САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/2685/25
Провадження №1-кс/726/1015/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2025 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання старшого детектива ТУ БЕБ у Чернівецькій області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000195 від 11.11.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, -

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ :

30.09.2025 року до слідчого судді Садгірського районного суду м. Чернівці звернувся старший детектив відділу детективів ТУ БЕБ в Чернівецькій області ОСОБА_3 , з клопотанням погодженим прокурором відділу нагляду за додержанням законів територіальними підрозділами Бюро економічної безпеки України Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у рамках кримінального провадження №0000195 від 11.11.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

В обґрунтування заявленого клопотання детектив вказує, що розпорядженням Чернівецького міського голови № 375-к від 16.05.2014 «Про призначення ОСОБА_6 директором департаменту житлово-комунального господарства міської ради» з 19.05.2014 року. За таких обставин з 19.05.2014 по 13.09.2017, що охоплює період вчинення злочину, ОСОБА_6 був службовою особою в розумінні ст. 18 КК України.

Таким чином, в період з 11.10.2016 по 31.12.2016, ОСОБА_6 , будучи службовою особою суб`єкта господарської діяльності директором Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради, діючи спільно з начальником відділу по технічному нагляду за капітальним будівництвом ОСОБА_7 та директором ТОВ «Компанія «Євродор» ОСОБА_8 умисно, в інтересах ТОВ «Компанія «Євродор», усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій, передбачаючи та бажаючи їх настання, використовуючи своє службове становище, достовірно знаючи, що роботи по об`єкту виконані не в повному обсязі, підписав акти КБ-2В та довідки КБ-3 щодо виконання робіт згідно договору № 848 від 11.10.2016, які стали підставою для перерахунку коштів Виконавцю робіт, вчинив розтрату бюджетних коштів виділених на ремонт злітно-посадкової смуги КП «Міжнародний аеропорт Чернівці» на користь ТОВ «Компанія «Євродор», на загальну суму 3 384 278, 70 грн.

14.08.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Підставами для повідомлення про підозру ОСОБА_6 є зібрані в ході досудового розслідування докази, а саме: положення про департамент житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради; розпорядження Чернівецького міського голови №375-к від 16.05.2014 «Про призначення ОСОБА_6 директором департаменту житлово-комунального господарства міської ради» з 19.05.2014; договір № 848 від 11.10.2016 на виконання робіт з «Капітального ремонту злітно-посадової смуги КП «Міжнародний аеропорт Чернівці» на вул. В. Чкалова, 30 у м. Чернівцях»; довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3 та акт № 3 приймання виконання будівельних робіт за грудень 2016 року форми КБ-2В на суму виконання робіт та матеріальних ресурсів 3 352 242, 00 грн. з ПДВ; довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3 та акт №4 приймання виконання будівельних робіт за грудень 2016 року форми КБ-2В на суму виконання робіт та матеріальних ресурсів 697 395, 60 грн. з ПДВ; висновок судової будівельно-технічної експертизи №-Б від 27.02.2020, а також інші докази, які у своїй сукупності доводять причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_6 належать: нежитлові офісно-торгівельні приміщення 64-1 - 64-4 загальною площею 30.30 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Прокурор ОСОБА_9 в судовому засіданні просив суд задовольнити вказане клопотання, та накласти арешт на зазначене в клопотанні майно, оскільки воно має доказове значення в провадженні, як майно набуте за кошти здобуті злочинним шляхом, неможливо досягти завдань кримінального провадження.

Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали, додані до клопотання, приходжу до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що 11.11.2019 року до ЄРД №0000195 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Також встановлено, що 14.08.2025 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_6 належать: нежитлові офісно-торгівельні приміщення 64-1 - 64-4 загальною площею 30.30 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, конфіскації майна, як виду покарання.

Згідно вимог ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно статті 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовуєтьсяу разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення; 3) були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Згідно до ст.170 ч. 5 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Згідно ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст.172 ч.2 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Згідно ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема: 1) правову підставу для арешту майна; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При розгляді клопотання встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити можливу конфіскацію майна за вчинення кримінального правопорушення, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Приймаючи до уваги правову підставу для арешту майна, тобто необхідність забезпечення ризиків реалізації майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для третіх осіб, вважаю доведеним наявність обґрунтованих підстав для арешту зазначеного у клопотанні майна, шляхом заборони розпорядження та відчуження.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 98, 110, 131-132, 170-175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- нежитлові офісно - торгівельні приміщення 64-1 - 64-4 загальною площею 30.30 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Надати копії ухвал слідчому (детективу), для вручення уповноваженій особі, що вносить зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також іншим заінтересованим особам.

Заборонити ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , його представникам та будь-яким іншим особам розпоряджатись та відчужувати вище зазначене майно.

Роз`яснити, що згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали покласти на прокурора.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 5 днів.

Слідчий суддяОСОБА_1