Справа № 636/1798/15-к
Провадження № 1-кп/191/311/19
У Х В А Л А

іменем України

12 грудня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених- ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисників- ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000104 від 02 березня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 406, ч. 2 ст. 406, ч.1 ст. 125 КК України, ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 406 КК України, ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 406 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що будучи 11 лютого 2015 року ІНФОРМАЦІЯ_4 призваний на військову службу під час мобілізації, направлений для її проходження до військової частини польова пошта НОМЕР_1 та у подальшому відряджений для проходження бойового злагодження до військової частини польова пошта НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 .

У цій же військовій частині проходять військову службу призвані під час мобілізації солдати ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , відносно яких ОСОБА_4 є начальником як старший за військовим званням, та старший сержант ОСОБА_13 , який із сержантом ОСОБА_4 у відносинах підлеглості не перебуває.

У відповідності до вимог ст. ст. 11, 16, 49, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, сержант ОСОБА_4 під час проходжень військової служби повинен неухильно додержуватись визначених військовий статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, а саме: знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці; стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати й поважати гідність інших людей, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому; своєю поведінкою та старанністю подавати підлеглим приклад зразкового виконання військового обов`язку; дбати про підлеглих, ставитися до них з повагою.

Також, у відповідності до вимог ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, сержант ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен неухильно додержуватись визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, а саме: свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, бути зразком високої культури, скромності й витримки, поважати честь і гідність кожної людини; виявити повагу до військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, додержуватись правил військової ввічливості та поведінки, не допускати негідних вчинків.

Разом з тим, сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Військової частини польова пошта НОМЕР_2 і достовірно знаючи вищевказані вимоги, які регламентують взаємовідносини між військовослужбовцями, маючи на меті відкрито продемонструвати приниження честі та гідності інших військовослужбовців та свою удавану перевагу над ними, став на шлях порушень статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями, що виразилося у застосуванні до останніх фізичного насильства.

Так, 27 лютого 2015 року близько 21.00 години, солдати ОСОБА_9 і ОСОБА_5 , перебуваючи біля входу в наметове містечко, що знаходиться на території військової частини польова пошта НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи злочинний умисел групи, направлений на порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності відносин підлеглості з метою приниження солдатів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 і демонстрації своєї переваги над ними, використовуючи як привід запізнення останніх на вечірнє шикування, діючи умисно групою осіб, в порушення ст. 11, 16, 49, І26, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, застосували до вказаних військовослужбовців фізичне насильство.

При цьому, солдат ОСОБА_9 наніс солдату ОСОБА_10 не менше 1 удару дерев`яною палкою, за розмірами схожою на держак від лопати, в ліву нижню ділянку спини в області нирок, від чого останній упав на землю, а солдат ОСОБА_5 після цього відразу наніс йому не менше 2 ударів вказаною дерев`яною палкою в область лівої лопатки.

Бажаючи захистити солдата ОСОБА_10 , солдат ОСОБА_11 здійснив спробу закрити його від нанесення ударів, на що солдати ОСОБА_5 і ОСОБА_9 нанесли йому вище вказаними дерев`яними палками не менше 4-х ударів кожний по тулубу та рукам.

В той час, коли солдати ОСОБА_9 та ОСОБА_5 наносили удари солдату ОСОБА_11 , сержант ОСОБА_4 підійшов до солдата ОСОБА_10 та, бажаючи доведення злочинних дій ОСОБА_9 і ОСОБА_5 до кінця, реалізуючи умисел групи, направлений на порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності відносин підлеглості, своєю правою рукою обхватив його за шию і наніс не менше 3-х ударів долонею лівої руки по потиличній частині голови ОСОБА_10 , своїми діями разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_5 виконавши порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності відносин підлеглості.

Вказаними діями солдатам ОСОБА_11 та ОСОБА_10 було спричинено фізичний біль і моральні страждання, а також солдату ОСОБА_10 заподіяно синці на тулубі, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 756-Ая/15 від 15 квітня 2015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

У подальшому, 27 лютого 2015 року приблизно о 22:00 годині, солдати ОСОБА_9 і ОСОБА_5 , а також сержант ОСОБА_4 , знаходячись в палатці наметового містечка на території військової частини військова пошта НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями, діючи умисно групою осіб, з метою приниження солдата ОСОБА_12 і демонстрації своєї уявної переваги над ним, повторно, всупереч вищевказаних вимог діючого законодавства України, почали наносити останньому удари та застосовувати больові прийоми.

При цьому, солдат ОСОБА_9 схопив дерев`яну палку, за розмірами схожу на держак від лопати, та наніс нею 1 удар по голові солдата ОСОБА_12 , від чого останній упав на ліжко, після чого сержант ОСОБА_4 одразу застосував больовий прийом до ОСОБА_12 , своїми руками скрутивши ноги останнього, тоді ж, солдат ОСОБА_5 та сержант ОСОБА_4 , тримаючи у своїх руках залізні кружки, почали наносити ОСОБА_12 удари ними по голові, нанісши таким чином не менше 3-х та не менше 4-х ударів останньому кожен відповідно.

Своїми діями ОСОБА_4 разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_5 порушили статутні правила взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності відносин підлеглості.

Вказаними діями солдату ОСОБА_12 було заподіяно фізичного болю та моральних страждань, а також спричинено забиту рану лівої надбрівної дуги, гематому повік лівого очного яблука, субкон`юктивальний крововилив лівого очного яблука, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 755- Ая/15 від 17.04.2015 відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Одразу після цього, 27 лютого 2015 року, приблизно о 22 годині 05 хвилин, знаходячись в армійській палатці наметового містечка на території військової частини польова пошта НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення легкого тілесного ушкодження, сержант ОСОБА_4 наніс один сильний удар залізною кружкою по голові солдата ОСОБА_11 , який в свою чергу намагався припинити незаконні дії сержанта ОСОБА_4 , солдатів ОСОБА_9 та ОСОБА_5 щодо порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями стосовно солдата ОСОБА_12 .

Внаслідок нанесеного удару сержантом ОСОБА_4 солдату ОСОБА_11 спричинено синець та розсічену рану на лобі, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи №65-4/15 від 10.03.2015 відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

У подальшому цього ж дня, 27 лютого 2015 року, близько 23.00 години, сержант ОСОБА_4 повторно реалізуючи свій злочинний намір, направлений на порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності відносин підлеглості, діючи умисно, в порушення ст. 11, 16, 49, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, знаходячись в армійській палатці наметового містечка на території військової частини військова пошта НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою приниження старшого сержанта ОСОБА_13 і демонстрації своєї уявної над ним, наніс останньому два удари ребром лівої руки по переніссю та один удар правою рукою, зжатою в кулак, в область грудної клітини, чим заподіяв ОСОБА_13 фізичного болю, моральних страждань та спричинив тілесні ушкодження у вигляді синців в підглазничних областях, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 66-4/15 від 10.03.2015 відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім цього, сержант ОСОБА_4 28 лютого 2015 року, діючи повторно, приблизно о 9.30 годині, знаходячись в армійській палатці наметового містечка на території військової частини польова пошта НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи у алкогольного сп`яніння, в порушення ст. 11, 16, 49, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення легкого тілесного ушкодження солдату ОСОБА_10 , розуміючи, що останній перебуває у службовій залежності від нього, діючи умисно наніс ОСОБА_10 не менше 2 ударів правою рукою, зжатою в кулак, в ліве око, після чого схопив ОСОБА_10 двома руками за вуха, та наніс один удар головою по обличчю останнього, чим спричинив йому лівосторонню пароорбітальну гематому, яка відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 756-Ая/15 від 15.04.2015 відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст.27, ч.3 ст.406 КК України як співучасть у порушенні статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, вчинене групою осіб, що заподіяло легкі тілесні ушкодження, та ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що будучи військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_2 , 27 лютого 2015 року близько 21.00 години, перебуваючи біля входу в наметове містечко, що знаходиться на території військової частини польова пошта НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 , в порушення ст.11, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності відносин підлеглості, з метою приниження військовослужбовців, діючи умисно, групою осіб, разом із солдатом ОСОБА_9 та сержантом ОСОБА_4 застосував до своїх співслужбовців солдатів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 фізичне насильство, а саме солдат ОСОБА_9 наніс солдату ОСОБА_10 не менше 1 удару дерев`яною палкою, за розмірами схожою на держак від лопати, в ліву нижню частину спини в області нирок, від чого останній упав на землю, а солдат ОСОБА_5 після цього відразу наніс йому не менше 2 ударів дерев`яною палкою в область лівої лопатки, після чого, продовжуючи свою злочинну діяльність солдат ОСОБА_5 разом з солдатом ОСОБА_9 наніс дерев`яною палкою, за розмірами схожу на держак від лопати, не менше 4-х ударів кожний по тулубу та рукам солдата ОСОБА_11 , який намагався закрити солдата ОСОБА_10 від нанесення ударів. В той час, коли солдати ОСОБА_5 та ОСОБА_9 наносили удари солдату ОСОБА_11 , сержант ОСОБА_4 підійшов до солдата ОСОБА_10 та, бажаючи доведення злочинних дій ОСОБА_5 і ОСОБА_9 до кінця, та реалізуючи умисел групи, направлений на порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності відносин підлеглості, своєю правою рукою обхватив його за шию і наніс не менше 3-х ударів долонею лівої руки по потиличній частині голови ОСОБА_10 .

Вказаними діями солдатам ОСОБА_11 та ОСОБА_10 було спричинено фізичний біль і моральні страждання, а також солдату ОСОБА_10 заподіяно синці на тулубі, які утворилися в результаті дій тупим твердим предметом, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 756- Ая/15 від 15 квітня 2015 року відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, солдат ОСОБА_5 вчинив порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості групою осіб щодо кількох осіб, що заподіяло легкі тілесні ушкодження, тобто злочин, передбачений ч.3 ст. 406 КК України.

Крім того, ОСОБА_5 27 лютого 2015 року близько 22.00 годин, знаходячись в армійській палатці наметового містечка, що знаходиться на території військової частини польова пошта НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 , в порушення ст. 11, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями, діючи умисно, групою осіб, з метою приниження солдата ОСОБА_12 і демонстрації своєї уявної переваги над ним, повторно, всупереч вищевказаних вимог діючого законодавства України, разом з солдатом ОСОБА_9 та сержантом ОСОБА_4 , застосував до свого співслужбовця солдата ОСОБА_12 фізичне насильство, а саме ОСОБА_9 схопив дерев`яну палку, якою наніс один сильний удар по голові солдата ОСОБА_12 , після якого останній впав на ліжко, а сержант ОСОБА_4 відразу застосував больовий прийом до ОСОБА_12 , своїми руками скрутивши ноги останнього, після чого солдат ОСОБА_5 разом із сержантом ОСОБА_4 наніс не менше 7 ударів по голові залізною кружкою, а саме солдат ОСОБА_5 наніс не менше 3-х ударів, а сержант ОСОБА_4 не менше 4-х ударів.

Вказаними діями солдату ОСОБА_12 було заподіяно фізичного болю та моральних страждань, а також спричинено забиту рану лівої надбрівної дуги, гематому повік лівого очного яблука, субкон`юктивальний крововилив лівого очного яблука, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 755- Ая/15 від 17.04.2015 відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, солдат ОСОБА_5 вчинив порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості групою осіб, що заподіяло легкі тілесні ушкодження, тобто злочин, передбачений ч.3 ст. 406 КК України.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 заявила клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку з тим, що на даний час закінчилися строки притягнення його до кримінальної відповідальності і просила закрити справу.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник також просили справу закрити та звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності.

Потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 у судові засідання жодного разу не з`явилися по невідомим суду причинам.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився. Згідно з отриманою інформацією ОСОБА_9 помер.

Прокурор ОСОБА_3 проти клопотань сторони захисту не заперечував.

Суд, розглянувши клопотання сторони захисту, заслухавши думку прокурора, вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , на час їх вчинення належали до злочинів невеликої тяжкості та тяжкого злочину.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , відноситься до категорії тяжких злочинів.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, минули певні строки, зокрема: десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Пункт 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачає, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 4 ст. 286 КПК України передбачено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 , особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2019 року по справі № 350/1218/16-к зазначив, що відповідно до положень ст. 49 КК України визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Так, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили: минули зазначені у законі строки (ці строки диференційовані залежно від тяжкості вчиненого злочину); протягом цих строків особа не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Відповідно до обвинувального акту, кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , вчинені ними 27 та 28 лютого 2015 року. Таким чином, з дня вчинення кримінальних правопорушень минуло більше десяти років, строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за кримінальні правопорушення не зупинялися та не переривалися, а також обвинувачені не притягалися до кримінальної відповідальності.

Тобто, вищенаведені обставини свідчать, що строк притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125, ч.2 ст.27, ч.3 ст.406, ч.2 ст.406 КК України та ОСОБА_5 за ч.3 ст.406 КК України -закінчився.

Також слід зазначити, що у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року по справі № 462/7282/14-к вказано, що визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено. Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Виходячи з цих положень закону визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже, невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину. Аналогічний висновок викладений і у Постановах ВС від 12.11.2019 року по справі № 566/554/16-к, від 26.03.2020 року по справі № 730/67/16-к.

Крім того, у Постанові ВС від 11.11.2020 року по справі № 455/229/17 зазначено, що дотримання умов, передбачених ст. 49 КК України, є безумовною й обов`язковою для суду підставою щодо звільнення особи від кримінальної відповідальності, навіть у разі невизнання вини останньою.

Після заявленого стороною захисту клопотання, суд, роз`яснивши обвинуваченим суть пред`явленого їм обвинувачення, наслідки закриття провадження з нереабілітуючих підстав та право заперечувати проти закриття провадження, поза об`єктивним сумнівом переконався в істинності та добровільності їх позицій щодо заявленого клопотання, а також щодо надання ними згоди на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 після роз`яснення їм наслідків такого закриття при відсутності реабілітуючих обставин, наполягали на задоволенні клопотання, у зв`язку з чим суд вважає, що на підставі вищенаведених обставин клопотання підлягають задоволенню.

Відомості щодо процесуальних витрат та речових доказів у суду відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченим не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст.49 КК України, ст. 285, 286, 314, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання сторони захисту задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 406, ч. 2 ст. 406, ч.1 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.3 ст. 406 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження №0000104 від 02 березня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 406, ч. 2 ст. 406, ч.1 ст. 125 КК України та ОСОБА_5 за ч.3 ст. 406 КК України, закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1