СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/1977/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002826 від 15.09.2025, щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Самаркан республіки Узбекистан, громадянина України, одруженого, офіційно не працевлаштованого, такого, що має на утриманні малолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 (зі слів), особи з інвалідністю 3 групи, має статус учасника бойових дій, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ; такого, що судимості не має,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України;

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

15.09.2025 о 20 годині ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою м. Київ, Жмеринська, 30, зберігав без передбаченого законом дозволу вибуховий пристрій - корпус гранати РГО та запал УДЗ, придбаний за наступних обставин.

У невстановлений час та у невстановленої особи ОСОБА_5 , придбав корпус гранати РГО та запал УДЗ. Усвідомлюючи те, що дані предмети споряджені вибуховою речовиною, ОСОБА_5 вирішив їх залишити при собі з метою особистого використання, не маючи передбаченого законом дозволу на зберігання вибухових пристроїв.

В подальшому ОСОБА_5 , не маючи передбаченого законом дозволу на носіння та зберігання вибухових пристроїв, порушивши Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 12.10.1992 № 576, Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядженими гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622, придбав та почав зберігати без передбаченого законом дозволу вибуховий пристрій, а саме корпус гранати РГО та підривач типу УДЗ, до моменту виявлення та вилучення їх працівниками поліції 15.09.2025.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення, зазначивши, що після звільнення з військової служби він не здав у встановленому порядку бойову гранату, залишив її у себе вдома з наміром застосувати, якщо відбудеться наступ російських військ. 15.09.2025 він вийшов попити кави, на вулиці познайомився з 3 особами, які в процесі спілкування оспорили його участь у бойових діях, що викликало обурення ОСОБА_3 . Після цього обвинувачений повернувся додому, взяв бойову гранату, і продемонстрував її як доказ участі у бойових діях. Після цього ці три особи відібрали бойову гранату на викликали на місце події працівників поліції.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні та викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України та наслідки, передбачені ч. 2 ст. 394 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_6 та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, суд визнає доведеним, що своїми умисними діями, які виразилися у незаконному придбанні, носінні та зберіганні вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує, що кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 263 КК України відноситься до тяжких злочинів, бере до уваги дані про особу ОСОБА_6 , який судимості не має, є учасником бойових дій, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , є щире каяття, яке виразилося в дачі правдивих показань, жалю про вчинене, готовності понести заслужене покарання.

Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлені.

Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 1 ст. 263 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, з огляду на фактичні обставини справи та характер протиправних діянь, наявність обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , стан його здоров`я, отримання поранень під час виконання бойових завдань при обороні України, приймаючи до уваги відношення обвинуваченого до вчиненого, який засуджує свою протиправну поведінку, відсутність в обвинуваченого судимості, суд вважає, що виправлення ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим на підставі статті 75 КК України звільняє його від покарання з випробуванням та покладає на нього обов`язки, визначені у статті 76 КК України.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Доля речових доказів і документів вирішується судом згідно зі ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_6 , підлягає скасуванню у зв`язку з відсутністю необхідності подальшого обмеження прав обвинуваченого, який належним чином виконував покладені на нього процесуальні обов`язки.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 369-371, 373, 374, 394 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до статті 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення з 15 вересня 2025 року по 16 вересня 2025 року (включно), з розрахунку день за день.

Стягнути ОСОБА_3 на користь держави судові витрати у розмірі 1782 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві) гривні 80 копійок за залучення експерта (висновок експерта від 18.09.2025 № СЕ-19/111-25/57728-ВТХ).

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час, застосований до ОСОБА_3 - скасувати.

Речові докази: вилучений 15.09.2025 корпус ручної осколкової гранати РГО, що споряджений вибуховою речовиною, переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів Святошинського УП ГУНП у м. Києві (квитанція № 860) - знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Святошинський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1