УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 та її захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001112 від 16.10.2025 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, уродженки

міста Березівка Одеської області, громадянки України, з середньою освітою, маючої на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 189 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

1. Виклад фактичних обставин даного кримінального провадження та змісту поданого стороною обвинувачення клопотання.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , діючи в умовах воєнного стану, запровадженого на території України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, термін дії якого неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення та отримання матеріальних благ за рахунок вчинення корисливого злочину, будучи обізнаною, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має у власності торгівельний павільйон, розташований за адресою: АДРЕСА_3 ; автомобіль марки «ВАЗ 21102», 2003 року випуску, д.р.н. НОМЕР_1 ; автомобіль марки «FordEscape», 2013 року випуску, д.р.н. НОМЕР_2 ; спеціальний вантажний ізотермічний фургон марки «FAW 1061», 2008 року випуску, д.р.н. НОМЕР_3 , вирішила організувати вимагання, поєднане із застосуванням насильства, на ОСОБА_7 , з метою передачі належного йому майна на її користь.

З цією метою ОСОБА_4 , розуміючи, що реалізація її злочинного плану потребує залучення інших осіб, на початку жовтня 2025 року звернулась до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з метою підшукування виконавця злочину, який за грошову винагороду в сумі 6500 доларів США здійснить вимагання майна у ОСОБА_7 .

Після чого, ОСОБА_8 повідомив правоохоронні органи про наміри ОСОБА_4 та був залучений до конфіденційного співробітництва.

ОСОБА_8 діючи на прохання ОСОБА_4 , підшукав для реалізації її злочинного плану виконавця ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (особа залучена до конфіденційного співробітництва), який під керівництвом ОСОБА_4 повинен був здійснити фізичне шасильство та моральний вплив на потерпілого ОСОБА_7 , з метою заволодіння ОСОБА_4 правом на його майно.

Так, 25.10.2025 близько 18 год. 20 хв. ОСОБА_8 діючи відповідно до домовленостей із підозрюваною та на виконання її вказівок, познайомив ОСОБА_4 з ОСОБА_9 біля ТЦ «Острів» за адресою: м. Одеса, вул. Новощіпний ряд, 2.

При цьому, ОСОБА_9 з ОСОБА_4 обговорили реалізацію протиправного умислу останньої. Під час розмови ОСОБА_4 роз`яснила ОСОБА_9 , яке саме майно ОСОБА_7 її цікавить та надала вказівки щодо вимагання у ОСОБА_7 передачі належного йому майна останній, а саме вказала, що потерпілого треба бити сильно, але обережно. Одночасно, ОСОБА_4 обумовлено, що кінцевою метою злочину є підписання потерпілим документів стосовно оформлення права власності на майно за нею. Під час вказаної зустрічі, ОСОБА_4 домовилась зустрітись з ОСОБА_9 26.10.2025 для передачі грошових коштів в сумі 500 доларів США в якості авансу за виконання ним злочину на її замовлення.

Так, 26.10.2025 близько 20 год. 40 хв. ОСОБА_4 зустрілась з ОСОБА_9 за адресою: м. Одеса, Привокзальна площа, 2, де передала останньому грошові кошти в сумі 500 доларів США в якості авансу за вчинення психологічного тиску та фізичного насильства на ОСОБА_7 , та висловлення вимоги передачі належного йому майна ОСОБА_4 .

У ході контролю за вчиненням злочину 28.10.2025 працівниками правоохоронного органу за участі ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_10 здійснено імітацію вчинення злочину відповідно до замовлення ОСОБА_4 , а саме виготовлено фото зображення, які імітували утримання потерпілого проти його волі та спричинення йому тілесних ушкоджень, які надіслано на мобільний телефон ОСОБА_4 .

Після цього, ОСОБА_9 повідомлено ОСОБА_4 , що потерпілий під тиском фізичного насильства погодився передати своє майно у власність ОСОБА_4 . При цьому, ОСОБА_4 узгоджено з ОСОБА_9 , що після передачі документів стосовно оформлення права власності на неї на це майно, відбудеться розрахунок із ОСОБА_9 за виконане замовлення у раніше обумовленій сумі.

Після цього, у ході контролю за вчиненням злочину 30.10.2025 підготовлено імітаційні засоби, а саме: договір купівлі-продажу автомобіля марки «FordEscape», 2013 року випуску, д.р.н. НОМЕР_2 , укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 ; договір купівлі-продажу спеціально вантажного ізотермічного фургону марки «FAW 1061», 2008 року випуску, д.р.н. НОМЕР_3 , укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 ; акти огляду реалізованого транспортного засобу, договори комісії, акти технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер щодо зазначених транспортних засобів, а також за участю потерпілого ОСОБА_7 (якого залучено до конфіденційного співробітництва), оформлено нотаріальну довіреність на ім`я ОСОБА_4 на представлення його інтересів та учинення будь-яких нотаріальних дій від його імені, нотаріальну довіреність на розпорядження належним йому майном, а саме автомобілем марки «ВАЗ 21102», 2003 року випуску, д.р.н. НОМЕР_1 .

В подальшому, 30.10.2025 під час телефонної розмови, ОСОБА_9 узгодив з ОСОБА_4 зустріч за адресою: м. Одеса, вул. Давида Ойстраха, 32, в приміщенні ТЦ «CityCenter», з метою передачі зазначених документів.

Так, 30.10.2025 приблизно о 14 год. 45 год. ОСОБА_4 зустрілась з ОСОБА_9 за вищевказаною адресою, де ОСОБА_9 відповідно до домовленостей передав ОСОБА_4 договір купівлі-продажу спеціального вантажного ізотермічного фургону марки «FAW 1061», 2008 року випуску, д.р.н. НОМЕР_3 ; акт огляду реалізованого транспортного засобу №1124/25/000857 від 30.10.2025, договір комісії №1124/25/000857 від 30.10.2025; акт технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №1124/25/1/000857 від 29.10.2025; договір купівлі-продажу автомобіля марки «FordEscape», 2013 року випуску, д.р.н. НОМЕР_2 ; акт огляду реалізованого транспортного засобу №1123/25/000856 від 30.10.2025, договір комісії №1123/25/000856 від 30.10.2025; акт технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №1123/25/1/000856 від 29.10.2025; довіреність серії НКА № 165374 від 30.10.2025, довіреність серії НКА № 165373 від 30.10.2025, після чого остання передала ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 6000 доларів США, у якості грошової винагороди за виконання замовлення на вимагання майна у потерпілого.

Після цього, протиправні дії ОСОБА_4 припинено у зв`язку із її затриманням у порядку ст. 208 КПК України 30.10.2025 о 15 год. 06 хв. за адресою: м. Одеса, вул. Давида Ойстраха, 32, в приміщенні ТЦ «CityCenter».

За вищевикладених обставин, 31.10.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 189 КК України, з кваліфікуючими ознаками: організація вимагання, тобто вимога передачі права на чуже майно, поєднана з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Вважаючи, що в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 189 КК України, в цілях запобігання настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які стороною обвинувачення зазначається в рамках даного клопотання, слідчий за погодженням з прокурором звертаються до слідчого судді з таким клопотанням про застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

2. Позиції учасників судового засідання.

Прокурор вимоги поданого клопотання підтримав в повному обсязі та просив задовольнити клопотання про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення застави. Долучив копію протоколу про результати контролю за вчиненням злочину від 27.10.2025.

Захисник підозрюваної заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що підзахисна має на утриманні двох дітей, а також ОСОБА_4 має постійне місце проживання та реєстрації, за якими позитивно характеризується. Долучила характеристику, яку просила врахувати. Адвокат ОСОБА_5 просила застосувати відносно підзахисної запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або призначити відповідний розмір застави, передбачений ч. 5 ст. 182 КПК України.

Підозрювана підтримала думку захисника.

3. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

4. Відомості, які свідчать про наявність в рамках даного кримінального провадження обґрунтованої підозри за фактом вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 189 КК України

31.10.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 189 КК України.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства", зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується наступними матеріалами кримінального провадження: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , в ході якого останній пояснив, що йому стало відомо про наміри вчинення відносно нього кримінального правопорушення, а саме вимагання належного йому майна ОСОБА_4 ; протоколом затримання особи в порядку ст. 208 КПК України, а саме ОСОБА_4 безпосередньо після вчинення нею кримінального правопорушення, під час затримання у якої виявлено та вилучено: договір купівлі-продажу спеціального вантажного ізотермічного фургону марки «FAW 1061», 2008 року випуску, д.р.н. НОМЕР_3 ; акт огляду реалізованого транспортного засобу №1124/25/000857 від 30.10.2025, договір комісії №1124/25/000857 від 30.10.2025; акт технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №1124/25/1/000857 від 29.10.2025; договір купівлі-продажу автомобіля марки «FordEscape», 2013 року випуску, д.р.н. НОМЕР_2 ; акт огляду реалізованого транспортного засобу №1123/25/000856 від 30.10.2025, договір комісії №1123/25/000856 від 30.10.2025; акт технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №1123/25/1/000856 від 29.10.2025; довіреність серії НКА № 165374 від 30.10.2025 та довіреність серії НКА № 165373 від 30.10.2025; протоколом огляду предмету, а саме мобільного телефону належного ОСОБА_9 , в ході якого виявлено переписку останнього з ОСОБА_4 ; протоколами отримання добровільно наданих предметів, а саме грошових коштів в сумі 6500 доларів США, які ОСОБА_9 отримав від ОСОБА_4 за виконання ним їх домовленостей щодо вимагання передачі останній належного ОСОБА_7 майна; протоколами допиту ОСОБА_9 , в ході яких останній повідомив про обставини, за яких він зустрічався з ОСОБА_4 та мету цих зустрічей, а також повідомив про безпосередню передачу йому останньою грошових коштів в сумі 6500 доларів США за вчинення психологічного та фізичного тиску на ОСОБА_7 , та висунення вимоги передачі належного йому майна ОСОБА_4 .

Слідчий суддя суд вважає, що надані стороною обвинувачення матеріали, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування доводять обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 189 КК України.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення. На даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі наявних у слідчого судді матеріалів, вирішує питання доведеності існування обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінально-протиправних дій.

5. Відомості, які свідчать про наявність/відсутність в рамках даного кримінального провадження ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 189 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винною у вчиненні кримінальних правопорушень, слідчий суддя приходить до переконання, що в рамках означеного кримінального провадження наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В цьому ж розрізі, слідчий суддя враховує, що підозрювана належить до категорії осіб, щодо яких не діють обмеження перетину державного кордону України в період дії воєнного стану, у зв`язку із чим остання має можливість безперешкодно покинути територію України з метою ухилення від ймовірної кримінальної відповідальності.

Щодо існування ризику передбаченого п. 3 ст. 177 КПК України, можливого незаконного впливу з боку ОСОБА_4 на свідків та потерпілого, слідчий суддя враховує, що підозра, пред`явлена останній в тому числі ґрунтується на показаннях вказаних осіб, яких підозрювана знає особисто, що підтверджує існування ризику тиску на таких осіб, з метою зміни чи відмови від показів.

Слідчий суддя звертає увагу, що сам по собі характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого наразі обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , може свідчити про існування високого ступеню ймовірності настання вказаного ризику, зокрема що стосується можливості здійснення нею незаконного впливу на потерпілого.

Крім того, у випадку подальшого направлення обвинувального акту відносно ОСОБА_4 до суду, з великою вірогідністю можливо припускати допит таких осіб безпосередньо в судовому засіданні судом, позаяк суд не може обґрунтовувати свої судові рішення показаннями, отриманими на стадії досудового розслідування стороною обвинувачення (за винятком випадків, передбачених ст. ст. 225, 615 КПК України).

Слідчий суддя зазначає, що стороною обвинувачення не було надано відомостей щодо причетності ОСОБА_4 до вчинення інших кримінальних правопорушень, що змогло би стати своєрідним підтвердженням доводам клопотання з приводу наявності ризику вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення. Разом з тим, слідчий суддя не може залишити поза увагою долучену прокурором в судовому засіданні копію протоколу про результати контролю за вчинення злочину від 27.10.2025, згідно зі змісту якої, утому числі, вбачається, що ОСОБА_4 розповідала ОСОБА_9 про ті випадки, коли вона раніше зверталася до різних осіб, з метою, щоб вони допомогли їй насильницьким шляхом повернути майно, яким зараз користується ОСОБА_7 , але їй ніхто так і не допоміг, хоча всі вони обіцяли допомогти. З урахуванням чого, слідчий суддя приходить до переконання, що за викладених обставин, існують обґрунтовані підстави вважати, що в рамках даного кримінального провадження існує ризик продовження кримінального правопорушення, у вчиненні якого наразі підозрюється ОСОБА_4 (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Водночас, слідчий суддя зауважує, що обґрунтування прокурора у судовому засіданні та слідчого у письмовому клопотанні щодо існування в рамках означеного кримінального провадження ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, є неспроможними, формальними та такими, що нівелюють саму мету застосування запобіжного заходу, якою у тому числі є необхідність виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.

6. Обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

При цьому, ризик, це, зокрема, невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України. Між тим, чинний КПК України не вимагає надання відповідних доказів того, що підозрюваний обов`язково здійснить дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема й у випадку застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, однак перед слідчим суддею повинна бути доведена наявність реальної можливості здійснити підозрюваним такі дії в майбутньому, в зв`язку з чим, слідчим суддею повинен бути обраний такий запобіжний захід, який в повній мірі буде здатним запобігти можливому прояву означених дій з боку підозрюваного.

Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою («W v.Switzerland», Заява № 14379/88, 26 січня 1993 року).

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Becciev v.Moldova» (Бекчиєв проти Молдови), пункт 58).

Слідчий суддя враховує тяжкість інкримінованого підозрюваній ОСОБА_4 кримінального правопорушення, його кваліфікацію та характер, а також фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, та приходить до переконання, що на даній стадії досудового розслідування відносно підозрюваної слід обрати міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки такої особи, в тому числі, не забезпечать досягнення завдань кримінального провадження в цілому, та міри запобіжного заходу, зокрема.

Слідчий суддя зазначає, що доводи захисника щодо міцності соціальних зв`язків ОСОБА_4 в розрізі можливості застосування відносно неї більш м`якого запобіжного заходу, на думку слідчого судді не є релевантними, знову ж таки, враховуючи вищевикладені обставини. При цьому, слідчий суддя враховує дані відомості при вирішенні питання щодо можливовсті застосування відносно ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, що буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених КПК України.

Відповідно до вимог абзацу 1 ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

При цьому, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею, щодо злочину, передбаченому статями 255-255-3 КК України.

Попри те, що ОСОБА_4 наразі обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 189 КК України (п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України), слідчий суддя враховує, що остання має на утриманні одну малолітню дитину та другу неповнолітню, має постійне місце проживання та реєстрації, за якими характеризується позитивно, а тому вважає за необхідне визначити розмір застави в рамках даного кримінального провадження.

Так, у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010р., суд зазначив: «п.78. Гарантії передбачені п. 3 статті 5 Конвенції покликані забезпечить не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, вказана сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, чи дій проти поручителів, у випадку його відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. П. 80. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого».

Така ж позиція щодо помірності розміру грошової застави міститься і в рішенні по справі «Єлоєв проти України»: «Закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватись слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави. Такими обставинами зокрема є майновий та сімейний стан підозрюваного. Європейський суд з прав людини, неодноразово наголошував на тому, що непомірний розмір застави з статками (майновим станом) підозрюваного, є лише формальним виконанням вимог Європейської конвенції з прав людини, тому у своїх рішення суди повинні керуватись також розмірами прибутків підозрюваного. Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, що загроза її втрати утримувало підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язків, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людяного проживання».

Як вбачається з наявних у слідчого судді матеріалів, які долучені стороною обвинувачення в обґрунтування поданого клопотання, ОСОБА_4 інкримінується можливе вчинення правопорушення, пов`язаного з організацією вимагання, тобто вимоги передачі права на чуже майно, поєднаної з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Так, згідно п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, між тим згідно зазначеної статті у виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину та покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вказані розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Також, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен враховувати положення ст. ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя при визначенні розміру застави, враховує те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, яка, за обставинами даного кримінального провадження, є його ймовірним організатором, характер такого кримінального правопорушення, розмір винагороди за виконання такого кримінального правопорушення, а також майновий стан підозрюваної, та вважає що встановлені обставини слугують такими виключними випадками, які на підставі вищевикладених вимог ч. 5 ст. 182 КПК України дозволяють при визначені застави вийти за межі її розміру, передбаченому законом для осіб, підозрюваних у вчинені тяжких злочинів.

Слідчий суддя враховуючи викладені обставини, прийшов до висновку, що відносно підозрюваної є доцільним застосування запобіжного заходу з призначенням застави у розмірі 991 (дев`ятсот дев`яносто один) розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3 000 748 (три мільйони сімсот сорок вісім) гривні.

На думку слідчого судді, саме вказаний розмір застави буде в повній мірі гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного, у випадку її внесення, під загрозою звернення вказаного розміру застави в дохід держави за наявності відповідних для цього підстав (ч. 8 ст. 182 КПК України).

7. Висновки слідчого судді.

Таким чином, вивчивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання та надавши правову оцінку всім доводам як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність часткового задоволення поданого стороною обвинувачення клопотання, а тому керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193-194, 196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 27.12.2025, в межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 991 (дев`ятсот дев`яносто один) розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3 000 748 (три мільйони сімсот сорок вісім) гривень.

Роз`яснити підозрюваній, що підозрювана або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок UA0005435, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави, покласти на підозрювану строком до 27.12.2025, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1. прибувати до слідчого, прокурора та/або суду за першою вимогою;

2. не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4. утримуватися від спілкування зі свідком ОСОБА_9 та потерпілим ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні (щодо обставин кримінального правопорушення);

5. здати на зберігання до ГУ ДМС в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваній, що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1