.05.2023 (т.2 арк.118-120);

- постанові старшого слідчого СВ Куп`янського ВПГУНП в Харківській області ОСОБА_12 від 14.03.2023, якою визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні мобільний телефон «Redmi Note 8» М1908СJG який має IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , сім-карта з абонентським номером НОМЕР_5 , НОМЕР_7 у чохлі темно-синього кольору, який було вилучено під час затримання ОСОБА_7 (т.2 арк.128);

- ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.03.2023 на мобільний телефон «Redmi Note 8» М1908СJG який має IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , сім-карта з абонентським номером НОМЕР_5 , НОМЕР_7 у чохлі темно-синього кольору, який було вилучено під час затримання ОСОБА_7 , було накладено арешт (т.2 арк.125-125а);

- висновку експерта №СЕ-19/121-23/7115-ВЗ за матеріалами судово-фоноскопічної експертизи, згідно якого ОСОБА_7 належать голос та мовлення диктора, зафіксоване в фонограмах з файлів: upload 016.ogg, upload 296.ogg, upload 768.ogg, що містяться в папці 438 кореневого каталогу карти пам`яті mikro SD HC 16GB, нею промовлені слова та фрази позначені індексом «Ж» в копії протоколу від 07.03.2023 за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії: зняття інформації з електронної інформаційної системи (т.2 арк.137-144);

- відповіді командира військової частини НОМЕР_6 ОСОБА_25 №0501/6/1/790 від 03.04.2023 на запит старшого слідчого СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_12 №1797 від 31.03.2023 (т.2 арк.131), з якої вбачається, що на території с. Гусинка Куп`янського р-ну (територія фермерського господарства, вул. Тракторна, територія Рябини поблизу дороги) перебувала частина підрозділів військової частини НОМЕР_6 , які виконували завдання за призначенням. У вказаних районах втрат озброєння, військової техніки та особового складу не було (т.2 арк.132);

- постанові про розсекречення матеріалів від 01.05.2023 заступника керівника Куп`янської окружної прокуратури ОСОБА_26 були розсекречені матеріали ІНФОРМАЦІЯ_2: протокол р№70/5/2-1770т від 14.04.2023, протокол р№70/5/2-1771Т від 14.04.2023 та карта пам`яті miсroSD 64.0 №1242/ГВЗНД від 10.04.2023 в якості доказів у даному кримінальному провадженні (т.2 арк.145-146);

- постанові про розсекречення матеріальних носіїв інформації про проведення НСРД від 16.05.2023 заступника керівника Куп`янської окружної прокуратури ОСОБА_26 , якою були розсекречені матеріальні носії інформації проведення НСРД та внесено клопотання про розсекречення ухвали слідчого судді Харківського апеляційного суду № 568т від 14.02.2023 (т.2 арк.147-148, 149-150);

- протоколі за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії-зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 14.04.2023, складеного старшим оперуповноваженим ОВС 2 відділу ГВ ЗНД ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_19 , на підставі ухвали слідчого судді Харківського апеляційного суду №568т від 14.02.2023, проведено зняття інформації стосовно ОСОБА_7 , а саме шляхом зняття інформації з електронних інформаційних систем з абонентського номеру НОМЕР_3 , проведено аналіз змісту розмов, текстових повідомлень та деталізація з`єднань зазначеної особи. Під час прослуховування аудіофайлу upload 720 DELETED.ogg, зафіксовано, що відбувся діалог між ОСОБА_7 та її колишнім чоловіком ОСОБА_10 , в ході якого вона повідомляє: «она меня проводит туда -за Пыльну, а там же техника стоит»; на його питання: «А где там техника стоит?» вона «та вот где карусели возле двухэтажек, как раз на месте каруселей, под деревьями…, завтра приедут на Вишневском повороте, на поле, вот будут здесь окапывать, делать блиндажи, Гусынку будут, потому что идет наступление, завтра еще техника придет». При прослуховуванні аудіофайлу upload 521 DELETED.ogg, зафіксовано, що відбувся діалог між ОСОБА_7 та її колишнім чоловіком ОСОБА_10 , в ході якого вона повідомляє: «Сегодня с утра вертолеты пролетели, самолет. Рыються, окапываются! Вроде ОСОБА_35 казав, около складов будут окапывать. Около ОСОБА_34 и там, на Вишневском повороте, ну там уже рыють». При прослуховуванні аудіофайлу upload 521 DELETED.ogg, зафіксовано, що відбувся діалог між ОСОБА_7 та її колишнім чоловіком ОСОБА_10 , в ході якого вона повідомляє :«ездил сегодня в Чугуев, каже, не то танки на Купянск идут, такие колонны, столько техники. А у нас рыют полным ходом». На його питання: «багато техніки йде сюди на Куп`янськ чи що?». Вона відповіла: «на Песченковке много солдат, по Ковшаровке много расселяют».

Крім того, на вказаному мобільному телефоні виявлено документ «2-87381657.pgf у папці /EvidenceColletionDokument/ Постановлением правительства росийской федерации от 04.03.2023 затверджені Правила «О порядке выдачи удостоверения ветеранов боевых действий единого образца лицам, поступившим в созданные по решению органов государственной власти рф добровольческие формирования, содействующие выполнению задач, возложенных на вооруженные силу рф, в ходе специальной военной операции на территории Украины… с 24 февраля 2022 г., а также на территориях Запорожской области и Херсонской области с 30 сентября 2022г.» (т.2 арк.191-209);

- на цифровому носії із аудіозаписами, які було відтворено у судовому засіданні та встановлено відповідність їх змісту даним протоколу від 14.04.2023 за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій стосовно громадянки України ОСОБА_7 (т.2 арк.209).

Отже, з вищенаведених долучених до справи доказів об`єктивно вбачається, що поширення ОСОБА_7 інформації про переміщення, рух та розташування Збройних Сил України, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного стану.

При цьому, твердження захисника ОСОБА_8 про те, що у обвинуваченої ОСОБА_7 не було умислу на завдання шкоди внутрішній та зовнішній безпеці України не свідчить про відсутність в діях останньої складу злочину, передбаченого ч.2 ст.114-2 КК України, з огляду на наступне.

Так, диспозиція ч.2 ст.114-2 КК України передбачає відповідальність за поширення інформації про переміщення, рух або розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Склад інкримінованого обвинуваченій ОСОБА_7 злочину є формальним та є закінченим з моменту вчинення дій, визначених у диспозиції статті, та не залежить від мети, мотиву особи, яка його вчинила, та настання суспільно-небезпечних наслідків цих дій, з моменту здійснення яких і заподіюється шкода об`єкту кримінально-правової охорони.

Отже, доводи захисника ОСОБА_8 про відсутність умислу у обвинуваченої ОСОБА_7 повідомлення її колишньому чоловіку ОСОБА_9 інформації про переміщення, рух або розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань з метою настання суспільно-небезпечних наслідків цих дій, що виключає в її діях склад інкримінованого їй злочину, є суб`єктивними та безпідставними.

Крім того, колегія суддів бере до уваги правові висновку Верховного Суду, що викладені в постанові від 24.04.2024 у справі № 743/149/23 (провадження № 51 - 692 км 24), згідно яких, дії, передбачені частинами 1 чи 2 ст. 114-2 КК, вчинені з метою надання такої інформації державі, що здійснює збройну агресію проти України, або її представникам, мають кваліфікуватися за ст. 111 КК як державна зрада у формі надання допомоги іноземній державі або її представникам у проведенні підривної діяльності проти України, - якщо ці дії вчинені громадянином України, а відповідні відомості не є державною таємницею.

При цьому, відповідальність за умисне несанкціоноване поширення інформації про переміщення військової техніки Збройних Сил України в умовах воєнного стану з метою надання такої інформації представникам держави-агресора передбачена ч.3 ст.114-2 КК України.

Таким чином, твердження захисника про те, що органом досудового розслідування не встановлено, що ОСОБА_7 передавала відомості співробітникам спеціальних підрозділів держави-агресора та анкетні відомостей цих осіб, у зв`язку з чим в її діях відсутній склад злочину за ч.2 ст.114-2 КК України, на переконання колегії суддів, також є безпідставними та суб`єктивними.

Доводи захисника про те, що від дій обвинуваченої ОСОБА_7 не настали будь-які негативні наслідки, не знімають серйозності вчиненого правопорушення і вчинене нею діяння не може бути визнане малозначним. Сам факт передачі конфіденційної інформації про переміщення військової техніки Сил оборони України іншим особам становить серйозну загрозу національній безпеці, навіть якщо конкретні наслідки не настали негайно. Такі дії створюють реальний ризик для життя та безпеки українських військовослужбовців і можуть бути використані ворогом для планування атак або підриву військових операцій.

Судом першої інстанції також належним чином перевірені і надана повна, вмотивована оцінка в оскаржуваному вироку доводам сторони захисту про те, що ОСОБА_7 не повідомляла інформації, зазначеної вище про переміщення, рух, розташування Збройних Сил України, із можливістю їх ідентифікації на місцевості, та яка не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами з метою надання такої інформації державі, що здійснює збройну агресію проти України - російській федерації, або її представникам, а спілкувалася з колишнім чоловіком та відповідала на його питання, її слова були лише вигадками, щоб викликати у нього тривогу за членів сім`ї та бажання їх підтримати матеріально.

Зокрема, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що колишній чоловік обвинуваченої ОСОБА_30 тривалий час був місцевим мешканцем с. Гусинка Куп`янського р-ну Харківської області, добре орієнтувався на місцевості та розумів умовні назви певних місць, які були прийняті серед місцевих жителів. При цьому, судом надана правильна оцінка доводам сторони захисту про те, що за даними сільського голови с. Гусинка Куп`янського району на території територіальної громади не існує вулиці Тракторна, на яку посилається сторона обвинувачення як одне із місць розташування підрозділів ЗСУ, та яка оговорювалася в розмовах обвинуваченої з ОСОБА_31 , то це не спростовує пред`явленого обвинувачення, оскільки останній, будучи місцевим жителем міг чітко розуміти, що це не є назвою вулиці, а є назвою загальновідомого місця (тракторної бригади та інше) та міг самостійно визначити координати такого місця без зайвої деталізації з боку обвинуваченої.

Крім того, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що показання обвинуваченої, зокрема, про те, що вона не повідомляла інформації, зазначеної в обвинувальному акті, така інформація була нею вигадана, є нелогічними та суперечливими, оскільки із досліджених у судовому засіданні даних протоколів НСРД вбачається, що вона з власної ініціативи розповідала про місця знаходження та переміщення підрозділів ЗСУ та їх дії, а потім відповідала на уточнюючі питання свого співрозмовника.

Колегія суддів також бере до уваги відомості відповіді командира військової частини НОМЕР_6 ОСОБА_25 №0501/6/1/790 від 03.04.2023 на запит старшого слідчого СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_12 №1797 від 31.03.2023 (т.2 арк.131), з якої вбачається, що на території с. Гусинка Куп`янського р-ну (територія фермерського господарства, вул. Тракторна, територія Рябини поблизу дороги) перебувала частина підрозділів військової частини НОМЕР_6 , які виконували завдання за призначенням.

Тобто, з наданої відповіді командира військової частини НОМЕР_6 ОСОБА_25 №0501/6/1/790 від 03.04.2023 вбачається, що інформація про переміщення, рух та розташування Збройних Сил України відповідає фактичним обставинам щодо місця та часу, що зазначені в обвинувальному акті у цьому кримінальному провадженні, і наданим ОСОБА_7 своєму колишньому чоловіку відомостям під час їхніх телефонних розмов, а тому апеляційна скарга захисника в цій частині, на думку колегії суддів, також є необґрунтованою та безпідставною.

Колегія суддів також не погоджується з апеляційними доводами захисника про необхідність визнання недопустимими доказами протоколи за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії: зняття інформації з електронної інформаційної системи від 07.03.2023 та від 14.04.2023 з тієї підстави, що вони складені неуповноваженою особою, з огляду на наступне.

Так, в своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 зазначає, що протоколи за результатами проведення НСРД щодо ОСОБА_7 є недопустимими доказами у зв`язку з тим, що вони складені старшим оперуповноваженим СБУ ОСОБА_19 , який не входить до групи слідчих у цьому кримінальному провадженні, а тому не мав права брати участь у цьому провадженні як слідчий.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження та відомостей цих протоколів за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії: зняття інформації з електронної інформаційної системи від 07.03.2023 та від 14.04.2023, старший оперуповноважений в ОВС 2 відділу ГВ ЗНД ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_19 , з дотриманням вимог ст.ст.103-107, 252, 254, 263 КПК України, склав ці протоколи на виконання доручення слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 (№70/6-927т від 14.02.2023), в рамках кримінального провадження №0000011 від 13.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст. 114-2 КК України, на підставі ухвали слідчого судді Харківського апеляційного суду від 14.02.2023 (вих.568), проведено негласну слідчу (розшукову) дію: зняття інформації з електронних інформаційних систем або їх частин без відома власника ОСОБА_7 .

Колегія суддів бере до уваги, що старший оперуповноважений СБУ ОСОБА_19 хоча і складав протоколи за результатами проведення НСРД, однак не був слідчим у цьому кримінальному провадженні, який при здійсненні своїх повноважень є самостійним у своїй процесуальній діяльності. Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КПК України оперативний працівник здійснює НСРД виключно за письмовим дорученням слідчого чи прокурора та не може їх проводити за власною ініціативою, у зв`язку з чим колегія суддів ставиться критично до доводів захисника про необхідність визнання недопустимими доказами протоколи за результатами проведення НСРД від 07.03.2023 та від 14.04.2023.

Твердження захисника щодо визнання недопустимим доказом протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії: зняття інформації з електронної інформаційної системи від 14.04.2023 з тієї підстави, що дозвіл на проведення НСРД був наданий лише 14.02.2023, а тому дозволу здійснювати аудіо- та відеоконтроль за діями, розмовами або місцем перебування ОСОБА_7 до 14.02.2023 у органу досудового розслідування не було, на перконання колегії суддів, є безпідставними, з наступних підстав.

Ухвалою слідчого судді Харківського апеляційного суду ОСОБА_18 від 14.02.2023 №818/590Т/23, яка була надалі розсекречена 25.05.2023, було надано дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій стосовно громадянки України ОСОБА_7 , у тому числі, зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, а саме, щодо змісту розмов, текстових повідомлень та деталізацій з`єднань ОСОБА_7 , яка використовує номер телефону НОМЕР_3 , IMEI: НОМЕР_4 ; зняття інформації з електронних інформаційних систем або їх частини без відома власника, який використовує месенджери та установлення місцезнаходження радіоелектронного засобу за мобільним телефоном НОМЕР_3 , IMEI: НОМЕР_4 .

З відомостей протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії: зняття інформації з електронної інформаційної системи від 14.04.2023 вбачається, що матеріали проведення НСРД надійшли з ЦОТЗ ІНФОРМАЦІЯ_2 і знаходяться на карті пам`яті micro SD 64.0 №1242/ГВ ЗНД. За результатами огляду матеріалів отриманих в ході проведеної НСРД на мобільному телефоні з ІМЕІ НОМЕР_4 виявлено звукові записи у папці /EvidenceColletion/files/Audio: 1) upload 720.DELETED.ogg (07.02.2023); 2) upload 521.DELETED.ogg (13.02.2023); 3) upload 803.DELETED.ogg (13.02.2023); 4) upload 032.DELETED.ogg (15.02.2023), які були досліджені та з яких було встановлено діалог між ОСОБА_7 та її колишнім чоловіком « ОСОБА_10 » (т.2 арк.191-203).

Отже, під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії: зняття інформації з електронної інформаційної системи від 14.04.2023 не здійснювався аудіо- та відеоконтроль за діями, розмовами або місцем перебування ОСОБА_7 07.02.2023, 13.02.2023 та (15.02.2023), оскільки органом досудового розслідування було здійснено лише прослуховування аудіофайлів, які містились на вказаному мобільному телефоні та карткі пам`яті, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про безпідставність та необґрунтованість апеляційних доводів захисника в частині здійснення аудіо- та відеоконтроль за діями, розмовами або місцем перебування ОСОБА_7 до 14.02.2023 і необхідності визнання недопустимим доказом протоколу за результатами проведення НСРД від 14.04.2023.

Судом першої інстанції також надана оцінка доводам сторони захисту про законності і правильності зміни підслідності у цьому кримінальному провадженні, з якою погоджується і колегія суддів. Зокрема, судом першої інстанції враховано, що в умовах збройної агресії рф під час дії в Україні воєнного стану посилання керівника Харківської обласної прокуратури у постанові від 03.03.2023 про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000011 за ч.2 ст.114-2 КК України на надмірне навантаження слідчих Служби безпеки України в Харківській області та необхідність забезпечення ефективного та об`єктивного досудового розслідування, як на підставу для доручення здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні іншому органу досудового розслідування, може свідчити як про неефективність досудового розслідування вказаного кримінального провадження слідчим відділом СБ України в Харківській області внаслідок великої завантаженості, так і про наявність об`єктивних обставин, що унеможливлюють функціонування відповідного органу досудового розслідування чи здійснення ним досудового розслідування конкретного кримінального провадження в умовах воєнного стану. Крім того, суд правильно враховано, що оцінка ефективності досудового розслідування у разі зміни підслідності не входить до предмету судового контролю при розгляді справи судом.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вмотивованого та обґрунтованого висновку, що обвинувачена вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 114-2 КК України, оскільки у вироку суду першої інстанції в повній відповідності до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України наведено докази, на яких ґрунтується висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 за пред`явленим обвинуваченням, які суд дослідив та оцінив із дотриманням положень ст. 94 КПК України.

В основу обвинувального вироку покладено виключно ті докази, що не викликають сумнівів у їхній достовірності. Зі змісту вказаного вироку вбачається, що суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку виклав формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, встановив і зазначив місце та спосіб вчинення злочину.

Судом першої інстанції повністю дотримані вимоги чинного законодавства, досліджено усі обставини кримінального провадження та оцінено надані докази з точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку, можуть бути покладені в основу обвинувального вироку, оскільки стороною захисту не доведено наявність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття кримінального провадження, а також виправдання за пред`явленим обвинуваченням, з урахуванням доводів, наведених в апеляційних скаргах сторони захисту.

Тобто, апеляційні доводи захисника ОСОБА_8 не спростовують висновків суду першої інстанції щодо наявності в діях обвиунваченої складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 114-2 КК України, а тому на переконання колегії суддів, така позиція апелянта пов`язана з обраним способом захисту, що обумовлює необхідність відмови у задоволенні поданої апеляційної скарги.

Належить також зазначити, що ч.2 ст. 17 КПК України передбачає, що винуватість особи має бути доведена «поза розумним сумнівом». Стандарт доведення винуватості «поза розумним сумнівом» полягає у тому, що за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, які були досліджені в суді, можливо дійти висновку про те, що встановлена під час судового розгляду сукупність обставин, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка була предметом судового розгляду, крім того, що кримінальне правопорушення вчинене і обвинувачений є винним у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Колегія суддів звертає увагу, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Кожен доказ має підтверджувати певну обставину, яка має значення для конкретного кримінального провадження, і лише сукупність усіх доказів, оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, у своєму взаємозв`язку доводять винуватість чи невинуватість особи. Тобто, суд робить свій висновок не на окремо взятому доказі, а на сукупності доказів (як прямих, так і непрямих), які доповнюють та уточнюють один одного.

З огляду на викладене, версія та доводи захисника ОСОБА_8 про незгоду з оскаржуваним вироком в частині визнанням ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 114-2 КК України, суперечливість та відсутність достовірних і допустимих доказів на підтвердження вини в інкримінованому їй злочині мають суто суб`єктивний та безпідставний характер, оскільки під час судового розгляду в суді першої інстанції об`єктивно встановлено, що ОСОБА_7 поширила інформацію про переміщення, рух та розташування Збройних Сил України, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, що вчинено в умовах воєнного стану.

Стороною захисту не доведено наявність підстав для виправдання обвинуваченої за пред`явленим обвинуваченням чи скасування оскаржуваного вироку, з урахуванням доводів, наведених в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 .

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, характер та суспільну небезпеку вчиненого злочину та обставини його вчинення, характер дій обвинуваченої, обстановку та спосіб вчинення злочину, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, ставлення обвинуваченої до скоєного та її поведінку після вчинення злочину, а також відомості про особу обвинуваченої.

Згідно вимог ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У відповідності до ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_7 покарання суд діяв з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України, а саме.

Суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину проти національної безпеки України, вчинене під час дії воєнного стану, та відомості про особу обвинуваченої, яка є громадянкою України, з середньою спеціальною освітою, незаміжня, зареєстрована та має постійне місце мешкання, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, працювала пекарем ФОП « ОСОБА_32 », за місцем роботи характеризується позитивно, раніше не судима.

Обставин, що пом`якшують та обтяжуються покарання обвинуваченої, відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що суд призначив явно несправедливе покарання через надмірну його суворість не знайшли свого підтвердження під час перегляду оскаржуваного вироку в апеляційному порядку.

Цих відомостей не надано стороною захисту і під час апеляційного розгляду.

Також колегія суддів враховує вкрай рівень високий суспільної небезпеки вчиненого злочину та загрози, а тому не знаходить підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання з тієї підстави, що від вчиненого діяння не настали будь-які негативні наслідки.

Колегія суддів звертає увагу на те, що призначення винній особі певного виду та розміру покарання є виключно дискреційним повноваженням суду.

За таких обставин, апеляційні доводи захисника ОСОБА_8 , які підтримані обвинуваченою ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду, про необґрунтовану суворість призначеного обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років, на думку колегії суддів, - є безпідставними, оскільки судом першої інстанції належно враховані фактичні обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, якими належним чином обґрунтовані вид та розмір призначеного покарання.

З огляду на викладене, суд першої інстанції призначив обвинуваченій, яка раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, але вчинила тяжкий злочин проти національної безпеки України, покарання в майже в мінімальних межах санкцій ч.2 ст. 114-2 КК України, що повністю відповідає вимогам ст.ст.50,65 КК України, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_7 та запобігання скоєння нею, а також іншими особами, кримінальних правопорушень.

При цьому, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були би підставами для скасування чи зміни судового рішення при перевірці цього кримінального провадження, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Основ`янського районного суду м.Харкова від 02 липня 2025 року стосовно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Головуючий -

Судді :