В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/2419/25

Провадження № 1-кп/348/319/25

09 грудня 2025 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду кримінальне провадження №0000178, внесеного у Єдиний реєстр досудових розслідувань 04.06.2025, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білогородка, Ізяславського району Хмельницької області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , жителя: АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, тимчасово не працюючого, на утриманні нікого не має, депутатом не обирався, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України (далі КК України),

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив придбання, носіння, зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, ним вчинено за таких обставин.

ОСОБА_4 діючи умисно, не маючи передбаченого законом дозволу на придбання, носіння, зберігання бойових припасів та вогнепальної зброї у невстановлений слідством час, місце та спосіб придбав у невстановленої особи боєприпаси до вогнепальної нарізної зброї, а саме 20 військових патронів центрального бою калібром 5,45-мм виготовлених промисловим способом, а також багатоцільову бойову вогнепальну зброю, яка не відноситься до мисливської чи спортивної, а саме обріз, котрий виготовлений саморобним способом на основі конструкції мисливської гладкоствольної двоствольної (з стволами розташованими горизонтально у блоці) куркової рушниці ТОЗ-Б, зі стволами 16-го калібру № НОМЕР_1 промислового виробництва, після чого продовжуючи протиправні дії перемістив вказані боєприпаси та вогнепальну зброю до орендованого ним житлового будинку, що за адресою АДРЕСА_1 , де протиправно зберігав їх до 22.08.2025.

22.08.2025 під час проведення санкціонованого обшуку за адресою АДРЕСА_1 , де ОСОБА_4 орендує житло, було виявлено та вилучено боєприпаси до вогнепальної нарізної зброї, а саме 20 військових патронів центрального бою калібром 5,45-мм виготовлених промисловим способом, а також багатоцільову бойову вогнепальну зброю, яка не відноситься до мисливської чи спортивної, а саме обріз, котрий виготовлений саморобним способом на основі конструкції мисливської гладкоствольної двоствольної (з стволами розташованими горизонтально у блоці) куркової рушниці ТОЗ-Б, зі стволами 16-го калібру № НОМЕР_1 , промислового виробництва.

Відповідно до висновку судово-балістичної експертизи «Балістичне дослідження вогнепальної зброї та бойових припасів до неї» Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/109-25/12664-БЛ від 28.08.2025 надані на дослідження 20 предметів є військовими боєприпасами до вогнепальної нарізної зброї - військовими 5,45-мм патронами центрального бою виготовлені промисловим способом та відповідно висновку експерта № СЕ-19/109-25/12665-БЛ від 04.09.2025 наданий на дослідження предмет є ненормативною багатоцільовою бойовою вогнепальною зброєю, яка не відноситься до мисливської чи спортивної. Дана зброя є обрізом, котрий виготовлений саморобним способом на основі конструкції мисливської гладкоствольної двоствольної (з стволами розташованими горизонтально у блоці) куркової рушниці ТОЗ-Б, зі стволами 16-го калібру № НОМЕР_1 , промислового виробництва (Тульський зброярний завод, РРФСР, 1951 року випуску), шляхом вкорочення ствола до довжини 270 мм та прикладу до шийку.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні повністю та безумовно визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення,

Суду пояснив, що вчинив кримінальне правопорушення за вказаних в обвинувальному акті обставин. Додатково зазначив, що весною 2025 року він пішов у ліс по гриби, де знайшов пакет, відкрив його та побачив у ньому обріз та 20 патронів, які менші за розміром ніж патрони для рушниці. Він забрав пакет та одразу відніс до хати, де поклав у диван. Обріз та патрони він нікому не показував, власниця будинку не знала, що такі знаходяться у будинку. Йому було відомо, що треба дозвіл на зброю та боєприпаси. Він не планував звертатися до правоохоронних органів для видачі зброї та боєприпасів. У нього немає сумнівів щодо проведених експертиз, з результатами яких він ознайомився.

Щиро розкаюється у вчиненому, дуже шкодує за наслідками скоєного. Перепрошує за свої дії, він розуміє що вчинив погано. Запевнив суд, що подібного більше не вчинятиме. Просив суд його суворо не карати.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, учасники судового розгляду не оспорювали фактичні обставини справи, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

При цьому суд роз`яснив учасникам справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, і його дії вірно кваліфіковано за вказаною нормою КК України.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Зважаючи на вказане, в діях ОСОБА_4 проявилося щире каяття.

Одночасно суд вважає, що відсутні докази такої обставини, яка пом`якшує покарання, як активне сприяння розкриттю злочину, яка зазначена в обвинувальному акті, оскільки доказів проведення будь-яких процесуальних дій, під час яких ОСОБА_4 повідомив би про обставини, невідомі органу досудового розслідування, суду не надано.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд дотримується вимог кримінального закону, зокрема ст. 65 КК України, та принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до яких слід враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставину, що пом`якшує покарання, і відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Водночас, згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Обираючи вид та строк покарання ОСОБА_4 суд враховує думку учасників судового провадження, характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наслідки вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставину, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання. Вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що обвинувачений раніше не судимий, під спостереженням лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебував, по місцю проживання характеризується позитивно, проживає разом з матір`ю та трьома братами, що він є з багатодітної сім`ї, неодружений, з середньою спеціальною освітою, на утриманні нікого не має, винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав.

У досудовій доповіді з урахуванням інформації, що характеризує обвинуваченого, його спосіб життя, результати оцінки ризику вчинення ним повторного правопорушення, а також його імовірної небезпеки для суспільства, викладено висновок про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства.

Отже, обвинуваченому слід призначити покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України - у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

При цьому, зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення та особу винного, який щиро розкаявся у вчиненому, зробив для себе правильні висновки та запевнив суд, що подібного більше не вчинятиме, відсутність у ОСОБА_4 судимостей, наявність соціальних зв`язків, його молодий вік, виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття призначеного йому покарання, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 75, 76 КК України.

Перелічені обставини дійсно можуть бути підставою для застосування інституту звільнення від покарання з випробуванням, оскільки ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, що також підтверджується його поведінкою після вчинення злочину, його критичним ставленням до скоєного, усвідомлення своєї провини і засудження своєї протиправної поведінки, що свідчить про дійсне прагнення стати на шлях виправлення і перевиховання.

Щодо тривалості іспитового строку, то суд зауважує, що іспитовий строк містить у собі погрозу реального виконання покарання, якщо засуджений не буде виконувати умови випробування, і можливість остаточного звільнення від відбування покарання і погашення судимості, якщо особа виконає покладені на неї обов`язки. Встановлення іспитового строку полягає і в тому, що за засудженою особою здійснюється контроль з боку органів виконання покарання. Крім того, іспитовий строк дисциплінує засуджену особу, привчає її до додержання законів, нагадує їй, що вона не виправдана, а проходить випробування, від результату якого залежить її подальша доля звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Встановлення в цьому випадку судом іспитового строку 2 (два) роки є виправданим з врахуванням особи обвинуваченого і достатнім для того щоб засуджений довів своє виправлення без реального відбування основного покарання.

Станом на час ухвалення вироку забіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувався. Арешт на майно не накладався.

Судові витрати, які становлять документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 5 348,40 гривень на проведення судових балістичних експертиз № СЕ-19/109-25/12664-БЛ від 28.08.2025 та № СЕ-19/109-25/12665-БЛ від 04.09.2025 в Івано-Франківському НДЕКЦ МВС України, слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 392-395, 615 КПК України,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Нагляд за виконанням обов`язків здійснювати уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів (висновки судових балістичних експертиз № СЕ-19/109-25/12664-БЛ від 28.08.2025 та № СЕ-19/109-25/12665-БЛ від 04.09.2025) в розмірі 5 348,40 (п`ять тисяч триста сорок вісім грн 40 коп.) гривень.

Речові докази: вилучені під час обшуку 22 серпня 2025 року за місцем оренди житла ОСОБА_4 20 (двадцять) військових патронів центрального бою калібром 5,45-мм, виготовлених промисловим способом, які поміщено до спеціального пакета №300460717, та обріз, котрий виготовлений саморобним способом на основі конструкції мисливської гладкоствольної двоствольної (з стволами розташованими горизонтально у блоці) куркової рушниці ТОЗ-Б, зі стволами 16-го калібру № НОМЕР_1 промислового виробництва, який поміщено до спеціального пакета №6479021, які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав передбачених ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачений має право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копія вироку негайно після судового засідання вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1