В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2025 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді ОСОБА_1

з участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки кримінальне провадження № 0000001 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженки с. Луківці Вижницького району Чернівецької області, мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, освіта базова загальна середня, не заміжньої, не працюючої, маючої на утриманні одну малолітню дитину, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судиму:

1) 23.05.2023 Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України до позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання із випробуванням з іспитовим строком 3 роки. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13 серпня 2025 року зазначений вирок змінено в частині призначеного покарання. ОСОБА_3 вважати засудженою до покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років; за ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки без конфіскації майна. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати ОСОБА_3 засудженою до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 у грудні 2024 року, більш точної дати та часу не встановлено, під час телефонної розмови з співмешканцем, ОСОБА_7 , який відбуває покарання у Дніпровській установі виконання покарань (№ 4), отримала прохання про передачу йому наркотичних засобів.

Надалі, у невстановленому місці, час і спосіб, ОСОБА_3 незаконно придбала наркотичний засіб канабіс. Із метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне пересилання наркотичного засобу до місць позбавлення волі, здійснила його маскування під побутові засоби гігієни. Зокрема, частину канабісу помістила всередину пластикової пляшки з шампунем, попередньо відкривши її та таким чином замаскувавши вміст, щоб зовнішній вигляд тари не викликав підозри у працівників установи виконання покарань чи операторів поштового зв`язку. Іншу частину наркотичного засобу ОСОБА_3 приховала під дозатором чоловічого дезодоранту, щільно закріпивши його з метою унеможливлення виявлення під час поверхневого огляду.

Таким чином, ОСОБА_3 свідомо пристосувала зазначені побутові предмети як схованки для прихованого переміщення наркотичного засобу до Дніпровської установи виконання покарань № 4, чим забезпечила умови для його таємного пересилання та подальшого незаконного обігу на території установи.

З метою відправки, ОСОБА_3 разом із продуктами харчування та побутовими речами склала підготовлені предмети до картонної коробки, сформувавши посилку для відправлення поштовим зв`язком. 20.12.2024 у відділенні АТ «Укрпошта» в місті Кобеляки Полтавського району Полтавської області, ОСОБА_3 передала зазначену посилку оператору поштового відділення, вказавши отримувачем засудженого ОСОБА_7 , який відбуває покарання у ДУВП № 4.

31.12.2024 під час перевірки вказаної посилки, адресованої засудженому ОСОБА_7 працівниками ДУВП № 4 виявлено два згортки з речовиною зеленого кольору рослинного походження, які були приховані у вищевказаних побутових речах і в подальшому вилучено працівниками відділення поліції № 3 Дніпровського РУП № 1 ГУНП у Дніпропетровській області.

Вилучена речовина відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено - канабісу, масою 1,258 г та 0,3847 г у перерахунку на суху речовину. Загальна маса канабісу, який ОСОБА_3 передала до місця позбавлення волі 1,6427 г.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, оскільки незаконно придбала та переслала з метою передачі наркотичний засіб у місця позбавлення волі.

20 листопада 2025 року між прокурором Кобеляцького відділу Решетилівської окружної прокуратури та обвинуваченою ОСОБА_3 в присутності її захисника, адвоката ОСОБА_4 , укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з угодою ОСОБА_3 беззаперечно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_3 буде призначене покарання за ч.2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією всього належного їй майна. Крім цього, враховуючи, що ОСОБА_3 вчинила злочини в період випробувального терміну, прохають суд призначити покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області (який змінений ухвалою Дніпровського апеляційного суду) та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 3 місяці з конфіскацією всього належного підозрюваній майна.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам, або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Злочин, передбачений ч.2 ст. 307 КК України, у вчиненні якого обвинувачена визнала себе винуватою віднесений до тяжкого.

Обвинувачена ОСОБА_3 після роз`яснення їй права, передбаченого ст. 63 Конституції України відмовилась від давання показань. При цьому підтвердила обставини, зазначені в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості щодо часу, місця, способу вчиненого злочину.

Судом установлено, що ОСОБА_3 цілком розуміє положення частин 4, 5 ст. 474 КПК України.

Також судом установлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу та Кримінального кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачена ОСОБА_3 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_3 .

Враховуючи тяжкість злочину та особу винної, яка у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, свою вину у вчиненому визнала повністю і готова понести за вчинене відповідальність, має на утриманні малолітню дитину, однак при цьому раніше судима, вчинила злочини в період випробувального терміну, за місцем проживання скарги на її поведінку не надходили, суд вважає можливим призначити ОСОБА_3 визначене в угоді покарання, яке відповідає характеру та ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також є достатнім для її виправлення та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень.

Судом також установлено, що ОСОБА_3 вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2023 року визнана винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 та ч. 2 ст. 289 КК України та з урахуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України їй призначене покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років. На підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13 серпня 2025 року зазначений вирок змінено в частині призначеного покарання. ОСОБА_3 вважати засудженою до покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років; за ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки без конфіскації майна. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати ОСОБА_3 засудженою до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки.

Таким чином злочин, в якому суд визнає винуватою ОСОБА_3 у цій справі обвинувачена вчинила в період випробувального терміну, тому при призначенні покарання підлягають застосуванню норми ч. 1 ст. 71 КК України.

Оскільки ОСОБА_3 повністю визнає себе винуватою і готова нести за вчинене відповідальність, суд вважає за необхідне до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Судом також установлено, що ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 30.09.2025 року обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту, терміном до 29.11.2025.

На цей час термін дії обраного раніше запобіжного заходу закінчився.

У судовому засіданні прокурор прохав суд обрати ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

ОСОБА_3 та її захисник, адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні прохали не обирати запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання прокурора необхідно задовольнити, враховуючи, що сторонами укладено угоду про визнання винуватості та визначено покарання у виді позбавлення волі, а судом прийнято рішення про її затвердження, Крім цього, судом установлено, що ОСОБА_3 хоча і шкодує про вчинене правопорушення, однак учинила новий злочин у період випробувального терміну. Вчинені нею кримінальні правопорушення є умисними.

Крім цього, з змісту довідки № 148-30092025/53708 вбачається, що ОСОБА_3 раніше перебувала в розшуку Синельниківського відділу поліції.

З урахуванням зазначеного, з метою виконання вироку суду, доцільним є обрати ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що по справі були проведені експертизи, за результатами яких складені висновки, вартість проведення яких становить 17541,50 грн., а тому із ОСОБА_3 на користь держави необхідно стягнути витрати за проведення експертиз.

Питання щодо речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Крім цього, необхідно скасувати арешт майна, вжитий ухвалою слідчого судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 09 травня 2025 року.

Керуючись статтями 100, 124, 174, 373, 374, 475 КПК України суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду від 20 листопада 2025 року в кримінальному провадженні № 0000001 про визнання винуватості укладену між прокурором Кобеляцького відділу Решетилівської окружної прокуратури та обвинуваченою.

Визнати ОСОБА_3 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначити узгоджене покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2023 року (змінений ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області) та визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років три місяці з конфіскацією всього належного підозрюваній майна.

До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Узяти ОСОБА_3 під варту в залі суду негайно.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту взяття її під варту 17 грудня 2025 року.

Стягнути із ОСОБА_3 в дохід держави судові витрати за проведення експертиз в сумі 17541,50 (сімнадцять тисяч п`ятсот сорок одну гривню п`ятдесят копійок) гривень.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 09 травня 2025 року ( справа № 532/564/25) скасувати.

Речові докази:

- фрагмент ТТН поміщений до спец.пакету PSP2370521; речовину рослинного походження після висновку експерта, остаточна маса речовини становить 1,9911 г, 0,318 г, разом із первинним пакуванням, які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів ВП № 3 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпртопетровській області знищити;

- мобільний телефон Samsung Galaxy A03 Gore, чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , який знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області повернути ОСОБА_3 ;

- 2 ( два) фрагменти пляшки, на одній із яких наявне нашарування темного кольору зі специфічним запахом, металеву миску червоного кольору, в середині якої наявні залишки речовини зеленого кольору в подрібленому стані, 2 (дві) рослини зеленого кольору, які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області знищити.

ОСОБА_3 роз`яснюється, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя