УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

власника майна ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000015 від 18.03.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України, та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000015 від 18.03.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України, та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України, а саме: на майно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене 08.07.2025 при проведенні обшуку за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: банківську картку АТ «Приватбанк» НОМЕР_1 , ноутбук Lenovo ThinkPad Т430Р №2349-P60 PBOGPYW, а також флеш-накопичувач Apacer.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000015 від 18.03.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України, та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 09.07.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України.

З метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, відшукання і вилучення предметів, а також інших речей, які мають значення для досудового розслідування та в подальшому можуть бути використані як доказ під час судового розгляду, в період часу з 21 год. 23 хв. по 22 год. 27 хв. 08.07.2025 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний обшук проведено на підставі ст. 233, 234 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення, у випадку, до постановлення ухвали слідчого судді у невідкладному випадку, пов`язаному із безпосереднім переслідуванням особи, підозрюваної у вчинені кримінального правопорушення - ОСОБА_4 та рятуванням майна (зазначених вище речей, які мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні і були виявлені та вилучені у ході обшуку).

У ході обшуку вилучено майно, що належать ОСОБА_4 , а саме: банківську карту АТ «Приватбанк» НОМЕР_1 , ноутбук Lenovo ThinkPad Т430Р № 2349-P60 PBOGPYW, а також флеш накопичувач Apacer.

Вилучені електронні носії інформації (ноутбук, флеш-накопичувач) містять інформацію в електронному вигляді щодо осіб, причетних до учинення кримінального правопорушення, переписки у месенджері «Telegram» щодо планування та учинення кримінального правопорушення, та підлягають експертному дослідженню при проведенні комп`ютерно-технічних експертиз.

Банківська карта АТ «Приватбанк» НОМЕР_1 може свідчити про те, що саме підозрюваний ОСОБА_4 нею користувався, володів і розпоряджався на момент організації вчинення злочину та з допомогою цього рахунку можливо здійснював оплату послуг посібника та виконавця.

Тобто вилучені предмети містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

09.07.2025 постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_5 вказані речі визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

У разі невжиття заходів щодо накладення арешту на майно, вилучене 08.07.2025 при проведенні обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , існують реальні ризики його приховування, пошкодження, псування, втрати або знищення з боку власника, тобто ОСОБА_4 , оскільки зазначені предмети містять інформацію, що безпосередньо свідчать про його причетність до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України.

Вилучене майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження, має доказове значення у кримінальному провадженні та відповідно з метою збереження речових доказів існує необхідність у застосуванні арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження.

Зазначили, що у разі повернення вилучених речей існує загроза їх знищення з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, з метою встановлення усіх обставин вчинення кримінального правопорушення у цьому кримінальному провадженні необхідно призначити і провести ряд судових експертиз щодо вилученого майна, інформації, яка міститься, стосується обставин.

Незастосування даного виду заходу забезпечення кримінального провадження суттєво зашкодить кримінальному провадженню, призведе до втрати та зникнення речових доказів, які зберегли на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення.

Слідчий підтримав клопотання з підстав, наведених у ньому, та просив задовольнити клопотання.

Власник майна ОСОБА_4 заперечував з приводу задоволення клопотання, вказав, що вилучене майно не має значення для вказаного кримінального провадження.

Вивчивши клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Так, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст.170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні прокурора, та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а тому суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

За змістом ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з п. 1,3 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

У свою чергу, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Зі змісту клопотання прокурора та долучених до нього матеріалів убачається, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000015 від 18.03.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України, та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 09.07.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України.

З метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, відшукання і вилучення предметів, а також інших речей, які мають значення для досудового розслідування та в подальшому можуть бути використані як доказ під час судового розгляду, в період часу з 21 год. 23 хв. по 22 год. 27 хв. 08.07.2025 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний обшук проведено на підставі ст. 233, 234 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення, у випадку, до постановлення ухвали слідчого судді у невідкладному випадку, пов`язаному із безпосереднім переслідуванням особи, підозрюваної у вчинені кримінального правопорушення - ОСОБА_4 та рятуванням майна (зазначених вище речей, які мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні і були виявлені та вилучені у ході обшуку).

У ході обшуку вилучено майно, що належать ОСОБА_4 , а саме: банківську карту АТ «Приватбанк» НОМЕР_1 , ноутбук Lenovo ThinkPad Т430Р № 2349-P60 PBOGPYW, а також флеш накопичувач Apacer.

Вилучені електронні носії інформації (ноутбук, флеш-накопичувач) містять інформацію в електронному вигляді щодо осіб, причетних до учинення кримінального правопорушення, переписки у месенджері «Telegram» щодо планування та учинення кримінального правопорушення, та підлягають експертному дослідженню при проведенні комп`ютерно-технічних експертиз.

Банківська карта АТ «Приватбанк» НОМЕР_1 може свідчити про те, що саме підозрюваний ОСОБА_4 нею користувався, володів і розпоряджався на момент організації вчинення злочину та з допомогою цього рахунку можливо здійснював оплату послуг посібника та виконавця.

Тобто вилучені предмети містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

09.07.2025 постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_5 вказані речі визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Разом із цим, на переконання слідчого судді, у клопотанні належним чином не доведено той факт, що вказане майно, про арешт якого наполягає слідчий, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та має значення речових доказів для кримінального провадження №0000015 від 18.03.2025. Дані про використання вказаного майна, інші відомості про відповідність його ознакам ст. 98 КПК України щодо речових доказів не встановлені. Таким чином відсутні підстави, уважати що майно є доказом в межах кримінального провадження.

Також слідчий суддя звертає увагу на суто формальний характер постанови слідчого від 09.07.2025 року, копія якої долучена до матеріалів клопотання, яка також не містить посилання на конкретні критерії, визначені статтею 98 КПК України, яким нібито відповідає майно.

Отже, матеріали клопотання не містять будь-яких даних, які б документально підтверджували той факт, що вказане майно є доказом кримінального правопорушення, за фактом якого здійснюється досудове розслідування.

Клопотання слідчого не містить жодних доказів того, що такий обсяг втручання у власність виправдовує завдання кримінального провадження.

Враховуючи викладене, аналіз наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів, свідчить про відсутність підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а також недоведеність прокурором факту використання вказаного майна як доказу фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в межах якого здійснюється досудове розслідування, оскільки не може свідчити про вчинення кримінального правопорушення, та не може бути підставою для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, у зв`язку із чим викликає сумнів в розумності і співрозмірності обмеження права власності з завданням кримінального провадження, та наслідки арешту майна для третіх осіб.

Враховуючи наведене, слідчий суддя не знаходить достатніх правових підстав для задоволення клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_5 .

Керуючись ст. 170-174, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000015 від 18.03.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України, та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України, а саме: на майно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене 08.07.2025 при проведенні обшуку за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: банківську картку АТ «Приватбанк» НОМЕР_1 , ноутбук Lenovo ThinkPad Т430Р №2349-P60 PBOGPYW, а також флеш-накопичувач Apacer

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1