Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/559/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 246 (160) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2025 року м.Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому матеріали кримінального провадження №0000282 за апеляційними скаргами прокурора, захисників обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на вирок Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 18 червня 2025 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Софіївка, Компаніївського району, Кіровоградської області, громадянина України, маючого повну загальну середню освіту, розлученого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 12.12.2006 р. Компаніївським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 8 місяців, на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки;

- 08.08.2007 р. Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст.186 КК України, із застосуванням ч. 1 ст.71 КК України остаточно до позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців, звільненого 25.02.2011 р. УДО на 1 рік 8 місяців 7 днів;

- 06.09.2012 р. Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць, звільненого 09.09.2014 р. на підставі ст. 7 ЗУ «Про амністію 2014 р.»;

- 12.11.2018 Компаніївським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.125 КК України до штрафу розміром 1700 грн.;

- 24.12.2019 Компаніївським районним судом Кіровоградської області за ч.4 ст.296 КК України до позбавлення волі строком на 5 років; на підставі ст.75 КК України звільнено з іспитовим строком на 3 роки;

- 08.06.2023 р. Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.4 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнено з іспитовим строком 3 роки

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.246 КК України та призначено покарання в виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до даного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 24.12.2019 року за ч.4 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 місяці й призначено покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі строком 5 років 3 місяці. Відповідно до вимог ч.1-4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08.06.2023 за ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років більш суворим, призначеним за цим вироком відповідно до ст. 71 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_10 ,

захисника обвинувачених - адвоката ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою м`якість призначеного покарання та істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства. Постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним та призначити покарання за ч. 4 ст. 246 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до даного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 24.12.2019 та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі. Вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08.06.2023 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 3 роки виконувати самостійно. В іншій частині вирок Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 18.06.2025 залишити без змін. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_7 за даним вироком суду визнаний винним та засуджений до покарання за ч. 4 ст. 246 КК України за злочин, вчинений ним разом з ОСОБА_6 в ніч з 10 на 11 лютого 2022 року, тобто після ухвалення вироку від 24.12.2019, за яким ОСОБА_7 засуджений до 5 років позбавлення волі з іспитовим терміном на 3 роки, тому судом обґрунтовано застосовано до засудженого вимоги ст. 71 КК України. Водночас, він вчинив кримінальне правопорушення до постановлення вироку 08.06.2023, яким ОСОБА_7 засуджений до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки. Тому з урахуванням положень законодавства вироки повинні виконуватись окремо. На підставі вищевикладеного, судом першої інстанції при постановленні вироку щодо ОСОБА_7 допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що потягло за собою м`якість призначеного покарання та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що згідно з п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі захисник обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що докази, які лягли в основу обвинувального вироку, є неналежними та не достатніми для засудження обвинувачених. Ухвалюючи обвинувальний вирок суд першої інстанції не надав належної оцінки запереченням сторони захисту. Так, протокол огляду місця події підтверджує лише місце події та наявність об`єктів, які були виявлені та досліджені. Протоколи впізнання по фото обвинувачених не є належним доказом, оскільки процедура впізнання була проведена з порушенням та знаходиться лише в паперовому вигляді без застосування відео фіксації. Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ніколи до цього взагалі не знали та не бачили ні ОСОБА_6 ні ОСОБА_7. Між місцевими жителями селища Компаніївка ОСОБА_13 та ОСОБА_14 та обвинуваченими тривалий час існували неприязні відносини. Висновок інженерно-екологічної експертизи обраховує розмір шкоди завданий довкіллю, про те жодним чином не вказує на винуватість обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Відсутність судово-трасологічної експертизи по всім стовбурам 12 дерев унеможливлює спричинення істотної шкоди у сумі 122 917 (сто двадцять дві тисячі дев`ятсот сімнадцять гривень) 96 коп. та як наслідок існування чинного обвинувачення ч 4 ст. 246 КК України. адміністративного правопорушення чи без такого. Крім того, звертає увагу, що органом досудового розслідування для здобуття достатніх належних та об`єктивних доказів у справі не було проведено затримання встановлених на думку досудового розслідування осіб ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в порядку ст. 208 КПК України, безпосередньо на місці вчинення злочину. Не були проведенні на стадії досудового розслідування негласні, слідчо - розшукові дії. Не була в справі проведена судоводактилоскопічна експертиза щодо відбитків пальців на бензопилах, які були вилучені в результаті огляду місця події.

В апеляційній скарзі захисник обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції в неповній мірі дослідив обставини вказаного кримінального правопорушення, невірно оцінив докази та відповідно дійшов хибних висновків як щодо кваліфікацій дій обвинувачених та щодо моєї вини у вчиненому, так і щодо фактичних обставин події, яка мала місце 11.02.2022 року, допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність. Так, відповідно до оскаржуваного вироку, суд першої інстанції взагалі не прийняв до уваги та не надав оцінку показанням свідків сторони захисту, а саме свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , показання яких повністю узгоджувались з свідченнями обох обвинувачених те не були спростовані жодними доводами сторони обвинувачення. Показання вказаних свідків взагалі не відображені у вироку суду. Натомість, суд першої інстанції у вироку відобразив покази свідків сторони обвинувачення, які оговорили обвинувачених, так як вказані свідки зазначили, що вони знали ОСОБА_6 раніше і неодноразово намагалися притягнути його до відповідальності за незаконну порубку лісу. Крім того, докази суд у вироку суду лише перерахував, при цьому не розкрив їх зміст, не проаналізував і не дав їм оцінки з точки зору їх допустимості, достатності, законності та належності.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винними за те, що в ніч з 10.02.2022 на 11.02.2022, точного часу досудовим слідством не встановлено, він разом з ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, виник умисел на здійснення діяльності з незаконної порубки лісових насаджень у полезахисній лісосмузі неподалік с. Тернова Балка, Компаніївської об`єднаної територіальної громади Кропивницького району, Кіровоградської області.

Діючи з метою реалізації вказаного злочинного умислу, 11.02.2022 року, приблизно о 05.00 год., ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_6 , прибули до полезахисної смуги неподалік с. Тернова Балка, Компніївської об`єднаної територіальної громади Кропивницького району, Кіровоградської області.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що полезахисна лісосмуга не охороняється, та їх не буде викрито, у порушення вимог ст. 13 Конституції України, ст.ст. 1, 4, 7, 39 Лісового кодексу України, ст. 10 Закону України «Про рослинний світ», ст.60 Закону України «Про охорону природного навколишнього середовища», п.7 Порядку поділу лісів на категорії та виділення особливо захисних лісових ділянок, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 733 від 16.05.2007 року, без спеціального дозволу на проведення рубок, який посвідчується відповідним документом (лісорубним квитком, ордером), у зазначений вище період часу здійснили з використанням бензопили незаконну порубку 12 сироростучих дерев до ступеня припинення росту у полезахисній лісосмузі, розташованій неподалік с. Тернова Балка, Компаніївської ОТГ, Кропивницького району, Кіровоградської області.

Вищеперераховані порубки здійснено без відповідних дозвільних документів органу місцевого самоврядування (Компаніївської селищної ради, Кропивницького району), районної державної адміністрації (Кропивницької райдержадміністрації) та державного лісогосподарського підприємства (ДП «Компаніївський лісгосп») на проведення рубок у даних захисних насадженнях.

Відповідно до висновку інженерно-екологічної експертизи від №1132/1780/22-27 розмір шкоди, заподіяної внаслідок незаконної порубки 12 сироростучих дерев до ступеня припинення росту породи «Акація» у кількості 9 дерев, породи «Клен» у кількості 3 дерева, що мала місце у полезахисних лісових насадженнях розташованих неподалік с. Тернова Балка, Компаніївської об`єднаної територіальної громади Кропивницького району, Кіровоградської області становить 122 917 грн. 96 копійок.

Вказаними протиправними діями ОСОБА_7 та ОСОБА_6 спричинили тяжкі наслідки Компаніївській селищній раді Кіровоградської області, які у шістдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян та становлять 122917 грн. 96 копійок.

Заслухавши доповідача, в дебатах прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив апеляційні скарги захисників залишити без задоволення, обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - та їх захисника ОСОБА_9 , які підтримали вимоги своїх апеляційних скарг та просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційних скарг, колегія судів дійшла до наступних висновків.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 не у повній мірі дотримався вказаних вимог Кримінального процесуального законодавства.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.246 КК України, а саме незаконна порубка дерев в захисних лісових насадженнях, що спричинили тяжкі наслідки - є правильним, оскільки ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні і перевірених у суді належних і допустимих доказах та детально наведених у вироку, як того вимагає ст. 374 КПК України.

Поряд із цим, колегія суддів вважає надуманими доводи сторони захисту щодо недопустимості зібраних доказів, а також невідповідності висунутого обвинувачення правовій кваліфікації кримінального правопорушення.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у його вчиненні, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та ретельно дослідженими судом наступними доказами.

За результатами апеляційного провадження не встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, тобто про існування підстав, передбачених в ст. 411 КПК України для скасування оскарженого вироку.

Так, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, підтверджується доказами, дослідженими в суді першої інстанції та викладеними у вироку, зміст та правова оцінка яких перевірені судом апеляційної інстанції, зокрема показаннями представника потерпілого - Компаніївської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області ОСОБА_19 , яка в судовому засіданні пояснила, що до Компаніївської селищної ради в телефонному режимі звернулись працівники поліції, які повідомили, що в ніч з 10 на 11 лютого 2022 року, поблизу ОСОБА_20 , виявлено незаконну порубку дерев у кількості 12 штук.

Поясненнями свідка ОСОБА_11 , який в судовому засіданні суду першої інстанції пояснював, що він працює інспектором в Державній екологічній інспекції. Того вечора він з ОСОБА_21 , який також працює в екологічній інспекції, а також мисливцезнавцем ОСОБА_13 та ще одною особою, залученою до рейду - ОСОБА_14 , проводили рейд з охорони рослинного світу. Вночі, з лісосмуги вони почули звук бензопили. Вони пішли на звук, виявили автомобіль Део синього кольору з причепом з дровами - великі відрізки дерев породи акація. Причеп був закріплений до автомобіля. Також там був ОСОБА_6 , який пиляв дерева та ще один чоловік, який на тачці возив попиляні ОСОБА_6 дрова до причепу. Першим вони побачили іншого чоловіка, який, помітивши їх, кинув тачку та побіг до ОСОБА_6. ОСОБА_6 вибіг до них, став висловлюватися нецензурною лайкою, кидатись на них битись з заведеною бензопилою. З метою безпеки, пилку в ОСОБА_6 вони відібрали. Вважає, що ОСОБА_6 при цьому був в неадекватному стані. Після чого ОСОБА_6 втік через поле, інший чоловік втік трохи раніше. Автомобіль з причепом залишили в лісосмузі. Вони викликали СОГ. Коли приїхала поліція, провели огляд місця події, були зроблені заміри зрублених дерев, працівники поліції вилучили автомобіль з причепом, дрова, бензопилу. Чоловіка, який був з ОСОБА_6 , він не знав, але на той час добре його розгледів, пізніше впізнав його по фотокарткам. ОСОБА_6 до цього випадку він знав, оскільки того вже декілька разів затримували за незаконну порубку дерев. Як вони з`ясували, обвинувачені тієї ночі незаконно здійснювали порубку дерев породи акація. Кількість дерев вже не пам`ятає, але пошкоджень вистачило на кримінальне провадження.

Поясненнями свідка ОСОБА_13 , який в судовому засіданні суду першої інстанції пояснював, що він працює в Компаніївському лісництві. В ніч з 10 на 11.02.2022 р. він разом з працівниками екологічної інспекції ОСОБА_24 та ОСОБА_21 , а також ОСОБА_14 проводили патрулювання району, оскільки надходило багато скарг про випилювання посадок. ОСОБА_6 до цього випадку він знав, оскільки того вже декілька разів затримували за незаконну порубку дерев. Почувши звук пиляння дерев та звук падаючих дерев, вони пішли в той бік, де виявили автомобіль з причепом та поряд ОСОБА_7 , якого він на той час не знав та який крикнув, що їх виявили. На крик вийшов ОСОБА_6 з бензопилою, закрив автомобіль та став поводити себе неадекватно, розмахувати цією пилою вправо-вліво. Цю бензопилу вдалося відібрати в ОСОБА_6 працівнику екологічної інспекції. Після цього, ОСОБА_6 з місця події втік, інший чоловік, ОСОБА_7 , втік раніше. На місці залишився автомобіль, з причепом, завантаженим дровами. Вони викликали СОГ, які оглянули місце події, заміряли пеньки, відібрали пояснення. Один з працівників екологічної інспекції показував ОСОБА_6 своє посвідчення, зазначав свою посаду.

Поясненнями свідка ОСОБА_12 в судовому засіданні суду першої інстанції, з яких вбачається, що він є працівником екологічної інспекції. На початку лютого 2022 р., він разом з іншим інспектором ОСОБА_11 , а також ОСОБА_14 , ОСОБА_13 проводили рейд по охороні рослин, тваринного світу на території Кіровоградської області. Вночі, приблизно з 00-00 год. по 02 год. побачили як до лісосмуги заїхав автомобіль «Ланос» з причепом. Пізніше почули звуки електропили, тріскотіння від падаючих дерев. Вони пішли на звуки, виявили автомобіль з причепом, ОСОБА_6 , якого він знав, оскільки той неодноразово затримувався за незаконну порубку дерев та ще одного чоловіка, якого на той час він не знав, але впізнав, що обвинувачений ОСОБА_7 . Він впевнений, що саме ОСОБА_7 був тієї ночі поряд з ОСОБА_6 . ОСОБА_6 підійшов до них з включеною бензопилою в руках, поводив себе агресивно, рухався в бік інспектора. Їм вдалося вмовити ОСОБА_6 вимкнути пилу. Після чого ОСОБА_6 замкнув автомобіль та втік з місця події. На місці залишилися автомобіль з причепом, завантажений дровами, напиляні дрова, бензопила. Вони викликали поліцію. Приїхала СОГ, які оглянули місце події, вилучили дерева, автомобіль, причеп. При огляді, ними називалась порода порізаної деревини, зараз її назву він вже не пам`ятає. Пам`ятає, що порода деревини, яка була завантажена в причеп, співпадала з породою дерев, які були зрізані. Працівники поліції проводили впізнання за його участю, він впізнав іншу особу, яка була на місці події - впевнений, що це ОСОБА_7 .

Аналогічні пояснення надав свідок ОСОБА_14 , який був у складі групи, яка проводила рейд з охорони рослинного світу на території Кіровоградської області.

Вказані показання свідків суд першої інстанції визнав чіткими та послідовними, належними та допустимими, з чим погоджується і колегія суддів.

Тому, доводи сторони захисту про те, що свідки оговорють обвинуваченого ОСОБА_7 є не обгрунтованими, з огляду на те, що вказані показання підтверджуються іншими, зібраними по справі доказами та сумнівів у їх правдивості не викликають. Слід також зазначити, що свідки допитані судом, в порядку ст.352 КПК України та попереджені про кримінальну відповідальність за дачу суду завідомо неправдивих показань.

Крім того, винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 доводиться наступними доказами:

-протоколом огляду місця події від 11.02.2022 з фототаблицею, згідно якого об`єктом огляду являється ділянка лісосмуги, що розташована біля с. Тернова Балка, Кропивницького району. Дана ділянка місцевості має ґрунтове покриття, на якому розташований автомобіль «Daewoo LANOS» д.н. НОМЕР_1 темно-синього кольору, який на момент огляду зачинено. Також з машиною наявний причеп синього кольору в середині якого наявні пиляні дрова пород дерев: клен і акація. Також зверху на дровах знаходяться дві бензопилки: Forte FGS41-16, 2500 ВТ, помаранчевого кольору та STIHL без маркування, помаранчево-білого кольору, які в подальшому буде вилучено. Пройшовши далі у середину лісосмуги, позаду автомобіля було виявлено: пень дерева акації, розмірами 33х32 см сироростучий; пень дерева акації розмірами 44х40 см сироростучий; пень дерева акації розмірами 40х38 см сироростучий; пень дерева акації розмірами 46 х35 см сироростучий; пень дерева акації розмірами 37х37 см сироростучий; пень дерева акації розмірами 46х51 см сироростучий; пень дерева акації розмірами 40х41 см сироростучий; пень дерева клен розмірами 21х19 см сироростучий; пень дерева акації розмірами 70х58 см сироростучий; пень дерева акації розмірами 40х36 см сироростучий; пень дерева клен розмірами 14х16 см сироростучий;пень дерева клен розмірами 15х18 см сироростучий. Також за участю державного інспектора ОНПС Придніпровського округу ОСОБА_11 було зроблено спили з пнів та стовбурів дерев, а саме з пенька № 7 розміром 40х41 см, породи акація; з пенька № 3 розміром 40х38 породи акація; з пенька № 1 розміром 33х32 породи акація. Під час огляду виявлено: авто «Daewoo LANOS» д.н. НОМЕР_1 темно -синього кольору, причеп синього кольору з наявними дровами в середині; бензопилку Forte FGS41-16, 2500 ВТ, помаранчевого кольору, бензопилку STIHL без маркування, помаранчево-білого кольору, які було вилучено, також виявлено дерев у кількості 12 шт. Фототаблицею зафіксовано: загальний вид лісосмуги, пиляні дерева, причеп з пиляними деревами, пні дерев, автомобіль Заз- Део, р.н. НОМЕР_1 , заміри пнів, зрізи деревини, дві бензопили. (Т.2, а.с. 140-158);

-постановами про визнання предметів речовими доказами від 11.02.2022, згідно яких авто «Daewoo LANOS» д.н. НОМЕР_1 темно-синього кольору, причеп синього кольору без номерних знаків, деревину загальною кількістю1,4 метра кубічних, бензопилу Forte FGS41-16, 2500 ВТ, помаранчевого кольору, бензопилу STIHL, спили в кількості 6 штук, визнано речовими доказами (а.с. 159-161);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.06.2022 року за участю ОСОБА_12 , в ході якого ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_7 як особу, яка в ніч з 10.02.2022 р. на 11.02.2022 р. здійснював випил дерев в лісосмузі за межами НП в с. Тернова Балка Компаніївської ОТГ. (Т.2, а.с. 166-168). В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 підтвердив, що впізнав ОСОБА_7 за вказаним протоколом;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.06.2022 року за участю ОСОБА_11 , в ході якого ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка в ніч з 10.02.2022 р. на 11.02.2022 р. пиляла дерева в лісосмузі за межами НП в с. Тернова Балка Компаніївської ОТГ. (Т.2, а.с. 175-177). В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 підтвердив, що впізнав ОСОБА_7 за вказаним протоколом, зазначивши, що на той час він добре його пам`ятав;

- висновком інженерно-екологічної експертизи від 11.05.2022 року за № 1132/1780/22-27, згідно з яким розмір шкоди, заподіяний внаслідок порубки сироростучих дерев породи Акація та Клен до ступеня припинення росту, середніми діаметрами яких у корі біля шийки кореня становить 15 см, 16 см, 20 см, 32,5 см, 37 см, 38 см, 39 см, 40,5 см, 42 см, 48,5 см, 64 см, що мало місце в полезахисній смузі біля с.Тернова Балка Компаніївської територіальної громади Кропивницького району Кіровоградської області, становить: 122 917 (сто двадцять дві тисячі дев`ятсот сімнадцять) гривень 96 копійок. За результатами досліджень, проведених за наданими копіями матеріалів кримінального провадження у відповідності з визначеними постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля» від 10 грудня 2004 року №17 [8] критеріями, внаслідок порубки 12-ти сироростучих дерев породи Акація та Клен до ступеню припинення росту, в полезахисній лісосмузі біля с. Тернова Балка Компаніївської територіальної громади Кропивницького району, Кіровоградської області завдано шкоду для довкілля за окремими ознаками істотності, а саме локально на ділянці, де відбулась незаконна порубка дерев: погіршився породний склад; захисні, ґрунтозахисні важливі екологічні властивості лісосмуги, виникнуть певні труднощі у відтворенні заліснення даної ділянки. Визначений розмір матеріальної шкоди завданої внаслідок порубки вищевказаних дерев, що перевищує неоподатковуваний мінімум доходу громадян більше як у двадцять разів (до ст. 246 КК України [3] при розрахунку шкоди застосовується пункт 5 Перехідних положень Податкового кодексу України [10], а саме сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної за п.п. ст. 169.1.1 розділу IV Кодексу [10]), завдана шкода може оцінюватися як істотна. (Т.2, а.с. 182-187);

- висновком судово-трасологічної експертизи від 11.04.2022 року за № СЕ-19/112- 22/1869-ТР, згідно з яким з числа фрагментів деревини (зрізів пнів), вилучених 11.02.2022 в ході відібрання зразків, проведеного на ділянці місцевості - лісосмузі біля с. Тернова Балка, Компаніївської територіальної громади, Кропивницького району, Кіровоградської області, та фрагментів деревини (зрізів стовбурів), вилучених 11.02.2022 в ході проведення огляду місця події в лісосмузі біля с. Тернова Балка, Компаніївської територіальної громади, Кропивницького району, Кіровоградської області: фрагмент деревини (зріз пня), найбільшими розмірами: 463x368x50 мм та фрагмент деревини (зріз стовбуру), найбільшими розмірами: 460x361x30 мм, раніше складали одне ціле - стовбур дерева; фрагмент деревини (зріз пня), найбільшими розмірами: 325x176x54 мм та фрагмент деревини (зріз стовбуру), найбільшими розмірами: 305x178x52 мм, раніше складали одне ціле - стовбур дерева; фрагмент деревини (зріз пня), найбільшими розмірами: 386x343x73 мм та фрагмент деревини (зріз стовбуру), найбільшими розмірами: 362x292x68 мм, раніше складали одне ціле - стовбур дерева. (Т.2, а.с. 191-204).

Вирішуючи доводи захисників про невідповідність висновків суду, апеляційний суд зауважує на межі доказування у даній категорії справ та обставини, які підлягають доказуванню, відповідно до ст. 91 КПК України та приходить висновку, що суд першої інстанції з належною повнотою встановив всі обставини кримінального провадження та перевірив захисну версію обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисників.

Із матеріалів кримінального провадження, журналу судового розгляду та його технічної фіксації, вбачається, що суд повно та всебічно дослідив всі обставини кримінального провадження, вирішив у відповідності до закону клопотання сторін, належним чином перевірив версію сторони захисту і виклав переконливі мотиви в її спростування, які ґрунтуються на досліджених доказах, яким дав належну правову оцінку, в тому числі й тим, на які посилалась сторона захисту.

Враховуючи вищевикладені докази, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи захисників, що суд першої інстанції допустив неповноту, а його висновки не відповідають фактичним обставинам справи, тобто відсутні підстави для скасування вироку суду, передбачені ст. 410, 411 КПК України.

Усупереч твердженням апелянтів, не залишено без оцінки суду розрахунок розміру шкоди, заподіяної незаконною порубкою дерев, який проведений Кропивницьким відділенням Київського науково-дослідного інституту, сума збитків становить 122 917, 96 грн.

Вказана сума збитків підтверджується висновком судової інженерно-екологічної експертизи від 11.05.2022 №1132/1780/22-27, відповідно до якого розмір збитків державі становить 122 917, 96 грн. Цим висновком експерта встановлено, що шкода довкіллю за окремими ознаками може кваліфікуватись як істотна, розмір шкоди у двадцять і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, а тому може вважатися істотною згідно з приміткою 1 до ст. 246 КК України.

При цьому, усупереч доводам апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 при визначенні шкоди як істотної, експертом враховано не лише матеріальні збитки, а й екологічну складову, що знайшло своє відображення в мотивувальній частині вказаного висновку експерта. Зокрема, зазначено, що внаслідок незаконної порубки дерев погіршився породний склад; захисні, ґрунтозахисні важливі екологічні властивості лісосмуги, виникнуть певні труднощі у відтворенні заліснення даної ділянки.

Посилання захисника на недопустимість протоколу огляду місця події з огляду на те, що він лише підтверджує місце події та наявність об`єктів, які були виявлені, є не обґрунтованими.

Колегія суддів апеляційного суду зважає на те, що огляд місця події у цьому кримінальному провадженні, проводився слідчим як невідкладна слідча дія, на момент проведення якої у розпорядженні правоохоронних органів не було інформації щодо точних обставин вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, оскільки вони підлягали встановленню в ході проведення досудового розслідування.

Колегія суддів зауважує, що огляд місця події пояснюється також необхідністю оперативного отримання інформації з метою організації розшуку злочинця, а також інших слідчих дій, спрямованих на розкриття злочину.

Є безпідставними доводи захисника ОСОБА_8 про те, що слідчим не були проведенні на стадії досудового розслідування негласні, слідчо - розшукові дії.

За положеннями ч. 2 ст. 246 КПК України, НСРД проводяться у випадках, якщо відомості про кримінальне правопорушення та особу, яка його вчинила, неможливо отримати у інший спосіб.

Таким чином, НСРД - це слідчі (розшукові) дії, відомості про факт і методи проведення яких не підлягають розголошенню, спрямовані на збирання, перевірку чи дослідження фактичних даних у конкретному кримінальному провадженні, та які проводяться у разі крайньої необхідності, коли відомості про злочин та особу, яка його вчинила, неможливо отримати іншим способом.

В той же час, дане кримінальне провадження не відноситься до категорії тих справ, де проведення негласних слідчих (розшукових) дій було обов`язковим. Вину можна довести за допомогою інших доказів, таких як: свідчення свідків; фото-, відео- та аудіозаписи; висновки експертиз; документи, які підтверджують незаконну порубку. В свою чергу слідчим були виконані всі дії для встановлення причетних осіб до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.246 КК України.

Щодо посилання в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 на те, що не було проведено затримання встановлених на думку досудового розслідування осіб, а саме ОСОБА_7 в порядку ст. 208 КПК України, безпосередньо на місці вчинення злочину, то колегія суддів зауважує, що відсутність затримання на місці злочину не означає, що доказів непричетності немає.

Що стосується доводів захисника, що протоколи пред`явлення особи для впізнання були долучені до матеріалів кримінального провадження без відеозаписів, то колегією суддів у ході оцінки проведених цих слідчих дій не встановлено таких порушень закону, які би давали підстави для визнання недопустимим доказом тих фактичних обставин, які були встановлені у ході цих слідчих дій, оскільки вказані слідчі дії були проведені з дотриманням вимог ст. 228 КПК України.

Зокрема, відповідно до ст. 228 КПК України перед тим, як пред`явити обвинувачених для впізнання свідкам слідчий попередньо з`ясував, чи можуть свідки впізнати цих осіб, опитав їх про зовнішній вигляд і прикмети особи, а також про обставини, за яких вони бачили цю особу, також була з`ясована сукупність ознак, за якими проводилось впізнання.

Отже, доводи сторони захисту про те, що протоколи огляду місця події, висновки експертів, а також показання свідків, не підтверджують винуватість саме обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, так як безпосередньо не доводять незаконну вирубку лісу виключно обвинуваченим ОСОБА_7 , колегія суддів вважає неспроможними, та виходить з того, що чинний КПК України не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин чи елементів складу злочину на підставі сукупності непрямих (стосовно цього елемента доказування) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину чи елемент складу злочину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку (постанова Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 757/30683/16-к).

Колегія суддів виходить з того, що вказаний злочин був вчинений в умовах неочевидності для сторонніх осіб, в той же час протоколами огляду місця події слідством було виявлено та належним чином зафіксовано факти порубки деревини, свіжі зрізи стовбурів, на місці порубки, пні з ознаками спиляння деревини, автомобіль з причепом, в кузові якого виявлено колоди дерев.

Наведені обставини у взаємозв`язку із показаннями свідків, переконують колегію суддів у причетності обвинуваченого ОСОБА_7 до вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.246 КК України.

Всупереч твердженням захисника в апеляційній скарзі фактичні дані, які покладено в основу вироку та на яких ґрунтується обвинувачення, отримано у визначеному КПК України порядку, вони узгоджуються між собою та були предметом безпосереднього дослідження суду, а тому не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення. Ці дані за ст. 84 КПК України є доказами у кримінальному провадженні. Переконливих аргументів, які би свідчили про протилежне та про істотне порушення судом положень ст.94 цього кодексу, колегія суддів не вбачає.

Переконливих аргументів захисників, у чому конкретно полягає неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та які саме норми процесуального закону порушив місцевий суд при дослідженні обставин справи, у апеляційних скаргах не зазначено, натомість доводи сторони захисту зводяться до власного однобічного бачення обставин кримінального провадження на користь невинуватості обвинуваченого ОСОБА_7 , відмінного від висновків суду першої інстанції, викладених у судовому рішенні.

При призначенні покарання суд у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України повинен призначити його з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

В той же час, слушними є доводи прокурора щодо неправильного застосуванням закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .

Зокрема, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, його наслідки (спричинену шкоду не відшкодовано), особу обвинуваченого, який на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, розлучений, має на утриманні малолітню доньку - ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позитивно характеризується за місцем проживання, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, судимості не зняті та не погашені, скоїв даний злочин в період іспитового строку за вироком Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 24.12.2019 за ч.4 ст.296 КК України та в період розгляду даного кримінального провадження за ч.4 ст.246 КК України - скоїв нове кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України, згідно вироку Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08.06.2023.

Суд взяв також до уваги дані досудової доповіді, відповідно до якої, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як високий. В результаті проведення оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення встановлено, що ОСОБА_7 має високий рівень зазначеного ризику, який полягає в тому, що обвинувачений може повторно вчинити кримінальне правопорушення, оскільки допускає їх вчинення під час іспитового строку, та продовжив свою злочинну діяльність, вчиняючи різні кримінальні правопорушення, належних висновків для себе не зробив, у зв`язку з чим орган пробації вважає, що застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції. Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд не вбачав.

З урахуванням вищевикладених обставин по справі, особи обвинуваченого ОСОБА_7 , суд вважав, що його виправлення можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства, тобто обвинуваченому необхідно призначити покарання в вигляді позбавлення волі на певний строк, яке необхідно відбувати реально.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» та п. 29 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» акцентовано увагу судів на необхідності точного виконання вимог закону про зміст резолютивної частини обвинувального вироку, яка повинна бути викладена чітко та ясно, щоб при виконанні вироку не виникало сумнівів щодо виду та розміру покарання, призначеного судом, та змісту інших рішень, викладених у цій частині вироку.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів, рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру. Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, положення ч.4 ст.70 КК України щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовується, а кожний вирок попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально, виконуються самостійно.

Об?єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01.04.2024 у справі № 183/6854/20 вказала, що призначення покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України має ряд особливостей, одна з яких полягає в тому, що, призначаючи покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, суд не має права змінювати покарання, призначене попереднім вироком, оскільки діє юридична презумпція законності й обґрунтованості попереднього вироку.

Натомість у разі, коли особа засуджується до покарання, що належить відбувати реально, а за іншим вироком звільняється від відбування покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Ця правова позиція міститься в постановах об?єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (далі - ОП ККС) від 25 червня 2018 року у справі № 511/37/16-к та від 15.02.2021 у справі № 760/26543/17. Аналогічного висновку дійшла Друга судова палата ККС ВС в рішенні від 05 листопада 2020 року (справа № 185/7034/19, провадження N? 51-2405 км20).

Якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.

У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК України щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально, виконуються самостійно.

Тому, зважаючи на те, що на час ухвалення 18.06.2025 Компаніївським районним судом Кіровоградської області вироку щодо ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 246 КК України, вирок Ленінського районного суду м.Кіровограда від 08.06.2023 щодо останнього за ч. 4 ст. 185 КК України, набрав законної сили, а новим вироком від 18.06.2025 йому призначено покарання, яке необхідно відбувати реально, у виді позбавлення волі, то кожен з вищевказаних вироків підлягав до самостійного виконання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевий суд, призначаючи ОСОБА_7 остаточне покарання шляхом застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України, а саме, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м.Кіровограда від 08.06.2023, більш суворим, призначеним вироком Компаніївським районним судом Кіровоградської області від 18.06.2025, застосував закон, який не підлягав застосуванню.

Тому, не зазначивши про необхідність самостійного виконання вирокуЛенінського районного суду м.Кіровограда від 08.06.2023, не застосував закон, який підлягав застосуванню, а отже неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин судом першої інстанції при розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 не було дотримано вищевказаних вимог КПК України, що потягло за собою неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.407 КПК України, суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_7 є таким, що підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з ухваленням нового вироку в цій частині.

Керуючись ст.ст. 615 ч.4, 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити, апеляційні скарги захисників обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 18 червня 2025 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до даного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 24.12.2019 та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.

На підставі ст.70 ч.4 КК України вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08.06.2023 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 3 роки та вирок Кропивницького апеляційного суду від 13.11.2025 виконувати самостійно.

Взяти обвинуваченого ОСОБА_7 під варту негайно в залі суду.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 рахувати з 13.11.2025.

В решті вирок місцевого суду залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Судді: