Справа № 686/4427/25
Провадження № 1-кп/686/806/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

представника цивільного позивача ОСОБА_8 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду кримінальне провадження №0001337 про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гута Бушинська Тиврівського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню та неповнолітню дітей, військовослужбовця, учасника бойових дій, раніше не судимого, за ст.348 КК України,

встановив:

Під час судового розгляду вказаного кримінального провадження прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні звернувся до суду з клопотанням про продовження на 60 діб строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , посилаючись, з-поміж іншого, й на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, а передбачені ст. 177 КПК України ризики: переховування від суду; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення, на теперішній час продовжують існувати. Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 заперечили щодо задоволення заявленого прокурором клопотання, просили застосувати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що наявні підстави для задоволення поданого прокурором клопотання з огляду на таке.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Частиною 2 ст.177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Частиною 1 ст.183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п.4 ч.2 ст.183 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку суду, наведені у клопотанні прокурора підстави для продовження строку дії застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу, у виді тримання під вартою, є обґрунтованими. Підстав для зміни обвинуваченому міри запобіжного заходу на інший, більш м`який запобіжний захід, на цей час суд не вбачає.

Так, ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.09.2025 р. дію застосованого під час досудового розслідування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою було продовжено судом до 01.11.2025 р. включно. До спливу цього строку судове провадження завершити не представляється можливим, у тому числі з урахуванням обсягу пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, проведених у кримінальному провадженні процесуальних (слідчих) дій (згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування).

Також, суд ураховує, що ризики, наявність яких була доведена прокурором у суді при застосуванні відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також при продовженні строку тримання його під вартою, істотно не зменшились. Останній обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, передбаченого ст.348 КК України (замах на вбивство працівників правоохоронного органу у зв`язку із виконанням цими працівниками службових обов`язків), який, за своїм характером, становить особливу суспільну небезпеку та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років або довічне позбавленням волі, у справі не з`ясовані усі обставини, встановлені під час кримінального провадження, не перевірено їх доказами, а відтак ОСОБА_7 , який показання суду ще не надав, виявивши бажання надавати показання лише після дослідження всіх доказів по справі, усвідомлюючи суворість покарання, яке йому може загрожувати у разі засудження, може переховуватись від суду та перешкоджати кримінальному провадженню, а з огляду на відомості про його особу, характер та обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, існує ризик того, що ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наведене свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, шляхом застосування інших, більш м`яких, запобіжних заходів та що такі заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого та виконання ОСОБА_7 процесуальних рішень по справі.

Відомості про особу ОСОБА_7 , який вважається раніше не судимою особою, військовослужбовцем, має постійне місце проживання, родину, не є визначальними і такими, що б давали можливість скасувати або змінити запобіжний захід на інший, більш м`який запобіжний захід, зокрема й у вигляді застави, особистої поруки, особистого зобов`язання чи домашнього арешту, з покладенням обов`язку носіння електронного засобу контролю, про який клопотала сторона захисту.

Відсутні й відомості щодо інших обставин, які б переважили вищеозначені, заявлені прокурором, ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Більш того, стороною захисту не доведено, як змінилися обставини, які були взяті до уваги при застосуванні ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також при продовженнях строку його тримання під вартою, і які нові обставини виникли після прийняття цих процесуальних рішень, не наведено переконливих доказів й того, що зменшились вказані ризики.

Даних, які б перешкоджали триманню ОСОБА_7 під вартою, на даний час, не встановлено.

За наведених обставин, судом відхиляються, зазначені стороною захисну аргументи про те, що на сьогоднішній день відсутні ризики, передбачені ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 не має намірів перешкоджати кримінальному провадженню та ухилятися від суду, вчиняти інше кримінальне правопорушення, а також щодо можливості зміни обвинуваченому застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, з покладенням обов`язку носіння електронного засобу контролю. До того ж, саме для запобігання вказаним ризикам і був застосований ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, у зв`язку із цим, слід вважати дієвим заходом, а застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, навіть з покладенням обов`язку носіння електронного засобу контролю, не унеможливить запобіганню вищевказаних ризиків, оскільки ОСОБА_7 не перебуватиме під цілодобовим наглядом правоохоронних органів і зможе переховуватись від суду, перешкоджаючи кримінальному провадженню або ж вчинити інше кримінальне правопорушення.

Окрім того, аргументи, наведені захисником, щодо тривалості застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд зазначає, що судовий розгляд кримінального провадження здійснюється у розумні строки.

У ч.3 ст.5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» міститься норма, яка виходить із загального принципу ст.5 Конвенції: законне тримання під вартою має бути розумним. Конвенція вимагає, аби тримання під вартою до судового вироку не перевищувало розумних строків. Хоч якою би була причина тримання під вартою, у кожному випадку слід визначити, чи перетнув строк до ухвалення вироку щодо обвинуваченого розумні межі, тобто межі надмірності, які, за обставинами справи, могли бути розумно застосовані до особи, чия невинуватість презумується.

Згідно з практикою Суду, зокрема з його рішенням у складі Великої палати у с праві «Labita v.Italy» від 06.04.2000 р., тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Суд зауважує, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні вищевказаного особливо тяжкого злочину, а тому, з урахуванням ризиків, строку розгляду кримінального провадження, продовження дії застосованого запобіжного заходу є виправданим.

Зважаючи на те, що обвинуваченому ОСОБА_7 інкриміновано вчинення злочину із застосуванням насильства до потерпілих, з урахуванням вищенаведених ризиків, суд, на підставі п.1 ч.4 ст.183 КПК України, вважає за необхідне не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 331, 350, 392 КПК України, суд -

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 21 грудня 2025 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим - в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя

Судді