Справа № 991/1870/22
Провадження №11-кп/991/48/25
Головуючий у суді І інстанції: ОСОБА_1
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_6 про звернення застави в дохід держави, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та оголошення в міжнародний розшук

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя Запорізької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України у кримінальному провадженні № 0000385 від 17.04.2018.

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду на розгляді перебувають апеляційні скарги прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_6 , захисника обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_12 , обвинуваченого ОСОБА_13 , захисника обвинуваченого ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_14 , обвинуваченого ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_15 , захисника обвинуваченого ОСОБА_15 - адвоката ОСОБА_16 , захисника обвинуваченого ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_17 на вирок Вищого антикорупційного суду від 18.11.2024 у кримінальному провадженні № 0000385 від 17.04.2018.

Вимоги клопотання прокурора.

11.02.2025 прокурор Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням про звернення застави в дохід держави та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 (т. 70 а. п. 49-51).

18.08.2025 на адресу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду засобами електронного зв`язку від прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_6 надійшли доповнення до клопотання про звернення застави, покладеної на ОСОБА_7 вироком Вищого антикорупційного суду від 18.11.2024 у розмірі 3 405 000 (три мільйони чотириста п`ять тисяч) в дохід держави, обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком Вищого антикорупційного суду від 18.11.2024 законної сили та оголошення ОСОБА_7 в міжнародний розшук (т. 72 а. п. 83-85).

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що Апеляційною палатою Вищого антикорупційного суду розглядаються апеляційні скарги прокурора, обвинувачених та їх захисників у кримінальному провадженні № 0000385 на вирок Вищого антикорупційного суду від 18.11.2024.

З метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, прокурор 10.01.2025 звернувся із клопотанням про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 оскаржуваним вироком від 18.11.2024 (т. 66 а. п. 214-216).

У зв`язку із невиконанням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України покладених вироком на обвинуваченого ОСОБА_7 та неявки в судові засідання, зокрема 14.01.2025 та 21.05.2025, прокурором було подано клопотання про звернення застави в дохід держави та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також прокурор зазначає, що судом було зобов`язано ОСОБА_7 з`явитись до суду, в тому числі для розгляду клопотань прокурора, із наданням необхідного часу для повернення в Україну, однак останнім було проігноровано вимоги суду. Крім того, прокурор вважає, що направлені на адресу суду відомості щодо перебування ОСОБА_7 на лікуванні є недостовірними, адже вони належним чином не оформлені.

Таким чином прокурор вважає, що обвинувачений ОСОБА_7 не виконав покладені на нього обов`язки з`явитись до суду та не прибув в судові засідання, які були призначені на 10.03.2025, 15.04.2025, 10.06.2025, що, на думку сторони обвинувачення, підтверджує наявність ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від суду з метою затягування судового розгляду.

При тому, що вироком ВАКС від 18.11.2024 серед іншого, ОСОБА_7 залишено заставу в раніше визначеному розмірі та покладено на нього до набрання вироком законної сили строком на два місяці обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України, зокрема не відлучатися за межі м. Києва та Київської області без дозволу прокурора або суду (т. 63 а. п. 200).

Враховуючи вищевикладене, прокурор вважає, що процесуальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_7 вказує на систематичне невиконання покладених на нього обов`язків, затягування судового розгляду шляхом безпідставного посилання на перебування на лікуванні, а також відсутність дійсних намірів прибути до суду. Крім того, встановлено, що ОСОБА_7 17.11.2024 виїхав до Румунії і до України не повернувся.

З урахуванням вказаного, а також вимог ст. ст. 281, 321 КПК України, прокурор прохає звернути заставу покладену на ОСОБА_7 в дохід держави, оголосити в розшук обвинуваченого, а також застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи, а також застосований запобіжний захід у вигляді застави є недієвим.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши, що обвинувачений ОСОБА_7 виїжджаючи з України законно перетнув кордон та коли судом першої інстанції було постановлено вирок, під час його проголошення приймав участь в режимі відеоконференції. Крім того, вказали, що він перебував на лікуванні та працює закордоном, при цьому, судом апеляційної інстанції не було визнано його участь під час апеляційного розгляду обов`язковою, а його неявку судом не було визнано неповажною.

Прокурор САП ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав доводи клопотання, на обґрунтування своєї позиції зазначив, що обвинувачений ОСОБА_7 порушив покладені на нього вироком суду обов`язки, зокрема перетнув кордон України, що, окрім іншого, в подальшому унеможливить виконання вироку суду, яким ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі.

Заставодавець ОСОБА_18 належним чином повідомлений про місце, час та дату судового розгляду ( т. 70 а. п. 130; т. 71 а. п. 137; т. 72 а. п. 29; 146), в судове засідання не прибув, про причини своєї неявки не повідомив.

З огляду на приписи ч. 9 ст. 182 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду питання про звернення застави в дохід держави, не перешкоджає проведенню судового засідання.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь головуючого, доводи та пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені в клопотанні доводи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Вищого антикорупційного суду від 18.11.2024, зокрема обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, та призначено покарання із застосуванням ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого більш суворим , остаточно призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконання організаційно - розпорядчих та адміністративно-господарських повноважень, строком на 3 роки, та з конфіскацією 2/3 належного йому майна. Крім того, до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді застави обраний ОСОБА_7 змінено, залишено заставу у раніше визначеному розмірі та покладено на нього до набранням вироком законної сили строком на два місяці обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до суду або до органу виконання покарань; повідомляти суд про зміну місця свого проживання та місця роботи; носити електронний засіб контролю; не відлучатися за межі м. Києва та Київської області без дозволу прокурора або суду (т. 63 а. п. 193-194; 200).

Вирішуючи клопотання прокурора в частині звернення застави в дохід держави, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 182 КПК України встановлено, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання, зокрема обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. При цьому, застава може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом, зокрема до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Питання про звернення застави в дохід держави вирішується судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. При цьому, неприбуття в судове засідання зазначених осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду питання, не перешкоджає проведенню судового засідання.

Прокурор стверджує, що ОСОБА_7 не виконав покладені на нього вироком Вищого антикорупційного суду від 18.11.2024 обов`язки, залишив територію України, а також не дотримався обов`язку прибувати за викликом до суду та не прибув в судові засідання, які були призначені на 10.03.2025, 15.04.2025, 10.06.2025.

Колегія суддів погоджується з доводами клопотанням прокурора в частині звернення застави в дохід держави та зазначає наступне.

13 листопада 2024 року суд першої інстанції закінчив судові дебати, заслухав останнє слово обвинувачених та вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. При цьому, відповідно до матеріалів провадження, обвинувачений ОСОБА_7 брав участь у судовому засіданні 13.11.2025 безпосередньо у залі суду (т. 62 а.п. 152 - 153).

18.11.2025 судом було проголошено вирок у даному кримінальному провадженні, під час проголошення якого обвинувачений ОСОБА_7 брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (т. 62 а.п. 162 - 163).

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 брав участь у судовому засіданні суду першої інстанції в режимі відеоконференції під час проголошення вироку Вищого антикорупційного суду від 18.11.2024 і в цілому був ознайомлений зі змістом вироку та знав про обов`язки, які були на нього покладені у відповідності до ст. 194 КПК України, що у подальшому не заперечувалось обвинуваченим та його захисником в суді апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів провадження, 13.01.2025 обвинувачений ОСОБА_7 засобами електронного зв`язку повідомив суд апеляційної інстанції, що перебуває у Румунії за адресою: м. Бухарест, вул. Траян, буд. 2, корп. F1, 2-й під`їзд, 6-й поверх, кв. 43 (т. 66 а. п. 247-248).

Крім того, 13.01.2025 та 20.01.2025 на адресу Апеляційної палати ВАКС засобами електронного зв`язку надійшли заяви обвинуваченого ОСОБА_7 про забезпечення проведення судового засідання у справі № 991/1870/22 в приміщенні Апеляційної палати ВАКС в м. Києві з персонального ноутбука ОСОБА_7

ОСОБА_7 не прибув до Апеляційної палати ВАКС у судове засідання, призначене на 11 год. 30 хв. 14.01.2025 для розгляду клопотання прокурора САП про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого вироком суду, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду (т. 66 а. п. 219).

Відповідно до інформації, наданої прокурором, обвинувачений ОСОБА_7 17.11.2024 виїхав за межі території України, перетнувши українсько-румунську ділянку кордону, та станом на 20.01.2025 до України не повертався (т. 68 а.п. 35 - 37).

У судові засідання, призначенні на 09 год. 00 хв. 21.01.2025, 16 год. 00 хв. 10.03.2025, 14 год. 00 хв. 15.04.2025, 13 год. 00 хв. 10.06.2025 обвинувачений ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, також не прибув.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокатом ОСОБА_8 суду було подано незасвідчені копії документів іноземною мовою, які зі слів захисника свідчили про перебування обвинуваченого 10.03.2025, 15.04.2025 та 10.06.2025 на лікуванні, а тому захисник наполягав на відкладенні судових засідань та неможливості здійснення судового розгляду без участі ОСОБА_7 .

У судовому засіданні 05.08.2025 захисником ОСОБА_8 суду були надані незасвідчені копії медичних документів з перекладом з румунської на українську мови, з яких колегія суддів встановила наступні обставини.

Так, 10.03.2025 ОСОБА_19 пройшов обстеження у кабінеті радіології Лікарні Швидкої допомоги при Університеті Бухарест за направленням лікаря - ортопеда, за результатами якого о 12 год. 27 хв. 10.03.2025 було складено відповідні результати обстеження (т. 72 а.п. 21 - 23). Тобто відповідний лікарський висновок було складено (що свідчить про завершення обстеження) до початку судового засідання в Апеляційній палаті ВАКС, призначеного на 16 год. 00 хв. 10.03.2025.

15.04.2025 ОСОБА_19 у період часу з 08 год. 19 хв. по 10 год. 25 хв. перебував на прийомі у лікаря - ортопеда Лікарні Швидкої допомоги при Університеті Бухарест (т. 72 а.п. 1 - 9), в той час, як судове засідання в Апеляційній палаті ВАКС було призначено на 14 год. 00 хв. 15.04.2025.

10.06.2025 ОСОБА_19 у період часу з 10 год. 12 хв. по 12 год. 33 хв. перебував на прийомі у лікаря - ортопеда Лікарні Швидкої допомоги при Університеті Бухарест (т. 72 а.п. 10 - 20), в той час, як судове засідання в Апеляційній палаті ВАКС було призначено на 13 год. 00 хв. 10.06.2025.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що обвинувачений ОСОБА_7 не прибув в судові засідання, призначені на 10.03.2025 о 16 год. 00 хв., 15.04.2025 о 14 год. 00 хв., 10.06.2025 о 13 год. 00 хв., без поважних причин.

При цьому, колегія суддів критично ставиться до доводів захисника про те, що явка обвинуваченого ОСОБА_7 не була визнана судом обов`язковою, а відтак, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, неприбуття ОСОБА_7 не перешкоджало судовому розгляду, та виходить із того, що положення ч. 4 ст. 405 КПК України не нівелюють обов`язку обвинуваченого, встановленого ч. 7 ст. 42 КПК України - прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб.

Таким чином, колегія суддів приходить висновку, що обвинувачений ОСОБА_7 неодноразово без поважних причин не прибував у судові засідання, що унеможливило як розгляд клопотання прокурора про продовження дії обов`язків, покладених на обвинуваченого вироком від 18.11.2024, так і обумовило відкладення розгляду апеляційних скарг по суті.

З урахуванням вказаного, застава визначена ОСОБА_7 та покладені на нього вироком ВАКС від 18.11.2024 обов`язки, не запобігли невиконанню ним процесуальних обов`язків, встановлених кримінальним процесуальним законом.

Відтак колегія суддів, керуючись ч. 8 ст. 182 КПК України, погоджується з доводами клопотання прокурора про необхідність звернення в дохід держави застави у розмірі 3 405 000 гривень, внесеної 29.04.2021 заставодавцем - ОСОБА_18 на виконання ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 27.04.2021 у справі № 991/2818/21.

Щодо доводів клопотання в частині застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 10 ст.182 КПК встановлено, що у разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

В той же час, колегія суддів звертає увагу, що застосування обмежень, передбачених §1 Глави 18 КПК, після засудження особи компетентним судом, яким особу визнано винуватою і призначено відповідне покарання, суттєво відрізняється від застосування запобіжних заходів на стадії досудового розслідування у розумінні п.п. (а) та (с) ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так за пунктом (а) для визнання затримання законним вимагається лише наявність законного вироку суду, яким особу визнано винуватою і призначено відповідне покарання, на відміну від пункту (с), за яким на стадії досудового розслідування існує необхідність доведення стороною обвинувачення наявності розумної підозри та ризиків, якомога коротшого періоду перебування під вартою невинуватої особи, здійснення періодичного судового контролю тощо.

При цьому, обвинувачений вважається затриманим «після засудження компетентним судом» у значенні статті 5 § 1 (a) після того, як рішення було винесено в першій інстанції, навіть якщо воно ще не виконується і підлягає оскарженню (Ruslan Yakovenko v. Ukraine, no. 5425/11, § 46, ECHR 2015).

Термін «після засудження» не можна тлумачити так, ніби він стосується лише остаточного засудження. Не можна ігнорувати того, що винуватість особи, яка тримається під вартою під час апеляційного або наглядового провадження, вже встановлена в ході судового розгляду, проведеного відповідно до вимог статті 6 (Wemhoff v. Germany, 27 June 1968, § 9, Series A no. 7).

Суд в світлі усталеної практики Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положень п.(а) §1 ст.5 Конвенції звертає увагу, що гарантії статті 5 Конвенції мають дуже обмежене застосування до пункту (а) §1 ст.5 Конвенції, оскільки у цьому випадку має забезпечуватись виконання покарання, а не вирішуватись спір між сторонами кримінального провадження.

Також у суду відсутні потреби аналізувати і інші питання: розумна підозра стає неактуальною, оскільки є вже висновок про винуватість; ризики не мають значення, оскільки відбувається де факто відбування покарання; обґрунтованість вироку не потребує періодичного перегляду.

Отже, у даному випадку, колегія суддів враховує стадію кримінального провадження, ймовірність подальшого виконання вироку у разі набрання ним законної сили, з урахуванням того, що альтернативний запобіжний захід у вигляді застави не зміг забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 . Виходячи з обставин апеляційного провадження, відповідно до яких обвинувачений ОСОБА_7 перебуває за межами України, ухилився від виконання обов`язків, передбачених ст. 194 КПК та покладених на нього вироком суду від 18.11.2024, неодноразово не прибував без поважних причин у судові засідання, колегія суддів погоджується з доводами клопотання прокурора про необхідність обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якій буде належним заходом забезпечення процесуальної поведінки обвинуваченого та виконання вироку суду від 18.11.2024, у разі набрання ним законної сили.

Під час розгляду клопотання суд виходить з того, що кримінальним процесуальним законом передбачена як можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного, обвинуваченого, який фізично присутній у залі суду під час вирішення відповідного питання (рішення виконується негайно, суд визначає строк дії запобіжного заходу, визначає розмір альтернативного запобіжного заходу, повідомляє про покладені на особу обов`язки у разі внесення застави, тощо), так і можливість обрання такого запобіжного заходу, за відсутності підозрюваного, обвинуваченого з подальшим дотриманням вимог ч.6 ст.193 КПК (після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Частиною 6 статті 193 КПК України встановлено, що суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 12 ст. 336 КПК дистанційне судове провадження згідно з правилами цієї статті може здійснюватися в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій під час здійснення судового провадження з будь-яких питань, розгляд яких віднесено до компетенції суду.

Законодавець, дозволивши учасникам кримінального провадження брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, зокрема поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, не передбачив особливого порядку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу за участю підозрюваного, обвинуваченого, які беруть участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

У даному кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_7 приймав участь у судовому засіданні з розгляду клопотання прокурора про звернення застави в дохід держави, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та оголошення в міжнародний розшук поза приміщенням суду в режимі відеоконференції з власних технічних засобів, реалізуючи своє право на доступ до правосуддя та можливість безпосередньо висловити перед судом свою позицію щодо доводів клопотання прокурора.

Фактично розгляд клопотання прокурора відбувся за участю обвинуваченого в режимі відеоконференції але за його фізичною відсутністю у залі суду, що унеможливило застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ординарної процедури із визначенням строку дії запобіжного заходу та негайним взяттям особи під варту, а тому суд частково задовольняє клопотання прокурора та, констатуючи неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, постановляє рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із застосуванням процедури, визначеної положеннями ч. 6 ст. 193 КПК, відповідно до якої після затримання обвинуваченого ОСОБА_7 і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю обвинуваченого повинен буде розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Щодо доводів клопотання прокурора про оголошення обвинуваченого ОСОБА_7 в міжнародний розшук, колегія вважає, що клопотання підлягає задоволенню в цій частині з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного.

Частиною 1 ст. 335 КПК передбачено, що розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

Як вже зазначалось колегією суддів, обвинувачений ОСОБА_7 неодноразово ухилився без поважних причин від участі у судових засіданнях у даному провадженні.

17.11.2024 обвинувачений ОСОБА_7 виїхав з території України та до теперішнього часу в Україну не повернувся.

З пояснень обвинуваченого вбачається, що він не перебуває на консульському обліку в країні свого перебування. Належних доказів, підтверджуючих факт та підстави постійного проживання обвинуваченого ОСОБА_7 за певною адресою за межами України суду надано не було.

Доводи обвинуваченого про неможливість повернення в Україну через необхідність виконання робочих зобов`язань за межами України, колегією суддів відхиляються, оскільки доказів на підтвердження наявності таких обставин, які б об`єктивно свідчили про наявність перешкод для повернення в Україну, обвинуваченим ОСОБА_7 чи його захисником суду не були надані.

Міжнародний розшук - це процес, який дозволяє правоохоронним органам різних країн координувати пошук осіб, що переховуються за межами своєї країни. Основне завдання - пошук та затримання таких осіб, а після затримання - їх передача державі, через процес екстрадиції. Водночас, законодавство України не містить спеціальної процедури оголошення особи в міжнародний розшук.

Враховуючи викладене, з метою реалізації завдань кримінального провадження та дієвості обраного до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає за необхідне оголосити обвинуваченого ОСОБА_7 у міжнародний розшук.

Висновки суду

З урахуванням викладеного, колегією суддів встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 неодноразово без поважних причин ухилявся від явки до суду, а застосований до нього запобіжний захід у вигляді застави не забезпечив належного виконання ним процесуальних обов`язків. А тому суд дійшов висновків про наявність підстав для:

1) звернення у дохід держави раніше внесеної застави у розмірі 3 405 000 грн; 2) обрання обвинуваченому ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу - тримання під вартою, з метою забезпечення виконання вироку ВАКС від 18.11.2024 у разі набрання ним законної сили; 3) оголошення обвинуваченого ОСОБА_7 у міжнародний розшук.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 193, 194, 196, 419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Звернути в дохід держави заставу у розмірі 3 405 000 (три мільйони чотириста п`ять тисяч) гривень внесену 29.04.2021 за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставодавцем - ОСОБА_18 , згідно ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 27.04.2021 у справі № 991/2818/21, яку зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Запоріжжя Запорізької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У разі затримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, суд за його участю має розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Оголосити обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя Запорізької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 - у міжнародний розшук.

Організацію виконання ухвали доручити Національному антикорупційному бюро України.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_6 .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4