ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2771/25 Справа № 227/3150/14-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року м. Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кривому Розі апеляційну скаргу прокурора Краматорської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_7 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 03 липня 2025 року, якою повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000900 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.11.2013, стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч. 3 ст. 187 КК України, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 03 липня 2025 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000900 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.11.2013, стосовно ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч. 3 ст. 187 КК України, повернуто прокурору.

Вказану ухвалу, суд першої інстанції мотивував тим, що у наданому суду обвинувальному акті при викладі анкетних відомостей обвинуваченого ОСОБА_8 зазначено, що останній проживає у АДРЕСА_1 , судові повістки направлялися як за вказаною адресою так і за адресою повідомленою Міністерством соціальної політики, а саме: АДРЕСА_2 .

Втім, зазначене в обвинувальному акті та у інформації наданій Міністерством соціальної політики місце проживання обвинуваченого ОСОБА_8 не відповідає дійсності, оскільки обвинувачений більше 10 років перебуває у розшуку та за судовими викликами, направленими за вказаними адресами, до суду жодного разу не з`явився, що є додатковою передумовою для встановлення місця його фактичного проживання.

Тому, є неприпустимим перекладення встановлення місця проживання ОСОБА_8 на суд, що, у свою чергу, призводить до судової тяганини та унеможливлює здійснення належного повідомлення особи про розгляд справи.

Суд зауважує, що до повноважень суду не входить встановлення місця проживання/перебування обвинуваченого під час підготовчого провадження, це є виключно прерогативою сторони обвинувачення, яка зобов`язана належним чином виконувати покладені на неї обов`язки. Таким чином, наведені вище обставини позбавляють суд об`єктивної можливості здійснити виклик обвинуваченого, місце проживання якого органом досудового розслідування належним чином не встановлено, у підготовче судове засідання та провести його з дотриманням вимог ст. 314 КПК України.

На зазначене судове рішення, прокурором Краматорської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_9 подана апеляційна скарга.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення обвинувального акту на новий судовий розгляд. На обґрунтування своїх вимог вказує, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 повністю відповідає вимогам п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки в ньому в повному обсязі зазначені анкетні відомості обвинуваченого на момент закінчення досудового розслідування та його вручення сторонам провадження. Встановлено, що ОСОБА_8 зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказує, що до матеріалів кримінального провадження доданий реєстр матеріалів досудового розслідування та розписки обвинуваченого про отримання ним обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Зауважує, що неявка обвинуваченого ОСОБА_8 в судові засідання свідчить лише про те, що судом не здійснено усіх передбачених нормами діючого КПК України можливостей виклику обвинуваченого до суду, а не вказує на невідповідність обвинувального акту ст. 291 КПК України.

Вказує, що є помилковими висновки суду щодо перебування ОСОБА_8 у розшуку більше 10 років, оскільки ухвалами Добропільського міськрайонного суду Донецької області провадження відновлювалось та зупинялось, зокрема через хворобу обвинуваченого.

Апеляційним судом здійснений виклик обвинуваченого ОСОБА_8 за зазначеною адресою мешкання, встановленою на час складання обвинувального акту та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Дніпровського апеляційного суду.

На зазначену дату та час, обвинувачений не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, у зв`язку із тим, що в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становище обвинуваченого, колегія суддів вважає за можливе провести судове засідання за відсутності обвинуваченого.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , який просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора Краматорської окружної прокуратури Донецької області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Частиною 3 ст. 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення, зокрема повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Ухвала про повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Згідно ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу, отже обвинувальний акт може бути повернуто прокурору лише з мотивів його невідповідності вказаній статті.

Перелік відомостей, які обов`язково має містити обвинувальний акт, зазначено в ч. 2 ст. 291 КПК України.

Статтею 291 КПК України встановлено вимоги щодо змісту та форми обвинувального акта. Зокрема, обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого; анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складення та затвердження.

Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення про повернення обвинувального акту прокурору, послався на відсутність обвинуваченого ОСОБА_8 за адресою зазначеною в обвинувальному акті та перебування останнього у розшуку тривалий час.

Колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції про повернення обвинувального акта, складеного щодо ОСОБА_8 через невідповідність його вимогам ст. 291 КПК України, оскільки повернення обвинувального акту прокурору може мати місце лише за умови виявлення судом прямої невідповідності положень обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, які перешкоджали суду призначенню обвинувального акта до судового розгляду. Проте порушень, які перешкоджають призначенню судового розгляду на підставі обвинувального акта щодо ОСОБА_8 колегією суддів не встановлено.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Зокрема, в ньому зазначено анкетні відомості обвинуваченого, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, дата та місце народження, місце проживання та громадянство.

Більш того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судове провадження поновлювалось, у зв`язку із встановленням місця перебування ОСОБА_8 , проте в подальшому знов зупинялось, як через хворобу останнього так і через його ухилення від явки до суду. При цьому судом першої інстанції не було встановлено невідповідності адреси мешкання ОСОБА_8 на той період часу.

Що стосується посилань місцевого суду на невідповідність обвинувального акта щодо ОСОБА_8 вимогам закону, оскільки анкетні дані обвинуваченого не містять достовірних відомостей про його місце проживання, то це не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору, оскільки в обвинувальному акті вказані дані відображено у тому виді, в якому вони були встановлені у межах досудового розслідування.

Апеляційний суд наголошує, що лише факт ухилення обвинуваченого від явки до суду не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору, адже на цій процесуальній стадії прокурор може лише усунути недоліки обвинувального акту та не вправі вчиняти інші процесуальні дії, в тому числі і вживати заходів до розшуку обвинуваченого.

Колегія суддів зауважує, що в даному випадку відсутні підстави вважати, що на час звернення до суду з обвинувальним актом зазначені у ньому відомості про місце проживання обвинуваченого не були актуальними, доводи прокурора про те, що у межах досудового розслідування останній викликався за вказаною адресою та з`являвся до слідчого, матеріалами справи не спростовуються. Факт неявки обвинуваченого за викликом суду, як такий, не свідчить про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України та не є підставою для його повернення прокурору.

Також, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції залишив поза увагою положення ст. 335 КПК України, згідно яких, у разі якщо обвинувачений ухилився від суду, суд зупиняє судове провадження щодо цього обвинуваченого до його розшуку. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору. Отже, Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра не позбавлений можливості оголосити розшук обвинуваченого ОСОБА_8 через його неявки у судове засідання та не можливості іншим чином встановити місце перебування останнього.

Зважаючи на наведене, місцевий суд формально послався на недотримання вимог статті 291 КПК України при складанні обвинувального, що не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді, а тому рішення місцевого суду є необґрунтованим та незаконним.

Відповідно до положень ст. 314 КПК України суд першої інстанції має право повернути обвинувальний акт лише у разі його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України.

Отже, суд першої інстанції має перевірити відповідність обвинувального акту на предмет його відповідності вимогам ст. 291 КПК України, які є вичерпними.

Проте, недоліки, на які вказав місцевий суд в оскаржуваній ухвалі, не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору у розумінні положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.

У зв`язку з вказаним апеляційна скарга прокурора є обґрунтованою і підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 291, 314, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 418, 419, 474 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу прокурора Краматорської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_7 , - задовольнити.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 03 липня 2025 року, якою повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000900, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.11.2013 р., стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч. 3 ст. 187 КК України, скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді