Справа № 591/7392/23
Провадження № 1-кп/591/260/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2025 року Зарічний районний суд м. Суми у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в :

В провадженні суду знаходиться обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, та відносно якого застосовано запобіжні заходи у виді тримання під вартою.

30 вересня 2025 року до суду надійшло клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в якому посилається на те, що строк тримання під вартою закінчується 10 жовтня 2025 року, але судовий розгляд не завершено та ризики, які були підставою для обрання такого заходу забезпечення, зокрема можливість обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчинення кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується, не зменшились та не зникли.

В судовому засіданні прокурор підтримав вказане клопотання.

Захисник заперечувала проти клопотання прокурора, посилаючись на недоведеність наведених прокурором ризиків, просить застосувати більш м`який запобіжний захід.

Обвинувачений просить змінити йому запобіжних захід і звільнити його з-під варти, посилаючись на те, що обвинувачення грунтується на припущеннях.

Заслухавши думку учасників процесу, суд дійшов таких висновків.

Встановлено, що до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу, суд приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та існують з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за скоєння якого передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі. Окрім того, в обвинуваченні міститься інформація про зв`язки обвинуваченого з представниками спецслужб РФ, він проживає поблизу кордону, обізнаний про місце проживання свідків та їх родичів у кримінальному провадженні.

Тяжкість кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, свідчить про ступінь суспільної небезпечності обвинуваченого та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності його поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинене кримінальне правопорушення підвищує ризик того, що він може ухилитися від суду та іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

За таких обставин суд приходить до висновку про неможливість запобігти наведеним ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

З цих підстав суд дійшов висновку про неможливість задоволення клопотань обвинуваченого та її захисника про застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки лише такий винятковий запобіжний захід, як тримання під вартою, зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, запобігти існуючим ризикам, а тому такий захід забезпечення відповідає меті кримінального провадження та суспільному інтересу, який превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Слід зазначити, що підставою для зміни запобіжного заходу може бути лише обґрунтоване підтвердження того, що ризики, які були зазначені в ухвалі суду при його обранні на теперішній час відпали, що стороною захисту під час розгляду клопотання прокурора доведено не було.

Також слід зазначити, що обґрунтованість обвинувачення може бути вирішена виключно при ухваленні судом вироку або іншого рішення по суті пред`явленого обвинувачення, а тому на цій стадії суд не уповноважений надавати будь-яку правову оцінку доказам як сторони захисту, так і сторони обвинувачення щодо їх винуватості чи невинуватості, вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність пред`явленого обвинувачення, достовірність або недостовірність наявних доказів, переваги одних доказів над іншими, і може вирішувати тільки питання щодо наявності або відсутності встановлених ч. 1 ст. 177 КПК ризиків і необхідності (доцільності) тримання під вартою обвинуваченого для їх запобігання до закінчення судового розгляду по суті кримінального провадження.

Враховуючи, що ухвалами Сумського апеляційного суду від 27 серпня 2025 року та 03 вересня 2025 року в цій конкретній справі встановлено неможливим визначення застави як альтернативи тримання під вартою, суд відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України та ч. 4 ст. 183 КПК України не визначає розмір застави обвинуваченому.

Таким чином, клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави до 28 листопада 2025 року включно.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її проголошення, а обвинуваченими з моменту вручення її копії.

Судді