Справа № 461/6533/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/974/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 06.11.2025 року, якою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому за ч. 4 ст. 185 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави,

з участю

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

встановила:

вищевказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора та застосовано до обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» на строк до 04.01.2026 року.

Визначено ОСОБА_6 заставу в сумі 181 680 грн.

У разі застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді застави, - на строк до 04.01.2026 покладено на нього наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із м. Львова без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На ухвалу суду захисник ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду ОСОБА_6 скасувати та застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з 22.00 год. до 06.00 год. за адресою: АДРЕСА_1 .

У своїй апеляційній скарзі захисник покликається на те, що нею 03.11.2025 було укладено Договір про надання правової допомоги з ОСОБА_6 , та з сайту суду стало відомо, що 01.09.2025 його було судом оголошено в розшук.

Стверджує, що нею було подано до суду заяву про відновлення судового провадження, а також докази поважності неявки ОСОБА_6 у судові засідання на зазначені в ухвалі суду дати.

Окрім цього, звертає увагу, що обвинуваченому ОСОБА_6 , відповідно до Довідки до акту огляду МСЕК встановлено 2 групу інвалідності безтерміново, що уже є підтвердженням поганого стану здоров`я ОСОБА_6 та рекомендовано стаціонарне лікування. Також догляду потребують батьки ОСОБА_6 мати інвалід 2 групи, та батько, який знаходиться на онкодіагнозі.

Вказує, що вищевказані доводи захисника були судом проігноровані, у тому числі медичні документи на підтвердження поважності пропуску ОСОБА_6 судових засідань.

Зауважує, що ОСОБА_6 не було вручено копії клопотання прокурора, а також не з`ясовано, чи останній ознайомився з таким клопотанням

Звертає увагу, що ОСОБА_6 , всупереч твердженням прокурора звертався до суду із заявами про відкладення судового засіданні, де повідомляв про причини неявки та долучав відповідні документи; вказані підтверджуючі документи були перевірені судом; та як тільки ОСОБА_6 стало відомо, що він розшукується судом, останній виявив бажання прибути до суду для продовження судового розгляду справи.

Зазначає, що окрім вищенаведеного, ОСОБА_6 є ФОПом, а відтак має постійне місце праці та заробіток.

У зв`язку з технічними проблемами не видалося можливим встановити зв`язок з ДУ «ЛУВП №19», у якій перебуває обвинувачений ОСОБА_6 .

Захисник ОСОБА_8 та прокурор ОСОБА_7 не заперечували проти розгляду апеляційної скарги захисника у відсутності обвинуваченого ОСОБА_6 .

В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 подану апеляційну скаргу підтримала та просила таку задовольнити з мотивів, викладених у ній.

Прокурор ОСОБА_7 проти задоволення апеляційних вимог захисника заперечила.

Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позицію сторін кримінального провадження, перевіривши матеріали апеляційної скарги та матеріали контрольного провадження, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Частиною 1 ст. 404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Частиною 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, у Галицькому районному суді м. Львова на розгляді перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001491 щодо ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК України.

06.11.2025 прокурор заявила клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .

Підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 стала наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема те, що існують підстави вважати, що останній може: переховуватись від суду, оскільки він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання на строк від п`яти до восьми років; окрім цього обвинувачений неодноразово не з`являвся у судові засідання, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим ухвалою суду від 01.09.2025 був оголошений у розшук.

Також суттєвим є ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується) оскільки обвинувачений раніше судимий, востаннє 01.02.2024 року Франківським районним судом м. Львова за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді позбавлення волі терміном на 1 рік, із застосуванням ст. 75 КК України та встановлення іспитового строку на 2 роки; 01.05.2024 року щодо ОСОБА_6 скеровано обвинувальний акт до Пустомитівського районного суду Львівської області за ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, суд першої інстанції при вирішенні питання про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою врахував особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, що дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного із позбавленням волі.

Наведені прокурором у судовому засіданні підстави для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані.

Всупереч твердженням апелянта, вирішуючи питання обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо поважності причин неявки обвинуваченого ОСОБА_6 у судові засідання 24.06.2025, 02.07.2025, 15.07.2025, 05.08.2025 та 01.09.2025, про які зазначає апелянт, слід зазначити наступне.

Відповідно до п.7 ч. 42 КПК України обвинувачений зобов`язаний прибути за викликом суду, а у разі неможливості прибути за викликом у призначений строк заздалегідь про це повідомити.

Проте, 24.06.2025 ОСОБА_6 у судове засідання не прибув, та цього дня подав клопотання про відкладення без надання будь-яких підтверджуючих документів.

Не надавалися суду також підтвердження поважності неявки ОСОБА_6 і 02.07.2025, 15.07.2025, 05.08.2025 та 01.09.2025.

Примусовий привід ОСОБА_6 на 15.07.2025 органами поліції не виконано.

Щодо доводів захисника про незадовільний стан здоров`я ОСОБА_6 , який унеможливлює перебування його під вартою, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організовуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Тобто особам, котрі утримуються у слідчому ізоляторі, забезпечується надання первинної лікувально-профілактичної допомоги, яка включає консультацію лікаря, діагностику і лікування основних найпоширеніших захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги.

Покликання апелянта про наявність у ОСОБА_6 постійного місця проживання і міцних соціальних зв`язків, на думку колегії суддів, не є визначальними обставинами, які давали б можливість змінити останньому запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки такий не гарантуватиме запобігання встановленим ризикам.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, та вважає, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні судового розгляду, в тому числі щодо належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, а тому враховуючи положення п.2 ч. 5 ст. 182 КПК розмір застави щодо нього за загальним правилом визначається у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначенні ОСОБА_6 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави суд виходив з обґрунтованості підозри, наявності підтверджених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, а також врахував положення ст. 178 та ст. 194 КПК України.

Колегія суддів вважає висновки суду щодо встановлення розміру застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб правильними. З урахуванням міри покарання, яка може бути застосована до обвинуваченого в разі доведеності його вини та наявністю визнаних судом ризиків, застава у сумі 181 680,00 грн відповідає меті застосування запобіжного заходу. Саме такий розмір застави, на думку колегії суддів, слугуватиме достатнім стимулюючим фактором, який обвинувачений та/або заставодавець боявся б втратити у разі невиконання покладених процесуальних обов`язків.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідивши належним чином всі матеріали провадження та навівши в ухвалі мотиви, на підставі яких прийняв відповідне рішення.

За сукупності таких обставин, колегія суддів вважає, що судом правильно обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не можуть на даному етапі судового провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду.

Відтак, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Ухвала місцевого суду відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, зі справи не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

постановила :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 06 листопада 2025 року, якою до обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави,залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді