УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0003753 від 07.11.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2032 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0003753 від 07.11.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2032 КК України, про арешт майна, а саме, на: частину нежитлового приміщення загальною площею 470 кв.м. на цокольному поверсі будівлі літ. «А», яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 24, яке на праві приватної власності належить ПАТ «Житомирський меблевий комбінат» (код за ).

Клопотання мотивоване тим, що Шевченківським УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003753 від 07.11.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2032 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 07.11.2025 до Шевченківського УП ГУНП у м. Києві надійшла заява ОСОБА_4 щодо незаконної діяльності, що полягає у наданні послуг у виді азартних ігор, що проводиться у приміщенні за адресою: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська. буд. 24.

Відповідно до відомостей, зазначених ОСОБА_4 встановлено, що останній є представником по довіреності від 07.11.2025 ПАТ «Житомирський меблевий комбінат» (код за ), які є власниками будівлі адміністративно-виробничого комплексу загальною площею 16613,9 кв.м. (БЦ «Ренесанс»), та прибувши за вищезазначеною адресою 07.11.2025 виявив у середині приміщення, яке надається в оренду знаряддя для проведення азартних ігор, та за результатами чого було здійснено виклик працівників поліції.

Відповідно до договору оренди нежитлового приміщення №1РЖМК240006 від 01.04.2024, ПАТ «Житомирський меблевий комбінат» (код за ), та акту №1 приймання-передачі від 01.04.2025, ТОВ «КВІТЕНЬ ААУ» (код за ) передано в оренду частину нежитлового приміщення загальною площею 470 кв.м. на цокольному поверсі будівлі літ. «А», яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 24.

За отриманою досудовим розслідуванням інформацією від ОСОБА_4 встановлено, що у частині нежитлового приміщення загальною площею 470 кв.м. на цокольному поверсі будівлі літ. «А», яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 24 можуть знаходитися речі і документи, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні, а саме: засоби і знаряддя вчинення злочину, а також предмети та документи, що мають значення для провадження, електронні цифрові носії інформації, де може бути виявлена вказана інформація, та інші речі та документи, які викривають співучасників вчинення кримінального правопорушення та на яких може бути виявлена інформація, що становить значення для досудового розслідування, що містить відомості про злочинну діяльність злочинні схеми, які можуть бути доказами у даному кримінальному проваджені, свідчити про вчинення ряду інших злочинів, містити відомості, що викривають фігурантів у даному кримінальному проваджені.

У зв`язку з вищевикладеним, 07.11.2025 у органу досудового розслідування виник невідкладний випадок, пов`язаний із врятування майна (речових доказів - засобів вчинення злочинів), та із безпосереднім переслідуванням осіб, які ймовірно причетні до скоєння даного кримінального правопорушення, що зумовило проведення обшуку до постановлення ухвали слідчого судді, а саме частини нежитлового приміщення загальною площею 470 кв.м. на цокольному поверсі будівлі літ. «А», яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 24.

Під час проведеного 07.11.2025 в період часу з 19:20 до 20:08 обшуку частини нежитлового приміщення загальною площею 470 кв.м. на цокольному поверсі будівлі літ. «А», яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 24 , виявлено та вилучено: 2 (два) столи, візуально схожих для використання під час азартних ігор; картонну коробку, в середині якої розміщено 24 гральні фішки (11 штук з написом «100 MAVERICK POKER CLUB», 13 штук з написом «500 MAVERICK POKER CLUB»; картонну коробку, в середині якої розміщено 79 гральних фішок з написом «1000 MAVERICK POKER CLUB»; картонну коробку, в середині якої розміщено 100 гральних фішок з написом «1000 MAVERICK POKER CLUB»; металевий кейс, в середині якої розміщено 524 гральні фішки (55 штук з написом «5 ELITE POKER TOURNAMENT», 131 штука з написом «25 ELITE POKER TOURNAMENT», 52 штуки з написом «500 ELITE POKER TOURNAMENT», 185 штук з написом «100 ELITE POKER TOURNAMENT», 68 штук з написом «1 000 ELITE POKER TOURNAMENT», 33 штуки з написом «5 000 ELITE POKER TOURNAMENT»; колоду гральних карт.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, будівля адміністративно-виробничого комплексу загальною площею 16613,9 кв.м. (БЦ «Ренесанс») за адресою: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 24, на праві приватної власності належить ПАТ «Житомирський меблевий комбінат» (код за ).

Таким чином, в ході досудового розслідування отримано відомості про те, що у частині нежитлового приміщення загальною площею 470 кв.м. на цокольному поверсі будівлі літ. «А», яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 24 здійснюється незаконна діяльність з проведення азартних ігор.

Постановою слідчого Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 від 08.11.2025 вказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

З метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні прокурор звернувся суду з клопотанням про арешт зазначеного майна.

Також прокурор в своєму клопотанні відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України просив розглянути його без участі власника майна та зацікавлених осіб для попередження можливості відчуження вказаного майна.

Прокурор Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, водночас подав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Враховуючи те, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт не було тимчасово вилучене, то розгляд клопотання відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України можливо здійснити без повідомлення власника майна.

Вивчивши клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, в провадженні Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0003753 від 07.11.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2032 КК України.

Як вбачається із матеріалів клопотання, накласти арешт на частину нежитлового приміщення загальною площею 470 кв.м. на цокольному поверсі будівлі літ. «А», яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 24, яке на праві приватної власності належить ПАТ «Житомирський меблевий комбінат» (код за ) у даному кримінальному провадженні необхідно з метою запобігання подальшого відчуження речових доказів.

Так, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні прокурора та відповідати вимогам закону.

Вказана норми узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а тому суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

За змістом ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

В свою чергу, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Разом із цим, на переконання слідчого судді, у клопотанні належним чином не доведено той факт, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та має значення речових доказів для кримінального провадження №0003753 від 07.11.2025.

Також, слідчий суддя звертає увагу на суто формальний характер постанови слідчого Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 від 08.11.2025 про визнання речовими доказами, копія якої долучена до матеріалів клопотання, яка також не містить посилання на конкретні критерії, визначені статтею 98 КПК України, яким нібито відповідає частина нежитлового приміщення загальною площею 470 кв.м. на цокольному поверсі будівлі літ. «А», яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 24, яке на праві приватної власності належить ПАТ «Житомирський меблевий комбінат» (код за ).

Більш того, матеріали клопотання не містять будь-яких даних, які б документально підтверджували той факт, що частина нежитлового приміщення загальною площею 470 кв.м. на цокольному поверсі будівлі літ. «А», яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 24, яке на праві приватної власності належить ПАТ «Житомирський меблевий комбінат» (код за ) набута кримінально протиправним шляхом та/або містить на собі сліди вчиненого злочину.

З урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, слідчий суддя вважає, що досягнення мети досудового слідства в рамках даного кримінального провадження не може бути компенсоване таким підходом органу досудового розслідування щодо невмотивованого ініціювання питання про накладення арешту на майно.

Так, на переконання слідчого судді, ініціювання органом досудового розслідування питання про накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, не відповідає положенням Конституції України, вимогам кримінального процесуального закону України та практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд із національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 рік) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 рік), учасником яких є й Україна.

Статтею 1 Протоколу № 1 (1952 рік) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини, найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи постановлення судом незаконного рішення, тоді як ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що ст. 1 Протоколу № 1, яка спрямована на захист особи (фізичної та юридичної) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідних заходів для захисту права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22.06.2004).

При цьому, у своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Протоколу № 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним.

В свою чергу, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Враховуючи викладене, слідчий суддя не знаходить достатніх підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на частину нежитлового приміщення загальною площею 470 кв.м. на цокольному поверсі будівлі літ. «А», яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 24, яке на праві приватної власності належить ПАТ «Житомирський меблевий комбінат» (код за ) у кримінальному провадженні №0003753 від 07.11.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2032 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 310, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0003753 від 07.11.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2032 КК України, про арешт майна - залишити без задоволення.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1