УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року

м. Київ

справа № 163/1478/23

провадження № 51-270 ск 26

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 у інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Шацького районного суду Волинської області від 14 червня 2024 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року.

Суть питання та встановлені судом обставини

Вироком Шацького районного суду Волинської області від 14 червня 2024 року ОСОБА_5 засуджено до покарання за:

- ч. 4 ст. 191 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади пов`язані з організаційно-управлінськими та адміністративно-господарськими функціями в установах, підприємствах, організаціях на строк 3 роки;

- ч. 2 ст. 191 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади пов`язані з організаційно-управлінськими та адміністративно-господарськими функціями в установах, підприємствах, організаціях на строк 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади пов`язані з організаційно-управлінськими та адміністративно-господарськими функціями в установах, підприємствах, організаціях на строк 3 роки. Строк відбування покарання ОСОБА_5 ухвалено рахувати з дня приведення вироку до виконання. Вирішено питання щодо цивільного позову, процесуальних витрат і речових доказів у кримінальному провадженні.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року вказане судове рішення залишено без зміни.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга захисника ОСОБА_4 , у якій він, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, просить оскаржені судові рішення скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Мотиви Суду

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України,

суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 1, 4 ч. 2, частин 5, 6 цієї статті.

Відповідно до ст. 427 КПК України в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються найменування суду касаційної інстанції, обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень. Крім того, до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються, а також копії касаційної скарги з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.

Статтею 438 КПК України передбачено, що підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального

та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати конкретні порушення закону, що є підставою для їх зміни

чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. Кожна

із зазначених підстав скасування чи зміни судових рішень є самостійною та потребує зазначення доводів із їх належним обґрунтуванням.

Так, коли сторона вимагає скасування або зміни судового рішення, вказуючи на порушення, допущене під час кримінального провадження, вона має обґрунтувати не лише наявність такого порушення, але й надати доводи тому, як воно істотно позначилося на можливостях сторони відстоювати свою позицію у справі. Для цього сторона має продемонструвати, що вона під час кримінального провадження вжила заходів у межах процесуальних можливостей, наданих їй кримінальним процесуальним законодавством, для виправлення ситуації, що склалася внаслідок стверджуваного порушення.

Однак всупереч вищевказаному захисник ОСОБА_4 зазначених вимог процесуального закону не дотримався.

Обґрунтування касаційної скарги зводиться до узагальнених неоднократних цитувань окремих положень законодавства, коментарів до нього, попередніх судових рішень у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 , безвідносно до обставин цієї справи.

Посилання на практику Верховного Суду на підтвердження касаційних доводів є голослівними, оскільки вказівок щодо походження правових висновків (зокрема, із зазначенням номеру справи/провадження, судового рішення), про які зазначає захисник, у касаційній скарзі немає.

Захисник не погоджується з наданою судами оцінкою доказів, заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження та посилається на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Скаржник, вказуючи на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, як на підстави, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК України для скасування оскаржених судових рішень, доводів на обґрунтування зазначеної позиції з урахуванням статей 412, 413 КПК України не наводить.

Так, зокрема, захисник зазначає про невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК України, проте не конкретизує, які саме доводи апеляційної скарги сторони захисту суд апеляційної інстанції не перевірив та на які з них не надав відповіді у цьому судовому рішенні.

Крім цього, скаржник зазначає про незаконність вироку і ухвали з підстави, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК України, проте не обґрунтовує наведене з огляду на положення ст. 414 цього Кодексу.

Усупереч вимог ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги не додано копій оскаржених судових рішень.

До того ж ч. 6 ст. 427 КПК України передбачено, що до касаційної скарги додаються її копії з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження. Ця вимога не поширюється на засудженого, який тримається під вартою.

Саме ці документи з урахуванням п. 1 ч. 1 ст. 430 КПК України суддя-доповідач після відкриття касаційного провадження надсилає учасникам судового провадження разом з копією ухвали про відкриття касаційного провадження, інформацією про їхні права та обов`язки і встановлює строк, протягом якого можуть бути подані заперечення на касаційну скаргу.

Тобто кримінальний процесуальний закон покладає на Суд обов`язок направити копію касаційної скарги сторонам та іншим учасникам кримінального провадження з метою забезпечення реалізації ними своїх прав.

Разом з тим, з метою, серед іншого, забезпечення автоматизації визначених законодавством процесів діяльності судів, органів та установ в системі правосуддя, підвищення рівня доступності системи для осіб, які її потребують, а також інших потреб користувачів, було впроваджено Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або її окремі підсистеми (модулі) (далі - ЄСІТС) та внесено відповідні зміни до кримінального процесуального законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 35 КПК України процесуальні документи в електронній формі можуть подаватися учасниками кримінального провадження до суду з використанням ЄСІТС.

У разі подання касаційної скарги в електронній формі, скаржник зобов`язаний надати докази надсилання учасникам кримінального провадження відповідних документів із використанням ЄСІТС, а тим, які не мають електронного кабінету, докази надсилання документів рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, чого захисником ОСОБА_4 у повному обсязі зроблено не було.

У разі неможливості забезпечити надіслання копій касаційної скарги з додатками усім учасникам кримінального провадження скаржник вправі направити їх до Верховного Суду у порядку ч. 6 ст. 427 КПК України у кількості, що відповідає числу учасників, з метою подальшого виконання Судом п. 1 ч. 1 ст. 430 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК України не додано усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.

Ураховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, колегія суддів вважає

за необхідне залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.

З цих підстав Суд постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Шацького районного суду Волинської області від 14 червня 2024 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків - десять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_6 ОСОБА_3