АНАНЬЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №491/731/25
Провадження № 1-кп/491/60/25
ВИРОК

іменем України

17 грудня 2025 року Ананьївський районний суд Одеської області

в складі головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

учасників кримінального провадження: прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ананьїв Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000241, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 липня 2025 року, за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженець с. Миколаївка Овідіопольського району Одеської області; українець; паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 18 червня 2024 року органом видачі 5114; фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; неодружений; має середню освіту; військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 ; раніше судимий, останній раз засуджений 12 жовтня 2021 року Суворовським районним судом м.Одеси за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, звільнено від відбуття строку покарання 03 липня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час загальної мобілізації та проходячи її на посаді стрільця-снайпера 1-го відділення 3-го механізованого взводу 1 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , в порушення вимог статті 65 Конституції України, статті 17 Закону України « Про оборону України», статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статтей 9,11,16,127-130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статтей 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, маючи не зняту та не погашену, у встановленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах, 18 червня 2025 року в нічний час (більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим), з метою реалізації раптово виниклого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, прийшов до будинку АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_5 , де побачивши відчинену хвіртку, проник на територію вказаного домоволодіння. Реалізовуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, в цей же день та час ОСОБА_4 , діючи з урахуванням сприятливої для нього обстановки, яка на його переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні насідки і бажаючи їх настання, діючи повторно, знаходячись на подвір`ї вказаного домоволодіння, проник до незачиненого приміщення сараю, звідки таємно викрав належний ОСОБА_5 , бувший у використанні тример марки «Буковина» моделі «М-430» зеленого кольору, вартістю 1921,25 гривень, бувшу у використанні акумуляторну шабельну пилу марки «Dewalt» моделі «DCS380N» жовтого кольору, вартістю 2899,40 гривень та бувший у використанні електричний подовжувач з двожильним кабелем 2х1,5 довжиною 80 метрів, вартістю 1738,40 гривень, після чого залишив місце події. Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 6559,50 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням в інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, 22 червня 2025 року в нічний час (більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим) ОСОБА_4 проходив поблизу домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , належного ОСОБА_6 , де у нього виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Надалі, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні насідки і бажаючи їх настання, реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, в порушення вимог статті 30 Конституції України, як гарантує недоторканість житла чи іншого володіння особи, за відсутності власника домоволодіння, без дозволу та всупереч його волі, через незачинену хвіртку, зі сторони присадибної ділянки, незаконно проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , підійшов до дверей приміщення сараю належного ОСОБА_6 , переконавшись у відсутності власника, відчинив незачинені двері приміщення та незаконно проник в середину, чим порушив право на недоторканість іншого володіння особи.

Таким чином, ОСОБА_4 було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України, а саме незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Також, 29 червня 2025 року в нічний час (більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим), з метою реалізації раптово виниклого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння майном, прийшов до будинку АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_7 , де побачивши незачинену хвіртку, проник на територію вказаного домоволодіння. Реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, в цей же день та час ОСОБА_4 , діючи з урахуванням сприятливої для нього обстановки, яка на його переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні насідки і бажаючи їх настання, діючи повторно, знаходячись на території домоволодіння, проник до будинку через незачинене вікно, де з коридору таємно викрав бувшу у використанні пневматичну гвинтівку марки «Hatsan» моделі «130» з оптичним пристроєм «ORTEX 3-9х40», вартістю 10666,67 гривень, та зі спальної кімнати таємно викрав бувший у використанні ноутбук марки «Asus» моделі «F5SL» в корпусі чорного з сірим кольорів, вартістю 2300,00 гривень та бувший у використанні ноутбук марки «Lenovo» моделі «B570» в корпусі чорного кольору, вартістю 2883,00 гривень, належні ОСОБА_7 , після чого залишив місце події. Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 15849,67 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням в інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

Ухвалою суду від 04 серпня 2025 року призначено проведення підготовчого судового засідання у вказаній справі (а.с.24).

В подальшому ухвалою суду від 23 вересня 2025 року справу призначено до розгляду по суті та доручено органу пробації скласти досудову доповідь відносно ОСОБА_4 (а.с.39)

В судовому засіданні 13 листопада 2025 рокупрокурором оголошено короткий викладу обвинувального акта, судом було встановлено особу обвинуваченого та роз`яснено йому суть обвинувачення, поставлено питання обвинуваченому про те, чи зрозуміле йому обвинувачення, чи визнає він себе винним і чи бажає давати показання.

На зазначені питання обвинувачений ОСОБА_4 повідомив суду, що обвинувачення йому зрозуміле, свою вину він визнає в повному обсязі, бажає давати суду показання.

У відповідності до положень частини першої статті 349 КПК України судом було запропоновано стороні обвинувачення та стороні захисту проголосити вступні промови.

У судовому засіданні прокурор зазначив, що враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, добровільності позиції обвинуваченого, відсутності сумнівів у тому, що обвинувачений розуміє суть обвинувачення та не оспорює фактичні обставини справи, він вважає за можливе визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням доказів щодо судових витрат, щодо речових доказів та ухвал про накладення арешту, дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченого, а також оголошенням досудової доповіді, складеної органом пробації.

Обвинувачений ОСОБА_4 з запропонованим прокурором обсягом та порядком дослідження доказів погодився.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не прибули та надали через канцелярію суду письмові заяви, в яких просять судовий розгляд кримінального провадження № 0000241 провести без їх участі, у зв`язку з неможливістю прибути в судове засідання (а.с.44, 45, 62). Претензій матеріального чи морального характеру не мають, цивільний позов заявляти не будуть. Просять суворо не карати, призначити покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі.

Враховуючи викладене, заслухавши думку учасників судового засідання, взявши до уваги письмові заяви ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про розгляд кримінального провадження № 0000241за відсутності потерпілих. Ухвала занесена секретарем судового засідання в журнал судового засідання.

Судом у відповідності до положень частини третьої статті 349 КПК України було з`ясовано, чи правильно розуміють учасники процесу зміст обставин, які ніким не оспорюються, та дослідження доказів щодо яких просить визнати недоцільним прокурор, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Прокурор та обвинувачений зазначили, що їм зрозуміло зміст обставин, які ніким не оспорюються, та дослідження доказів щодо яких просить визнати недоцільним прокурор, їхня позиція є добровільною, та їм зрозуміло, що в подальшому вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд заслухавши думку учасників процесу, з урахуванням положень частин другої та третьої статті 349 КПК України на місці постановив ухвалу про визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та встановлення запропонованого прокурором порядку дослідження доказів, а саме: допит обвинуваченого, дослідження доказів щодо судових витрат, щодо речових доказів та ухвал про накладення арешту, дослідження доказів, що характеризують особу обвинуваченого, а також оголошення досудової доповіді, складеної органом пробації. Ухвала занесена секретарем судового засідання в журнал судового засідання.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за обставин, встановлених судом, наведених вище, визнав повністю, суду розповів про обставини скоєних злочинів так, як про них зазначено в обвинувальному акті.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Після допиту обвинуваченого прокурором було оголошено та надано для долучення до матеріалів справи докази щодо судових витрат, щодо речових доказів по справі та ухвали про накладення арешту, докази, які характеризують обвинуваченого.

Заперечень або доповнень до зазначених доказів від учасників процесу не надходило, за їх згодою зазначені докази було долучено до матеріалів справи.

Крім того, від представника Подільського районного сектору № 1 філії державної установи «Центр пробації» в Одеській області надійшли матеріали досудової доповіді про обвинуваченого ОСОБА_4 із викладенням матеріалів та висновком органу пробації про те, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк не можливе та становить небезпеку для суспільства. У випадку прийняття судом рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням орган пробації рекомендує крім обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, покласти додаткові обов`язки, передбачені ч. 3 ст. 76 КК України (а.с.47-50).

Після дослідження доказів, судом було поставлено питання учасникам процесу про те, чи бажають вони доповнити судовий розгляд і чим саме, чи можливо закінчити дослідження доказів та перейти до судових дебатів.

На вказане питання учасники процесу повідомили, що будь-яких доповнень досудового розгляду, заяв або клопотань вони не мають, та вважають за можливе перейти до судових дебатів.

Враховуючи викладене судом без видалення до нарадчої кімнати було постановлено ухвалу про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами і перехід до судових дебатів.

У судових дебатах:

Прокурор зазначив, що під час розгляду кримінального провадження, в судовому засіданні було встановлено та доведено факт скоєння ОСОБА_4 злочинів, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185 КК України, просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, та призначити покарання: за ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки, за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. При цьому, враховуючи особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, призначити обвинуваченому покарання за сукупністю скоєних злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. При цьому, у разі застосування судом статті 75 КК України не заперечує. Також просить вирішити питання про долю речових доказів і процесуальних витрат у встановленому законом порядку.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судових дебатах зазначив, що свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів він визнає, все викрадене майно повернув, працевлаштувався, бажає залишитися вдома.

В останньому слові обвинувачений просив пробачення за скоєне.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов висновку, що під час судового розгляду підтверджено факт скоєння ОСОБА_4 злочинів, а відтак його дії вірно кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 1 ст. 162 КК України, тобто, незаконне проникнення до іншого володіння особи та за ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням в інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання щодо покарання, яке має бути призначене ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1 КК України цей кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

Частиною першою статті 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до частини другої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Частиною першою статті 65 КК України визначено, що суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до частини другої статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень статті 12 КК України інкриміновані обвинуваченому діяння відноситься до не тяжкого і тяжкого злочину.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно зі статтею 66 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно зі статтею 67 КК України, відсутні.

Суд з урахуванням обставин справи та особи обвинуваченого вважає, що з метою досягнення мети кримінального покарання, визначеної статтею 50 КК України, достатнім для виправлення ОСОБА_4 буде призначення йому покарання за вчинення кримінальних правопорушень: за ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки, за ч. 4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України призначити обвинуваченому покарання за сукупністю скоєних злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

При цьому, суд з урахуванням тяжкості кримінальних правопорушень, особи обвинуваченого та інших обставини справи, дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Так, частиною третьою статті 75 КК України визначено, що у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Частиною першою статті 75 КК України визначено, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 вчинено кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 162 та ч. 4 ст. 185 КК України, які не входить до переліку кримінальних правопорушень за вчинення яких особу не може бути звільнено від відбування покарання з випробуванням. При цьому, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання, що у вигляді позбавлення волі, строк якого не перевищує 5 років, а отже до ОСОБА_4 може бути застосовано звільнення від покарання з випробуванням, передбачене статтею 75 КК України із застосуванням положень ст. 76 КК України.

Зазначеного висновку поряд з тим, що ОСОБА_4 раніше судимий, суд дійшов виходячи з того, що за місцем мешкання характеризується задовільно, на «Д» (диспансерному) обліку в кабінетах у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, не є депутатом Ананьївської міської ради, визнав себе винним та розкаявся, повернув викрадене майно, не приховувався від суду. Судом також враховується думка потерпілих, які просили не карати ОСОБА_4 суворо та призначити йому покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі. Проти застосування ст. 75 КК України, у разі прийняття такого рішення судом, не заперечував прокурор.

Відповідно до статті 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні ні прокурором, ні потерпілими не заявлявся.

Відповідно до вимог пункту 13 частини першої статті 368 та частини четвертої статті 374 КПК України при ухваленні вироку суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат.

Відповідно до частини другої статті 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З матеріалів справи вбачається, що у кримінальному провадженні наявні витрати на залучення експерта для проведення ряду судових товарознавчих експертиз в загальному розмірі 11588,20 гривень, що підтверджується довідками про витрати на проведення відповідних судових експертиз за матеріалами кримінального провадження № 0000241.

Вказані витрати мають бути стягнуті з ОСОБА_4 в дохід держави.

З реєстру матеріалів досудового розслідування та інших матеріалів справи вбачається, що у кримінальному провадженні наявні речові докази, долю яких слід вирішити відповідно до положень статті 100 КПК України.

Згідно частини четвертої статті 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Згідно частини першої статті 203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 374 КПК України суд при ухваленні вироку, серед іншого, ухвалює рішення про початок строку відбування покарання та про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не застосовувались

Враховуючи викладене, керуючись статтями 100, 124, 349, 366-371, 373, 374, 376, 395, 532, 615 ч. 15 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162 КК України, тобто у незаконному проникненні до іншого володіння особи та за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням в інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.ч. 1, 3 ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності із п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом 3 (трьох) років випробувального терміну:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації

Роз`яснити, що у відповідності до положень частин другої та третьої статті 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

В силу положень статті 165 КВК України іспитовий строк засудженому, обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 17 грудня 2025 року.

Арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 08, 10 та 18 липня 2025 року на:

- бувший у використанні ноутбук марки «Lenovo» моделі «В570» у корпусі чорного кольору, без комплектуючих, який поміщено в сейф пакет № PSP 4152123;

- бувший у використанні ноутбук марки «Asus» моделі «F5SL» у корпусі чорного з сірим кольорів з блоком живлення марки «Liteon», який поміщено в сейф пакет № PSP 4152124;

- пневматичну гвинтівку Hatsan-130 з оптикою ORTEX 3-9x40 в поліпропіленовому мішку білого кольору;

- акумуляторну шабельну пилу марки «Dewalt», жовтого кольору з комплектуючими в сейф пакеті № PSP 4152120;

- тример марки «Буковина» моделі «М-430» зеленого кольору з биркою;

- бувшу у використанні кутову шліфувальну машину марки «Дніпро-М», моделі «МШК-920», чорного кольору, яку поміщено в сейф пакеті № PSP 3184886;

- на бувшу у використанні дриль шуруповерт марки «Світязь» моделі «СДШ 551-2РР», блакитного кольору, яку поміщено в сейф пакеті № PSP 3184884, - скасувати.

Речові докази, а саме:

- бувший у використанні ноутбук марки «Lenovo» моделі «В570» у корпусі чорного кольору, без комплектуючих, який поміщено в сейф пакет № PSP 4152123;

- бувший у використанні ноутбук марки «Asus» моделі «F5SL» у корпусі чорного з сірим кольорів з блоком живлення марки «Liteon», який поміщено в сейф пакет № PSP 4152124;

- пневматичну гвинтівку Hatsan-130 з оптикою ORTEX 3-9x40 в поліпропіленовому мішку білого кольору, - повернути ОСОБА_7 ;

- акумуляторну шабельну пилу марки «Dewalt», жовтого кольору з комплектуючими в сейф пакеті № PSP 4152120;

- тример марки «Буковина» моделі «М-430» зеленого кольору з биркою, - повернути ОСОБА_5 ;

- сліди папілярних узорів на трьох відрізках ліпкої стрічки, які поміщені в сейф пакет № ICR0232251 - знищитипісля набрання вироком законної сили.

Суд не вирішує долю речових доказів, а саме: бувшої у використанні кутової шліфувальної машини марки «Дніпро-М», моделі «МШК-920», чорного кольору, поміщеної в сейф пакеті № PSP 3184886, та бувшої у використанні дрилі-шуруповерта марки «Світязь» моделі «СДШ 551-2РР», блакитного кольору, поміщеної в сейф пакеті № PSP 3184884, оскільки це питання вирішено в рамках справи про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 51 КУпАП, справа № 491/779/25.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженець с. Миколаївка Овідіопольського району Одеської області; паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 18 червня 2024 року органом видачі 5114; проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків не надано, на користь держави (Ананьївська міська ТГ, отримувач: ГУК в Одеській області/м. Ананьїв/24060300, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), р/р UA0015634, код банку: 899998, за кодом класифікації доходів бюджету 24060300 «Інші надходження» (державний бюджет)) судові витрати за проведення експертиз в розмірі 11588 (одинадцять тисяч п`ятсот вісімдесят вісім) гривень 20 коп.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Цивільний позов прокурором, потерпілими під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явлено.

Інші, заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду не застосовувались.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ананьївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до частини другої статті 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

У відповідності до частини п`ятнадцятої статті 615 КПК України суд обмежився оголошенням резолютивної частини вироку.

Копію повного тексту вироку негайно після оголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1