Номер провадження: 11-сс/813/1678/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

представника скаржника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ПАТ АТ «Укргазбанк», на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2025 року про повернення скарги на бездіяльність уповноважених осіб ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР),

установив:

Зміст оскарженого судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою було відмовлено у задоволенні клопотання представника заявника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ПАТ АТ «Укргазбанк», про поновлення пропущеного строку на подання скарги на бездіяльність уповноважених осіб ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що отримання інформації представником скаржника 06 серпня 2025 року щодо розгляду поданої заяви про вчинення кримінального правопорушення, не є поважною причиною пропуску строку, передбаченого ч. 1 ст. 304 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, представник заявника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ПАТ АТ «Укргазбанк», подав апеляційну скаргу, в якій вказують на те, що оскаржена ухвала є незаконною.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що наведені ним обставини щодо поновлення строку об`єктивно не залежать від його волевиявлення, адже у нього немає вільного доступу до ЄРДР, тому він позбавлений можливості самостійно отримувати оперативну інформацію про стан розгляду заяви про вчинення злочину, а тому він не мав можливості своєчасно подати скаргу до суду. Натомість, про бездіяльність уповноважених осіб ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області стало відомо 06 серпня 2025 року, після чого 11 серпня 2025 року було подано скаргу до слідчого судді.

Посилаючись на викладене, просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову ухвалу, якою визнати поважними причини пропуску строку на подання скарги, зобов`язати посадових осіб ВП № 5 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області внести до ЄРДР відомості, викладені в заяві від 21 липня 2025 року.

Позиції учасників судового розгляду.

Представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Оскільки прокуратура Одеської області належним чином повідомлена про дату, час і місце апеляційного розгляду, про поважні причини свого неприбуття не повідомила, з клопотанням про відкладання не зверталась, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України її неприбуття не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.

Дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Частина 1 ст. 404 КПК України встановлює, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз оскаржуваного судового рішення дає підстави стверджувати про те, що воно приписам вищевикладеної норми кримінального процесуального закону не відповідає з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є серед іншого щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Належна правова процедура має застосування як під час судового розгляду, так і на стадії досудового розслідування.

Приписами ст. 3 КПК України передбачено, що слідчий суддя - суддя суду 1-ої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Це право може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (рішення ЄСПЛ у справах «Мушта проти України», заява № 8863/06, п. 37; «Kreuz v. Poland», заява № 28249/95, п. 53; «Golder v. the United Kingdom», заява № 4451/70, п. 38, «Stanev v. Bulgaria», заява № 36760/06, п.п. 229-230).

Приписами ст. 303 КПК України передбачений перелік рішень, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскарженні на досудовому провадженні.

Положення п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачають, що на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення в ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно з ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, у тому числі і на бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту вчинення дії або бездіяльності.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо подана після закінчення строку, передбаченого частиною 1 зазначеної статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновленн я.

З матеріалів провадження вбачається, що 23 липня 2025 року представник ОСОБА_6 , який діє в інтересах ПАТ АТ «Укргазбанк», подав заяву про вчинення кримінального правопорушення до ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, яка зареєстрована в журналі ЄО за № 15846 від 23 липня 2025 року.

У подальшому, 11 серпня 2025 року представник заявника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ПАТ АТ «Укргазбанк», подав до Приморського районного суду м. Одеси скаргу у порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність уповноважених осіб ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за його заявою (а.с.1), порушуючи питання про поновлення пропущеного строку, яке обґрунтоване тим що про вказану бездіяльність стало відомо лише 06 серпня 2025 року з листа ВП № 5 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області від 28 липня 2025 року.

За змістом статті 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені, зокрема законом, проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо його пропущено з поважних причин. Отже, в ініційованому учасником кримінального провадження клопотанні про поновлення процесуального строку має бути наведено причини, через які цей строк пропущено. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Статтею 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

До того ж, відповідно до статті 6 Конвенції про захист праві людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенція), кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним». Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справі «Bellet v. France»).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).

Велика Палата Верховного Суду у рішенні від 5 грудня 2018 року (справа № 11-989заі18) зазначила, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Таким чином, відмова у поновленні строку на звернення зі скаргою в умовах, коли заявник надав докази своєї об`єктивної неможливості вчасно подати її, є проявом процесуального формалізму, що несумісний як із завданнями кримінального провадження (ст. 2 КПК України), так і з міжнародними стандартами справедливого суду.

Мотивуючи відмову в задоволенні клопотання про поновлення строку оскарження бездіяльності слідчого, слідчий суддя зазначив, що отримання інформації представником скаржника 06 серпня 2025 року щодо розгляду поданої заяви про вчинення кримінального правопорушення, не є поважною причиною пропуску строку, передбаченого ч. 1 ст. 304 КПК України.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками слідчого судді та зазначає, що слідчий суддя з формальних підстав відмовив у задоволенні клопотання та фактично порушив право особи на доступ до суду.

Так, представником заявника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ПАТ АТ «Укргазбанк», були надані документи, які свідчать про те, що 06 серпня 2025 року з ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області надійшов лист про відмову у внесенні відомостей до ЄРДР, що підтверджує відбиток вхідного реєстраційного штемпеля (а.с.26 т.1), після чого 11 серпня 2025 року звернувся із скаргою до слідчого судді. Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що представник заявника з об`єктивних причин був позбавлений можливості звернутися до слідчого судді зі скаргою у межах строку, передбаченого ч. 1 ст. 304 КПК України, оскільки не знав, що подана ним заява про злочин не була внесена до ЄРДР.

Проте вказані доводи залишились без належної уваги слідчого судді, незважаючи на наявність об`єктивних обставин, що перешкодили своєчасно оскаржити бездіяльність уповноважених осіб ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області.

Відповідно до припису ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

При цьому, на думку апеляційного суду, в подібних випадках слід керуватися положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України, відповідно до якої у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу, зокрема п.14 якої передбачає доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень.

Враховуючи викладене, а також те, що колегія суддів позбавлена можливості постановити рішення по суті скарги, оскільки вона фактично не розглядалась, апеляційний суд приходить до висновку про поважність причин пропуску строку на звернення зі скаргою до слідчого судді та вважає необхідним повернути скаргу представника заявника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ПАТ АТ «Укргазбанк», до суду 1-ої інстанції для розгляду іншим слідчим суддею.

Отже, апеляційний суд вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а у справі необхідно постановити нову ухвалу, якою поновити процесуальний строк та скаргу представника заявника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ПАТ АТ «Укргазбанк» повернути до суду 1-ої інстанції для розгляду по суті слідчим суддею.

Керуючись статями 7, 9, 32, 303, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ПАТ АТ «Укргазбанк», задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку на звернення зі скаргою та повернення скарги на бездіяльність уповноважених осіб ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР- скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу представника заявника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ПАТ АТ «Укргазбанк», на бездіяльність уповноважених осіб ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, визнати такою, що підлягає розгляду, та повернути скаргу для її розгляду по суті до Приморського районного суду м. Одеси, іншим слідчим суддею.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_7 ОСОБА_3 ОСОБА_4