Справа № 182/1095/25
Провадження № 1-кп/0182/862/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2025 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинені кримінальні правопорушення за якими внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.02.2025 за № 0000164 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працевлаштованого, не одруженого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 15.11.2023 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровській області за ч.1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 08.01.2025 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровській області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років 10 днів позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.11.2023 та остаточно призначено 5 років 10 днів позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 08.02.2025 року.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

за участю сторін судового провадження

прокурора ОСОБА_4 ( в режимі ВКЗ з власних технічних засобів)

обвинуваченого ОСОБА_3 ( в режимі ВКЗ), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 07 лютого 2025 року, приблизно о 16 год. 00 хв., знаходився у квартирі по АДРЕСА_2 , за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_5 , де вони розпивали алкогольні напої та побачив у нього у руці мобільний телефон марки Infinix моделі Note 40 8/256GB Racing Grey X6853», в цей час в ОСОБА_3 виник умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, а саме вищевказаним мобільним телефоном ОСОБА_5 .

В подальшому, у той же день та час, в тому ж місці ОСОБА_3 реалізуючи свій злочинний намір спрямований на власне незаконне збагачення шляхом заволодіння чужим майном, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконно збагатитись, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом зловживання довірою потерпілого, звернувся до ОСОБА_5 та під приводом здійснення телефонного дзвінка, попросив у останнього передати йому, належний потерпілому мобільний телефон марки Infinix моделі Note 40 8/256GB Racing Grey X6853».

В свою чергу ОСОБА_5 , не усвідомлюючи дійсний протиправний намір останнього погодився та добровільно передав ОСОБА_3 свій мобільний телефон марки Infinix моделі Note 40 8/256GB Racing Grey X6853. Після отримання вищевказаного телефону, не маючи наміру повертати його потерпілому ОСОБА_3 вийшов з квартири АДРЕСА_3 , після чого пішов у невідомому напрямку, утримуючи в руці мобільний телефон потерпілого ОСОБА_5 марки Infinix моделі Note 40 8/256GB Racing Grey X6853», яким у подальшому розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 заволодів мобільним телефоном марки Infinix моделі Note 40, 8/256 Gb, який належить ОСОБА_5 , вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/104-25/6838-ТВ від 17.02.2025 року, становить 6315 грн. 67 коп., чим спричинив останньому майнову шкоду на вказану суму.

Дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

До такого висновку суд приходить аналізуючи наступні докази.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав повністю, підтвердив факт скоєння ним кримінального правопорушення і суду показав, що 07 лютого 2025 року він прийшов у гості до свого знайомого ОСОБА_5 , де вживали спиртні напої. Через деякий час він поросив у ОСОБА_6 мобільний телефон, щоб зателефонувати. Він йому його дав. Після, він вийшов з квартири разом з телефон та в подальшому продав. Моделі мобільного телефону не пам`ятає, однак погоджується назвою моделі зазначеної в обвинувальному акті. У скоєному кається.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд кримінального провадження без його участі. Цивільний позов заявляти не бажає. При призначені покарання поклались на розсуд суду. Також не заперечував проти розгляду кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи, що ОСОБА_3 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування діянні і у суду відсутні будь-які сумніви добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за недоцільне дослідження інших доказів по справі, які ніким не оспорюються, крім тих, що характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення, за яким він обвинувачується.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує вимоги ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Також суд враховує обставини справи, особу винного.

Так ОСОБА_3 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного кримінального правопорушення /злочину/, має постійне місце проживання, за яким характеризується задовільно ( а.п. 62). Не працює, не одружений, на утриманні нікого не має. У лікаря психіатра та лікаря нарколога на обліку не перебуває.

Відшкодування спричиненої шкоди, шляхом вилучення викраденого майна та передачу його потерпілому, пом`якшуючою обставиною суд не визнає, оскільки воно фактично відбулося без участі обвинуваченого, а завдяки діям співробітників поліції.

Обставини, що пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України є рецидив злочину.

Також судом ураховується те, що ОСОБА_3 вчинив нове кримінальне правопорушення до повного відбуття покарання за попереднім вироком.

Так, ОСОБА_3 вироком Нікопольського міськрайонного суду від 08 січня 2025 року був засуджений за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 5 років 10 днів позбавлення волі. Вирок набув законної сили 08.02.2025 року.

Нове кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_3 07.02.2025, а саме в період невідбутого покарання за попереднім вироком.

Як передбачено вимогами ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Враховуючи вищевикладене, у разі вчинення особою нового кримінального правопорушення в період невідбутого покарання за попереднім вироком, остаточне покарання має бути призначено за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, у виді позбавлення волі. Також, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України суд вважає за необхідне до призначеного йому покарання за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 січня 2025 року.

З урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, вчинення нового кримінального правопорушенняв період невідбутого покарання за попереднім вироком, встановлених даних про особу винного, конкретних обставин справи, свідомого порушення обвинуваченим закону, незважаючи на невідворотність покарання, недосягнення мети покарання за попереднім вироком, яким ОСОБА_3 було призначено реальне покарання, суд вважає неможливим виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, а тому підстав для застосування ст. 69, 75 КК України, стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 суд не вбачає.

Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

У ході досудового розслідування стосовно ОСОБА_3 запобіжний захід не застосовувався.

ОСОБА_3 на даний час відбуває покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.01.2025 року.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Суд вирішує долю речових доказів відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Також суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/104-25/6838-ТВ в сумі 1591,80 грн., оскільки відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі винесення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374, 124 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 2 ст. 190 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного судом покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 січня 2025 року та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту проголошення вироку.

У строк відбуття покарання зарахувати строк відбуття покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду 08 січня 2025р. з 21.02.2025р. по день проголошення цього вироку.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази:

-мобільний телефон марки «Infinix моделі Note 40 8/256GB Racing Grey X6853», сірого кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який переданий під розписку потерпілому ОСОБА_7 залишити у його користуванні.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави у відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/104-25/6838-ТВ в сумі 1591 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто одна) 80 грн.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не застосовувався.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Головуючий суддя: ОСОБА_1