Справа № 456/4084/25
Провадження № 1-кп/456/484/2025
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою

10 вересня 2025 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у залі судових засідань Стрийського міськрайонного суду Львівської області у відкритому підготовчому засіданні при розгляді обвинувального акта в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000129 від 23.06.2023, щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, старшого стрільця 2 єгерського відділення 1 єгерського взводу 7 єгерської роти 3 єгерського батальйону військової частини НОМЕР_1 , раніше судимого вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 31.07.2019 за ст. 395, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, звільненого 10.10.2022 після повного відбуття покарання, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просить суд продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , оскільки вважає, що на даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували на час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились та не перестали існувати. Кримінальне правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України, яке інкримінується ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів проти встановленого порядку несення військової служби. Санкція ч. 5 ст. 407 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 10 років. Переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та/або суду підтверджується фактами неодноразового відвідування ОСОБА_4 за місцем його проживання та реєстрації з метою запрошення в СВ Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області для проведення слідчих дій, однак дверей помешкання ніхто не відчиняв, що свідчить про факт ухилення ОСОБА_4 від слідства, спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності. Наведене дає підстави вважати, що ОСОБА_4 , розуміючи тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення, у разі доведення його вини та ухвалення обвинувального вироку може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності. На даний час ОСОБА_4 є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, старшим стрільцем 2 єгерського відділення 1 єгерського взводу 7 єгерської роти 3 єгерського батальйону військової частини НОМЕР_1 . У зв`язку з тим, що військова частина залучена до заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, а також спекулюючи на тому, що в Україні діє воєнний стан, обвинувачений, розуміючи тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення, може самостійно проявляти ініціативу перед командуванням вказаної військової частини щодо залучення його до виконання завдань у зоні бойових дій, включення останнього до бойових розпоряджень, бойових наказів, що фактично призупинить хід досудового розслідування, унеможливить виконання з ОСОБА_4 слідчих (розшукових) дій взагалі та таким чином перешкоджатиме кримінальному провадженню. Зважаючи на те, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , спрямований на грубе порушення порядку проходження військової служби, та в ході досудового розслідування встановлений факт нез`явлення військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану. У випадку добровільної згоди військовослужбовця ОСОБА_4 повернутися для проходження військової служби в Збройних Силах України в іншу військову частину як такого, що скоїв нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, не виключено, що останній може вчинити повторне самовільне залишення військової частини або дезертирство. Крім цього, слід врахувати, що ОСОБА_4 неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень, зокрема, востаннє вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 31.07.2019 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 395, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, звільнений з ЛВК № 30 по відбуттю терміну покарання, що вказує про ризик вчинення також інших кримінальних правопорушень у разі застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу. Неможливість застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки відносно обвинуваченого пов`язана з тим, що вказані запобіжні заході будуть недостатніми для запобігання вищевказаним ризикам та в умовах воєнного етану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 стосовно заявленого клопотання не заперечили.

Суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою підлягає до задоволення з наступних підстав.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 02.09.2025 ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань № 19» без визначення розміру застави строком до 60 днів, тобто до 20 вересня 2025 включно.

Частиною 3 статті 315 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд відповідно до ст. 178 КПК України враховує тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, дані про особу обвинуваченого, який обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, та відповідно наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків: запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Підставою для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що обвинувачений може ухилятися від суду, продовжувати займатися злочинною діяльністю, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

З моменту взяття обвинуваченого ОСОБА_4 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Таким чином, наведені прокурором у судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.

При вирішенні питання про продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Суд також враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, особу обвинуваченого, конкретні обставини кримінального провадження, мотиви, викладені в клопотанні прокурора, а тому є всі підстави вважати, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відтак саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_4 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, виходячи з положень КПК України та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд доходить висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Таким чином, виходячи з положень КПК України та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд доходить висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України, а тому клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою слід задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому, оскільки саме такий запобіжний захід є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження та суспільному інтересу.

Згідно зі ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відтак суд вважає за необхідне продовжити тримання обвинуваченого під вартою до 60 (шістдесяти) днів, тобто до 08 листопада 2025 року включно.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 197, 314-316, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк тримання під вартою до шістдесяти днів - з 10 вересня 2025 року до 08 листопада 2025 року включно.

Копію ухвали вручити прокурору ОСОБА_3 , обвинуваченому ОСОБА_4 та скерувати начальнику ДУ «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1