Справа № 591/8603/25
Провадження № 1-кп/591/530/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2025 року м. Суми

Зарічний районний суд м.Суми у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Суми кримінальне провадження №0000218, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.02.2025,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Конотоп, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, працездатного, який не працює і не навчається, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Дружківського міськрайонного суду Донецької області від 03.04.2024, яким ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст. 263 КК України із застосуванням ст. 58, 69 КК України у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 роки з відрахуванням грошового забезпечення 20 відсотків в дохід держави,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 182, ч. 2 ст. 182, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361 КК України,

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

потерпіла ОСОБА_5 ,

представник потерпілої ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживав разом із цивільною дружиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у АДРЕСА_1 .

У мобільному телефоні, який належить ОСОБА_3 були встановлені мобільні додатки «SenseBank» АТ «Сенс Банк» з прив`язкою до банківського рахунку НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_5 , «іzibank» АТ «Таскомбанк» з прив`язкою до банківського рахунку НОМЕР_2 , відкритого на ім`я ОСОБА_5 і йому були відомі паролі для входження до вищезазначених мобільних додатків, при цьому, дозволу на входження до банківських додатків ОСОБА_3 не мав.

15.12.2024 у точно невстановлений під час досудового розслідування час ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи за місцем свого мешкання: АДРЕСА_1 , з метою вчинення крадіжки грошових коштів з банківського рахунку ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи мету на незаконне збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, використовуючи власний мобільний пристрій, за допомогою всесвітньої мережі «Інтернет», через веб-браузер, перейшов на сторінку автоматизованої системи віддаленого доступу WEB-банкінгу «SenseBank», яка згідно Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є програмно-технічним комплексом, та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» є інформаційною (автоматизованою) системою, та без дозволу ОСОБА_5 , здійснив несанкціонований вхід до облікового запису WEB-банкінгу «SenseBank» потерпілої та збільшив кредитний ліміт банківської картки № НОМЕР_3 , після чого з карткового банківського рахунку відкритого в АТ «Сенс Банк» НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , на картковий банківський рахунок, відкритий в АТ «Акцент-банк» № НОМЕР_4 , який відкритий на ім`я ОСОБА_3 о 16:12:24 год. 16.12.2024 перерахував грошові кошти на загальну суму 4853 грн. Вказаними грошовими коштами ОСОБА_3 розпорядився на власних розсуд.

Крім того , 25.12.2024 у точно невстановлений під час досудового розслідування час ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи за місцем свого мешкання: АДРЕСА_1 , з метою заволодіння грошовими коштами з банківського рахунку ОСОБА_5 , незаконно отримав доступ до її карткового рахунку АТ «Пумб» НОМЕР_5 і здійснив несанкціонований вхід до облікового запису (акаунту) ОСОБА_5 , платіжного застосунку «ПУМБ», який являється системою, призначеною для дистанційного керування банківськими рахунками АТ «ПУМБ» у режимі реального часу (інтернет-банкінг), у тому числі електронними платежами. У подальшому, без відома та добровільної згоди ОСОБА_5 , використовуючи її персональні дані, ОСОБА_3 відкрив поточний рахунок НОМЕР_5 з кредитним лімітом 20000 грн., таким чином ввівши в оману працівників фінансової установи щодо персональних даних особи позичальника, у результаті чого було отримано кредитні грошові кошти на суму 20000 грн., які було зараховано на банківську картку, відкриту в АТ «ПУМБ» за № НОМЕР_4 , яка відрита на ім`я ОСОБА_5 , однак, отриманими грошовими коштами розпорядитися не зміг, з причин, що не залежали від його волі, оскільки для використання вказаних коштів, потрібно отримати банківську картку у відділенні банку АТ «ПУМБ».

Продовжуючи свої злочинні дії, 27.12.2024 близько 16 год., у точно невстановлений під час досудового розслідування час, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у невстановленому під час досудового розслідуванні місці, з метою вчинення крадіжки грошових коштів з банківського рахунку ОСОБА_5 , здійснив несанкціонований вхід до облікового запису (акаунту) ОСОБА_5 , платіжного застосунку «іzibank», який є системою, призначеною для дистанційного керування банківськими рахунками АТ «Таскомбанк» у режимі реального часу (інтернет-банкінг), та отримав доступ до її карткового рахунку АТ «Таскомбанк» НОМЕР_2 .

Крім цього, ОСОБА_3 , 27.12.2024, більш точного часу встановити не представилось за можливе, перебуваючи за місцем свого мешкання, АДРЕСА_1 , використовуючи свій мобільний телефон, увійшов до встановленого на телефоні мобільного додатку «ПУМБ» АТ «ПУМБ», з прив`язкою до банківського рахунку НОМЕР_5 на ім?я ОСОБА_5 , отримавши таким чином доступ до її персональних даних.

Стаття 2 Закону України «Про захист персональних даних» визначає персональні дані як відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Згідно ст. 11 Закону України «Про інформацію», інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.

Положеннями ст. 21 Закону України «Про інформацію» передбачено, що конфіденційною є інформація про фізичну особу, яка може поширюватись за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов.

Згідно зі ст. 32 Конституції України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У порушення вказаних вимог законодавства ОСОБА_3 з метою подальшого отримання кредиту, використовуючи свій мобільний телефон, почав незаконно зберігати отриману конфіденційну інформацію стосовно ОСОБА_5 , та у подальшому ОСОБА_3 за допомогою вказаного мобільного телефону діючи умисно, з метою отримання кредиту через мережу Інтернет, шляхом укладення кредитного договору в електронній формі, подав від імені ОСОБА_5 онлайн заявку про отримання кредиту до фінансової установи, зазначивши персональні дані ОСОБА_5 , а саме: прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, зокрема 27.12.2024 о 15:53 год. подав онлайн заявку для отримання грошового кредиту в сумі 8000 грн. у фінансовій установі ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», та в подальшому пройшов верифікацію через систему BankID НБУ, таким чином, без дозволу та відома ОСОБА_5 незаконно використав конфіденційну інформацію про неї.

У подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого мешкання: АДРЕСА_1 , 27.12.2024 о 15 год. 53 хв., діючи з прямим умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення, за допомогою власного мобільного телефону, через мережу «Інтернет» перейшов на сайт ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», без відома та добровільної згоди ОСОБА_5 , використовуючи її персональні дані, уклав електронний договір про споживчий кредит №5206937 від 27.12.2024 з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» від імені потерпілої, таким чином ввівши в оману працівників фінансової установи щодо персональних даних особи позичальника, у результаті чого було отримано кредитні грошові кошти на суму 8000 грн., які в подальшому було перераховано на банківську картку відкриту в АТ «ПУМБ» за № НОМЕР_6 , яка відрита на ім`я ОСОБА_5 , доступ до якої мав ОСОБА_3 через мобільний платіжний інструмент «ПУМБ» потерпілої, внаслідок чого ОСОБА_3 отримав право на користування вказаними грошовими коштам від імені потерпілої, проте ніяких дій щодо погашення заборгованості за договором позики не вчинив після отримання грошових коштів, а розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Крім цього, ОСОБА_3 28.12.2024, більш точного часу встановити не вдалось за можливе, перебуваючи у невстановленому під час досудовому розслідуванні місці, використовуючи свій мобільний телефон, увійшов до встановленого на телефоні мобільного додатку «ПУМБ» АТ «Пумб», з прив`язкою до банківського рахунку НОМЕР_5 на ім?я ОСОБА_5 , отримавши таким чином доступ до її персональних даних.

Стаття 2 Закону України «Про захист персональних даних» визначає персональні дані як відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Згідно ст. 11 Закону України «Про інформацію», інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.

Положеннями ст. 21 Закону України «Про інформацію» передбачено, що конфіденційною є інформація про фізичну особу, яка може поширюватись за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов.

Згідно зі ст. 32 Конституції України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У порушення вказаних вимог законодавства ОСОБА_3 з метою подальшого отримання кредиту, використовуючи свій мобільний телефон, почав незаконно зберігати отриману конфіденційну інформацію стосовно ОСОБА_5 та у подальшому ОСОБА_3 за допомогою вказаного мобільного телефону діючи умисно, повторно, з метою отримання кредиту через мережу Інтернет, шляхом укладення кредитного договору в електронній формі, подав від імені ОСОБА_5 онлайн заявку про отримання кредиту до фінансової установи, зазначивши персональні дані ОСОБА_5 , а саме: прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, зокрема о 04 год. 18 хв. 28.12.2024 подав онлайн заявку для отримання грошового кредиту в сумі 2000 грн. у фінансовій установі ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», о 12 год. 25 хв. 03.01.2025 подав онлайн заявку для отримання грошового кредиту в сумі 2000 грн. у фінансовій установі ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ», 06.01.2025 подав онлайн заявку для отримання грошового кредиту в сумі 2300 грн. у фінансовій установі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», 08.01.2025 подав онлайн заявку для отримання грошового кредиту в сумі 1900 грн. у фінансовій установі ТОВ «Оптимальні кредити», 12.01.2025 подав онлайн заявку для отримання грошового кредиту в сумі 1500 грн. та 16.01.2025 подав онлайн заявку для отримання грошового кредиту в сумі 2000 грн. у фінансовій установі ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», 15.01.2025 подав онлайн заявку для отримання грошового кредиту в сумі 1300 грн. у фінансовій установі ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» 15.01.2025 подав онлайн заявку для отримання грошового кредиту в сумі 600 грн. у фінансовій установі ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та у подальшому пройшов верифікацію через систему BankID НБУ, таким чином без дозволу та відома ОСОБА_5 незаконно використав конфіденційну інформацію про неї.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у висунутому йому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 182, ч. 2 ст. 182, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361 КК України, визнав повністю, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, зазначивши час, місце, спосіб і мету його вчинення. Зокрема, він пояснив, що з ОСОБА_5 проживав у цивільному шлюбі за адресою: АДРЕСА_1 . Під час спільного проживання він собі на телефон встановив банківські додатки та отримав доступ до них, використовуючи особисті дані ОСОБА_5 . У подальшому з метою отримання грошових коштів він використовував особисті дані ОСОБА_5 для отримання доступу до банківських рахунків потерпілої, отримання на її ім`я кредитів та крадіжки коштів з рахунків ОСОБА_5 . Частину викрадених коштів він витратив на себе, а частину використав для ставок на букмекерських сайтах. Цивільний позов потерпілої визнає в повному обсязі. Просив вибачення у потерпілої.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції. Заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином суд вважає, що в судовому засіданні вина ОСОБА_3 у вчиненні злочинів доведена в повному обсязі і його дії слід кваліфікувати: за ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України, оскільки він вчинив закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), кваліфікуючою ознакою якої є «вчинено повторно»; за ч. 2 ст. 190 КК України, оскільки він заволодів чужим майном шляхом обману (шахрайство), кваліфікуючою ознакою якого є «вчинене повторно»; за ч. 1 ст. 182 КК України, оскільки він незаконно зберігав та використовував конфіденційну інформацію про особу; за ч. 2 ст. 182 КК України, оскільки він повторно незаконно зберігав та використовував конфіденційну інформації про особу; за ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки він таємно викрав чуже майно (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якої є «вчинена в умовах воєнного стану»; за ч. 1 ст. 361 КК України, оскільки він вчинив несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем та за ч. 2 ст. 361 КК України оскільки він здійснив втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, кваліфікуючою ознакою якої є «вчинено повторно».

У відповідності до ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, зважаючи на ступінь його тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Визначаючи вид і міру покарання обвинуваченому, суд враховує, що згідно зі ст. 12 КК України вчинені ОСОБА_3 кримінальні правопорушення відносяться до категорії проступків, нетяжких та тяжких злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає активне сприяння розкриттю злочину та визнання вини.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Також суд враховує особу обвинуваченого, який неодружений, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

Враховуючи сукупність зазначених обставин, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити в межах санкцій, передбачених: ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі, ч. 1 ст. 182 КК України у виді обмеження волі, ч. 2 ст. 182 КК України у виді обмеження волі, ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, ч. 1 ст. 361 КК України у виді обмеження волі, ч. 2 ст. 361 КК України у виді обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України за сукупності кримінальних правопорушень визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі.

Враховуючи те, що обвинувачений вчинив нові кримінальні правопорушення після постановлення вироку Дружківським міськрайонним судом Донецької області від 03.04.2024, яким ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст. 263 КК України, із застосуванням ст. 58, 69 КК України, до покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 роки з відрахуванням грошового забезпечення 20 відсотків в дохід держави, але до повного відбуття покарання, суд до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднує невідбуту частину покарання за вироком Дружківським міськрайонним судом Донецької області від 03.04.2024, перерахувавши за правилами ст. 72 КК України службові обмеження для військовослужбовців у позбавлення волі.

Крім того, потерпілою ОСОБА_5 було заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 про стягнення з останнього на її користь матеріальної шкоди в сумі 30053 грн.00 коп. та моральної шкоди в сумі 50000 грн., завданої злочином.

Обвинувачений ОСОБА_3 позов визнав у повному обсязі.

Суд, вислухавши учасників процесу, вважає, що оскільки згідно з положеннями ст. 23, ч.1 ст.1166, ст.1167 ЦК України ОСОБА_5 має всі юридичні підстави для стягнення матеріальної та моральної шкоди з обвинуваченого і останній не заперечував обставин обвинувального акту та цивільного позову, то позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи те, що сторона обвинувачення до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу до обвинуваченого не звертались, суд не вбачає підстав для його застосування до ОСОБА_3 за власною ініціативою.

Судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст. 369-371, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 182, ч. 2 ст. 182, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361 КК України, і призначити йому за покарання:

ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України - у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік;

за ч. 2 ст. 190 КК України - у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців;

за ч. 1 ст. 182 КК України - у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

за ч. 2 ст. 182 КК України - у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки;

за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

за ч. 1 ст. 361 КК України - у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

за ч. 2 ст. 361 КК України- у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 2 (два) місяці.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_3 призначити остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Згідно ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дружківського міськрайонного суду Донецької області від 03.04.2024 у виді трьох місяців службового обмеження для військовослужбовців, з розрахунку відповідно до ст. 72 КК України, що одному дню позбавлення волі відповідає 3 дні службового обмеження для військовослужбовців, а саме у виді одного місяця позбавлення волі, і остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць .

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обраховувати з моменту затримання для відбування покарання у виді позбавлення волі за цим вироком.

Цивільний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 завдану матеріальну шкоду в сумі 30053 грн.00 коп. та заподіяну моральну шкоду в сумі 50000 грн. 00 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м.Суми протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1