УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року

м. Київ

справа № 199/4279/23

провадження № 51 - 59 ск 26

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду

Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянула касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 29 грудня 2025 року,

встановила:

Як убачається із касаційної скарги та наявних у Верховного Суду матеріалів, ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 01 грудня 2025 року ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 296 КК у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 49 КК та кримінальне провадження щодо нього закрито.

Не погодившись із вказаною ухвалою обвинувачений оскаржив її у апеляційному порядку.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 29 грудня 2025 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 01 грудня 2025 року, на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК , повернуто апелянту.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 не погоджується з ухвалами судів першої та апеляційної інстанцій та просить скасувати ухвалу апеляційного суду. При цьому зазначає, що апеляційний суд необґрунтовано повернув його апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції. При цьому вказує, що ухвала районного суду постановлена 05 грудня 2025 року і її повний текст він не отримав. Тому вважає, що обчислення строку для подання ним апеляційної скарги починається із вищевказаної дати, а апеляційний суд, повертаючи його апеляційну скаргу, порушив його право на доступ до правосуддя.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши копії судових рішень, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги та наданих йому повноважень.

Отже доводи касаційної скарги обвинуваченого щодо незаконності ухвали Дніпровського апеляційного суду від 29 грудня 2025 року, є безпідставними, враховуючи наступне.

За змістом п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 395 КК апеляційна скарга на іншу ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Правило дотримання семиденного строку на оскарження іншої ухвали суду першої інстанції з дня її оголошення, передбачене п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК, надає потенційному заявникові достатньо часу для роздумів стосовно подачі апеляційної скарги, чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції. Це правило чітко визначає як для осіб, так і для органів влади період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Суворе дотримання строків у кримінальному процесі неможливе без чіткого знання правил їх обчислення. Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 116 КПК процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у лікувально-профілактичному закладі охорони здоров`я чи закладі з надання психіатричної допомоги, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.

Згідно з положеннями п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК, зокрема, апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку.

Зазначених вимог закону апеляційний суд дотримався.

Слід зазначити, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 376 КПК судове рішення проголошується негайно після виходу суду з нарадчої кімнати. При цьому, головуючий у судовому засіданні роз`яснює зміст рішення, порядок і строк його оскарження.

Тобто, за змістом ст. 376 КПК дата оголошення судового рішення безпосередньо пов`язується з датою виходу суду з нарадчої кімнати і саме з цієї дати, яка зазначається у вступній частині ухвали, розпочинається перебіг строку на апеляційне оскарження.

Як убачається із копій судових рішень, резолютивну частину ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра було проголошено 01 грудня 2025 року, а тому останнім днем подачі апеляційної скарги є 8 грудня 2025 року.

Проте обвинуваченим апеляційна скарга була подана 14 грудня 2025 року через підсистему «Електронний суд», тобто з пропуском семиденного строку апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції.

Водночас доводи касаційної скарги обвинуваченого про те, що ним не був пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали районного суду, оскільки він не отримував її копію, не заслуговують на увагу, враховуючи нижченаведене.

Так, апеляційний суд, з посиланням на п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК, правильно зазначив, що оскільки обвинувачений подав апеляційну скаргу після закінчення строку апеляційного оскарження і в ній не порушувалося питання про поновлення цього строку, то його скарга підлягає поверненню.

При цьому суд апеляційної інстанції зауважив, що ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра постановлено з викликом обвинуваченого, який брав участь у вказаному судовому засіданні, в якому розглядалось питання про звільнення його від кримінальної відповідальності й закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку давності. Крім того, судом роз`яснено, що повернення апеляційної скарги з підстав пропуску строку апеляційного оскарження і не порушення питання про його поновлення, не позбавляє права повторного подання апеляційної скарги з клопотанням про його поновлення, яке має містити обґрунтування поважних причин пропуску такого строку.

З урахуванням зазначеного Верховний Суд дійшов висновку про те, що ухвала судді апеляційного суду про повернення апеляційної скарги обвинуваченого відповідно до положень п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК постановлена відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Таким чином, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданої копії судового рішення вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 29 грудня 2025 року.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3