Житомирський апеляційний суд
Справа №296/8439/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/323/26
Категорія ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

перекладача (з української мови на російську) ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000613 за апеляційною скаргою прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_10 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 30.12.2025 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000613 від 03.06.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ,ст.286 КК України

встановив:

Короткий зміст оскаржуваної ухвали

Ухвалою суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000613 від 03.06.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, повернуто прокурору, для усунення вказаних в ухвалі недоліків. Згідно ухвали суду, прокурором у даному провадженні не було дотримано вимог ст. ст. 29, 68 КПК України та не було долучено до матеріалів справи копії паспорта обвинуваченого, перекладеного на українську мову, а також не було вручено обвинувального акту на зрозумілій обвинуваченому мові, хоча обвинувачений є громадянином КНР та не володіє українською мовою. В зв`язку з цим, суд першої інстанції прийшов до висновку про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що суд дійшов помилкового висновку про повернення обвинувального акту з додатками у кримінальному провадженні №0000613 за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України, для приведення їх у відповідність вимогам КПК України з підстав, передбачених п. 3 ч. З ст. 314 КПК України (без зазначення порушень, які потрібно усунути), оскільки зазначений обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України.

Зазначає, що судом під час підготовчого судового засідання не встановлено відсутності відомостей, передбачених ст. 291 КПК України, або ж інших невідповідностей вимогам КПК України в обвинувальному акті у кримінальному провадженні №0000613 за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Висновок суду про те, що прокурором не дотримано вимог ст. 29 КПК України щодо незалучення ОСОБА_12 перекладача на його рідну мову або іншу мову, яку він розуміє, не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження. Під час досудового розслідування підозрюваним ОСОБА_13 подано 23.07.2025 клопотання про залучення перекладача на російську мову, яке цього ж дня слідчим задоволено та відповідного перекладача залучено, обвинуваченому перекладено основні процесуальні документи, в тому числі обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, на російську мову, перекладені обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування вручено обвинуваченому, що й підтвердили в підготовчому судовому засіданні сам обвинувачений та його захисник ОСОБА_8 . Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 під час досудового розслідування клопотань про залучення перекладача на китайську мову не подавали. Клопотання про залучення перекладача на китайську мову обвинувачений та його захисник заявили лише в підготовчому судовому засіданні, мотивуючи це тим, що вони лише зараз зрозуміли, що обвинувачений недостатньо володіє і російською мовою.

Прокурор зауважує, що підозрюваний ОСОБА_7 , який громадянином Китайської Народної Республіки, з 1997 року проживає в Україні, має посвідку на постійне проживання в Україні з 2008 року, з 2010 року зареєстрований як фізична особа-підприємець та здійснює господарську діяльність, є бенефіціаром ТОВ «ПЕСКО» та ТОВ «ДІНГО ІНВЕСТ», неодноразово брав участь у державних закупівлях, перемагав на них, постачав продукцію, обладнання комунальним підприємствам, органам місцевого самоврядування та державної влади України, складав та завіряв документи українською мовою, отримав 08.08.2013 в Україні посвідчення водія, тобто активно комунікував з людьми в Україні. Копії документів, що підтверджують вказані обставини, долучені прокурором до заперечень та надані суду, проте судом проігноровані ці факти.

Вважає, що твердження суду про недолучення копії паспорта громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_11 , перекладену на українську мову, не грунтується на вимогах КПК України, оскільки КПК України не передбачено направлення до суду копії паспорта особи обвинуваченого - громадянина іншої держави, перекладену на українську мову. В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати. Призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Обставини встановлені судом першої інстанції

З Житомирської окружної прокуратури до Корольовського районного суду м. Житомира надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Ухвалою від 05.08.2025 по вказаному кримінальному провадженню було призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 заявили клопотання про повернення обвинувального акту прокурору посилаючись на те, що обвинувачений є громадянином Китайської Народної Республіки, погано розуміє українську мову, знає російську мову на середньому рівні, однак, обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, вручені ОСОБА_12 , не були перекладені на китайську мову, чи будь-яку іншу мову, яку розуміє обвинувачений, на досудовому слідстві не було залучено перекладача для підозрюваного ОСОБА_11 , не долучено до матеріалів справи перекладу копії паспорта обвинуваченого на українську мову.

Ухвалою суду повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000613 від 03.06.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Повертаючи обвинувальний акт суд зазначив, що в підготовчому судовому засіданні встановлено, що прокурором не дотримано вимог ст. 29 КПК України, а саме: до матеріалів кримінального провадження не долучено копію паспорта громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_11 , яка є перекладена на українську мову. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_7 є громадянином Китайської Народної Республіки, українською мовою не володіє, однак з реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000613 від 03.06.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України не вбачається, що до участі у кримінальному провадженні залучався перекладач. Підозрюваний ОСОБА_7 отримав копію обвинувального акта, викладеного українською мовою, про що останній подав прокурору розписку, виконану українською мовою. Однак, на розписці відсутній підпис перекладача та розписка не перекладалась підозрюваному на його рідну мову або будь-яку іншу мову яку він розуміє. Наведене вище дає право суду вважати, що слідчим та прокурором в ході досудового розслідування не забезпечено обвинуваченому ОСОБА_12 право користуватись послугами перекладача в порядку, передбаченому КПК України, а відтак обвинувачений позбавлений права вести свій захист на рідній мові або на іншій мові, яку він розуміє, чим порушено вимоги КПК України.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку обвинуваченого та його захисника, які вважали ухвалу суду законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Відповідно до положень ч. 4 ст.110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Частиною 6 ст. 9 КПК України передбачено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

До загальних засад кримінального провадження, згідно ст. 7 КПК України віднесено законність, який встановлює обов`язок слідчого, прокурора та суд неухильно додержуватись вимог Конституції України, КПК України, інших актів законодавства.

Аналіз вищевказаних норм законодавства свідчить про те, що п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України поширюється не лише на випадки коли обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а й на інші випадки очевидного порушення вимог КПК України під час досудового слідства.

Згідно з п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України, до обвинувального акта додається розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстр матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого ч. 2 ст. 297-1 КПК України).

У відповідності з положеннями ст. 29 КПК України, кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою.

Прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Переклад процесуальних документів кримінального провадження, надання копій яких передбачено цим Кодексом, здійснюється лише за клопотанням зазначених осіб. Переклад судових рішень та інших процесуальних документів кримінального провадження засвідчується підписом перекладача.

Пунктом 18 ч. 3 ст. 42 КПК України, передбачено, що підозрюваний/обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують; користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.

У відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.

Згідно з п.п «а», «е» ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчинені кримінального правопорушення має щонайменше такі права: бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; якщо він не розуміє мови, яка використовується в суді, або не розмовляє нею, - одержати безоплатну допомогу перекладача.

Європейський Суд у рішенні від 28.11.78 по справі «Лудіке, Белкасем і Коч проти ФРН» зазначив, що право на допомогу перекладача стосується, як усних виступів, так і документальних матеріалів кримінального провадження. Ці гарантії надані з метою реалізації права на справедливий суд. Перекладу підлягають не всі документи кримінального провадження, а тільки основні, що надають можливість обвинуваченому бути ознайомленим з порушеною проти нього справою та мати можливість викласти суду свою версію подій.

У своєму рішенні у справі «Візгірда проти Словенії» ЄСПЛ наголосив, що «під час встановлення потреби обвинуваченого у перекладі, питання його лінгвістичних навичок є основним… Сам факт базового володіння обвинуваченим мовою провадження або… третьою мовою, на яку здійснювався переклад, не означає, що особа може отримати користь від перекладу на мову, яку вона розуміє досить добре, але не достатньо для того, щоб у повному обсязі реалізувати своє право на захист. Це випливає з вимоги про повідомлення обвинуваченого про те, у чому його звинувачують, мовою «яку він розуміє» та з вимоги про надання допомоги з перекладом в обсязі, який би дозволив обвинуваченому слідкувати за ходом справи проти нього та захищатися».

У ситуації, коли засуджений заявляє про те, що він не володіє мовою судочинства, суд має належним чином перевірити потреби засудженого в необхідності залучення перекладача. Кожен випадок відмови в залученні перекладача повинен бути належним чином обґрунтований. На це вказав Верховний Суд у постанові від 6 червня 2024 року по справі №522/1604/17.

У даній справі суду не було надано доказів того, що обвинувачений володіє українською мовою в достатньому рівні. Твердження, що він перебуває тривалий час в Україні та займається господарською діяльністю, а тому не може не знати українську чи російську мови суд вважає припущенням, так як сам факт проживання в Україні та участь в діловому обороті ще не доводить знання української мови обвинуваченим. Так, в засіданні апеляційного суду обвинувачений намагався пояснити, що підписував документи від свого імені, але всю документацію ведуть інші особи бухгалтер, директор юридичної особи. При отриманні посвідчення водія чи інших документів він також не користувався українською мовою. В судовому засіданні не було спростовано ді доводи належними й переконливими доказами, так як підприємницька діяльність обвинуваченого дійсно могла відбуватися через перекладача чи представника. Тобто, достатнє розуміння обвинуваченим української мови є лише припущенням.

Також, ані реєстр матеріалів, ані додані документи не містять підтвердження того, що 23.07.2025 обвинувачений просив надати перекладача саме на російську мову, як вказав прокурор в апеляційній скарзі, а також доказів того, що такий перекладач був залучений чи того, що на досудовому розслідуванні обвинувачений не потребував перекладача. Пояснення про часткове розуміння обвинуваченим в побуті російської мови ще не доводить, що дану мову він розуміє в достатньому рівні, та що вручення йому обвинувального акту саме на цій мові є достатнім для дотримання його прав, гарантованих ст. 29, 42 КПК та п.п «а», «е» ч.3 ст.6 Конвенції.

При цього, якщо обвинувачений і не заявляв про потребу в перекладачі на стадії досудового розслідування, але зробив це в підготовчому судовому засіданні, то з цього часу вказане право обвинуваченого має буть забезпечене, в тому числі і право на отримання обвинувального акту на зрозумілій мові, що може бути здійснено лише прокурором і лише до підготовчого судового засідання.

Тому, оскільки, в підготовчому судовому засіданні суду першої інстанції встановлено, що обвинуваченому не було вручено обвинувальний акт та реєстр матеріалів до нього в перекладі на мову, якою він достатньо володіє, та не підтверджено, що такою мовою є російська, то суд вірно вважав, що обвинувальний акт кримінальному провадженні №0000613 від 03.06.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України підлягав поверненню прокурору для перекладу та вручення обвинуваченому обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування на ту мову, якою він достовірно володіє в достатній мірі для розуміння суті обвинувачення, яке йому висунуто.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно вказав на недоліки обвинувального акта щодо невручення перекладу обвинувального акту на зрозумілу обвинуваченому мову як на обставини, що перешкоджають вирішенню всіх питань, пов`язаних з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду та проведення судового розгляду, і обґрунтовано виніс ухвалу про повернення обвинувального акта прокурору.

Водночас, суд погоджується з доводами прокурора, що не долучення копії паспорта обвинуваченого, перекладеного на українську мову, не може вважатися недоліком обвинувального акту, оскільки обсяг і характер доказів визначається стороною, яка їх надає, а докази будуть оцінюватися судом на предмет їх належності, допустимості та достовірності вже в ходу судового розгляду справи по суті. Проте вказані доводи не впливають на законність рішення суду першої інстанції та наслідок його перегляду апеляційним судом.

Керуючись ст. 291, 376, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 30 грудня 2025 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000613 від 03.06.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ