Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

29.09.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження у кримінальному провадженні №11-сс/4806/555/25, за апеляційною скаргою прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.08.2025 року, щодо ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.08.2025 року, задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного за ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, а саме до 09 год. 55 хв. 01 жовтня 2025 року включно, з визначенням застави в розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 757 000 грн.

У разі внесення застави на ОСОБА_7 покладено наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучаться із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування з свідками по справі; здати на зберігання до відповідних органів державної влади ДМС у Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

З матеріалів судового провадження слідує, що слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000240, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.09.2021, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 364 та ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 на підставі наказу № 126-р від 28.07.2016 року, призначений на посаду начальника управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради головного архітектора м. Ужгорода, та набув статусу посадової особи місцевого самоврядування 5 рангу.

Згідно Посадової інструкції начальника управління містобудування та архітектури, головного архітектора міста, затвердженої 01.06.2017 на ОСОБА_7 покладено обов`язки по організації роботи управління, підготовку проектів розпоряджень міського голови та рішень сесій міської ради, що належать до компетенції управління, розгляд та погодження містобудівної, проектної та земельної документації відповідно до чинного законодавства. Видає накази в межах своєї компетенції. Зобов`язаний дотримуватися чинного законодавства України та знати практику застосування законодавства з питань, що належать до його компетенції.

Діючи усупереч інтересів служби та законодавства у сфері містобудівної діяльності, використовуючи для цього своє службове становище ОСОБА_7 13.08.2019 року реалізував на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протиправний механізм зміни цільового призначення земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :39:001:0135, яка станом на 13.08.2019 перебувала у комунальній власності міста Ужгорода з метою підвищення фінансової та ринкової привабливості вказаної земельної ділянки, створення сприятливих передумов для її подальшої реалізації за наступних обставин: рішенням №1152 від 10.07.2018 року Ужгородської міської ради ОСОБА_8 надано дозвіл на підготовку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, на підставі чого ПП «Ужгеостар» на виконання вимог ст. ст. 20, 186-1 ЗК України, у невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб, але не пізніше 13.08.2019, подав до управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради копію проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із зміною цільового призначення у власність ОСОБА_8 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 , площею 0,0600 га, (кадастровий номер земельної ділянки :39:001:0135).

За результатами розгляду проєкту усупереч вищезазначених норм, а також положень ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 3, ч. ч. 1, 2 ст. 6, ст. 7, ч. 1 ст. 9, ст. 16, ст. 17, 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 13 Закону України «Про архітектурну діяльність», ст. 20, ст. 186-1 Земельного Кодексу України, п. 4.8 Порядку розроблення містобудівної документації, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.11.2011 № 290, ОСОБА_7 , розуміючи складність законодавчо визначеного правового механізму внесення змін до містобудівної документації «Детальний план території, обмеженої вулицями Климента Тімірязєва, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , Івана Сільвая, ОСОБА_11 та Стрільничної», дозвіл на розроблення якого надано рішенням XIX сесії Ужгородської міської ради VII скликання 08.02.2018 № 0989, що полягали у зміні функціонального призначення території для подальшої можливості зміни цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером :39:001:0135, використовуючи службове становище, як начальник управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради головному архітектору м. Ужгорода, вдався до дій, які суперечать інтересам служби на користь третіх осіб.

В подальшому 03.09.2019 року ОСОБА_8 звернувся до Ужгородської міської ради із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (зі зміною цільового призначення), загальною площею 0,0600 га., яка розташована по вул. Климента Тімірязєва, з подальшою передачею у власність. Кадастровий номер :39:001:0135.

До заяви ним було долучено витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-019 від 29.08.2019 року з кадастровим номером :39:001:0135 відповідно до якого видом використання земельної ділянки є землі комерційного використання, форма власності комунальна, кадастровий план земельної ділянки та проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (зі зміною цільового призначення) гр. ОСОБА_8 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :39:001:0135 в якому наявний висновок Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради від 17.08.2019 року №432/03-08/19, щодо погодження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із зміною цільового призначення у власність ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_1 , що надається для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд., при цьому зазначивши, що затвердження проектної документації із землеустрою можливе виключно після затвердження детального плану території обмеженої вулицями ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та Стрільничної, при умові врахування використання даної земельної ділянки під садибну забудову.

Як встановлено, відповідно до генерального плану міста Ужгород, затвердженого рішенням XIX сесії IV скликання Ужгородської міської ради 04.06.2004 № 313, земельна ділянка з кадастровим номером :39:001:0135 розташована у зоні земель багатоквартирної житлової забудови та зони зелених насаджень загального користування.

Рішенням L сесії VII скликання Ужгородської міської ради № 2068 від 23.07.2020 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_8 загальною площею 0,0707 га. (кадастровий номер :39:001:0135 площею 0,0600 га та кадастровий номер :39:001:0319 площею 0,0107 га) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 та передано їх у власність, оскільки єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 Земельного кодексу України, норми статті 118 Земельного кодексу України не містять. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватися саме на етапі погодження такого проекту.

Таким чином, начальником управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради головним архітектором м. Ужгорода, ОСОБА_7 , реалізовано на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протиправний механізм зміни цільового призначення земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :39:001:0135, з метою підвищення фінансової та ринкової привабливості вказаної земельної ділянки, створення сприятливих передумов для її подальшої реалізації, що проявилось в умисному внесені ним неправдивих відомостей до офіційного документу - висновку від 13.08.2019 № 432/03-08/19 про погодження проєкту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, яка передається у власності ОСОБА_8 за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, у частині відсутності обмежень щодо містобудівної документації та обмежень щодо будівництва житлового будинку, вартістю 965 784,00 гривень (дев`ятсот шістдесят п`ять тисяч сімсот вісімдесят чотири гривень), що у двісті п`ятдесят разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто спричинили тяжкі наслідки.

За таких обставин, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, а саме: зловживання владою, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для іншої фізичної, використання службовою особою влади, всупереч інтересам служби, що завдало тяжких наслідків охоронюваним законом державним інтересам, а також інтересам юридичної особи.

Крім цього ОСОБА_7 перебуваючи на посаді начальника управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради головний архітектор м. Ужгорода чітко розуміючи, що відповідно до генерального плану міста Ужгород, затвердженого рішенням XIX сесії IV скликання Ужгородської міської ради 04.06.2004 № 313, земельна ділянка з кадастровим номером :39:001:0135 розташована у зоні земель багатоквартирної житлової забудови та зони зелених насаджень загального користування будучи службовою особою, діючи умисно, всупереч ч. 1 ст. 3, ч. ч. 1, 2 ст. 6, ст. 7, ч. 1 ст. 9, ст. 16, ст. 17, 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 13 Закону України «Про архітектурну діяльність», ст. 20, ст. 186-1 Земельного Кодексу України, п. 4.8 Порядку розроблення містобудівної документації, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.11.2011 № 290 власноручно підписав та скріпивши відтиском печатки офіційний документ висновок Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради від 13.08.2019 № 432/03-08/19 про погодження проєкту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, яка передається у власності ОСОБА_8 за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, до якого були внесені неправдиві відомості у частині відсутності обмежень щодо містобудівної документації та обмежень щодо нового будівництва.

На підставі викладеного, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, а саме у внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

З огляду на вищевикладене, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні ряду кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності, що суперечить інтересам служби та законодавству, яке регулює містобудівну діяльність з використанням для цього свого службового становища, а саме у вчиненні злочинів, котрі охоплюються ч. 2 ст. 364 та ч. 1 ст. 366 КК України, а саме у зловживанні службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для іншої фізичної особи використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом інтересам держави, що спричинило тяжкі наслідки та внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей. 31.07.2025 ОСОБА_7 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364 та ч. 1 ст. 366 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364 та ч. 1 ст. 366 КК України, повністю підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме рапортом про виявлення кримінального правопорушення, висновком за результатами проведення земельно-технічної експертизи, висновком експертизи за результатами проведення судової земельно-оціночної експертизи, проєктом землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, яка передається у власності ОСОБА_8 кадастровий номер земельної ділянки :39:001:0135; протокол огляду місця події, та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, які відносяться до категорії тяжких злочинів і за який йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

З огляду на те, що ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні злочину який відносяться до категорії тяжких злочинів, орган досудового розслідування вважає, що останній з метою уникнення від кримінальної відповідальності, та усвідомлюючи про неминучість покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Вказаний ризик, на думку сторони обвинувачення має місце, враховуючи обставини вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення у якому він підозрюється, а також, те що злочин, передбачений ч. 2 ст. 364 КК України вчинений, службовою особою з використанням службового становища, який інкримінується останньому, є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Так, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Таким чином, тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку значно підвищують ймовірність ризику переховування ОСОБА_7 від суду.

Також, наявний та обґрунтований ризик - незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні. Даний ризик підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді начальника управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради головного архітектора м. Ужгорода, і в силу виконання своїх службових обов`язків, має широке коло знайомих, у тому числі і серед депутатського корпусу Ужгородської міської ради. У кримінальному провадженні на даний час ще не встановлені та не допитані як свідки працівники управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради які приймали участь у підготовці відповідних документів які обґрунтовують пред`явлену підозру ОСОБА_7 , а тому сторона обвинувачення, враховуючи службове становище відповідно до займаної посади підозрюваного не виключає можливості вчинення ним безпосередньо чи за посередництва інших осіб з метою уникнення кримінальної відповідальності спроб незаконного впливу на вказаних осіб, та інших учасників кримінального провадження, а також спроб знищення, спотворення чи підроблення документів, що можуть мати доказове значення.

У сторони обвинувачення є підстави вважати, що ОСОБА_7 , може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, існує ризик знищення, приховування або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а саме органом досудового розслідування на даний час не вилучено оригінал висновку Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради від 13.08.2019 № 432/03-08/19 про погодження проєкту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, яка передається у власності ОСОБА_8 за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, до якого були внесені неправдиві відомості у частині відсутності обмежень щодо містобудівної документації та обмежень щодо нового будівництва та інші документи, які обґрунтовують пред`явлену ОСОБА_7 підозру а саме проєкти рішень Ужгородської міської ради що стосуються даної земельної ділянки а також «Детального плану території, обмеженої вулицями вулицями Климента Тімірязєва, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , Івана Сільвая, ОСОБА_11 та Стрільничної» які знаходяться у володінні Ужгородської міської ради, доступ до яких є необхідним для забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду даного кримінального провадження.

Окрім іншого, ОСОБА_7 з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може вчинити інше кримінальне правопорушення, адже у відповідності до вимоги про судимість останній вже неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів у сфері службової діяльності.

З метою запобігання вчинити підозрюваним ОСОБА_7 будь-якої з вищеописаних дій, виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, а саме обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

Вивченням особи підозрюваного на даний час встановлено, що він перебуває на посаді начальника управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради головного архітектора м. Ужгорода, та набув статусу посадової особи місцевого самоврядування 5 рангу, має високі соціальні зв`язки серед населення та депутатського корпусу Ужгородської міської ради, раніше не судимий, обставини вчинення ним тяжкого злочину створюють йому тільки негативну репутацію.

Крім того, ч. 4 ст. 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається, зокрема, у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Однак, такий розмір застави для підозрюваного ОСОБА_7 є недостатнім та нездатний повною міро забезпечити виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, в тому числі з корисливих мотивів, а також злочину в якому спричинено збитки державі на загальну суму 965 784,00 гривень (дев`ятсот шістдесят п`ять тисяч сімсот вісімдесят чотири гривень)

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує зазначений розмір.

За допомогою застосування до ОСОБА_7 заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.

Таким чином, орган досудового розслідування вважає, що є обґрунтовані підстави для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 , найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки із вищеперерахованих обставин інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігти вищеописаним ризикам та забезпечити належну поведінку підозрюваного.

В ухвалі слідчого судді вказано на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364 та ч. 1 ст. 366 КК України. При розгляді клопотання слідчим суддею також оцінено особу підозрюваного ОСОБА_7 , який є одруженим, раніше не судимим, має на утриманні маму похилого віку. Разом з цим, місцевий суд зазначив, що у ОСОБА_7 наявні міцні соціальні зв`язки, а також те, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що вчинений з корисливим мотивом, з використанням службового становища, який має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а тому підозрюваному необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави. Визначаючи розмір застави, слідчий суддя констатував, що у даному випадку має місце виключний випадок і застава в максимальному розмірі, передбаченому п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, не в повній мірі гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, оскільки розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, і визначив підозрюваному заставу, у розмірі - 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 757 000 грн., оскільки саме такий розмір буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, прокурор ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, у якій зазначає про невідповідність рішення вимогам закону в частині визначення розміру застави підозрюваному. Прокурор вказує, що з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним у сукупності із даними про особу підозрюваного, а також наявність у кримінальному провадженні ризиків, передбачених п. 1 та 3 ч. п. ст. 177 КПК України, застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу є неможливим. Крім того, розмір застави, визначений слідчим суддею, є явно недостатнім з огляду на майновий та сімейний стан підозрюваного. Незважаючи на те, що сума застави у розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб не перевищує граничну межу, встановлену статтею 182 КПК України для тяжкого злочину (80 прожиткових мінімумів), вона є незначною для підозрюваного. Це підтверджується тим, що застава була внесена в день її визначення. На думку прокурора, визначена сума застави не здатна забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків. Просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. У разі якщо апеляційний суд прийде до переконання про необхідність визначення застави підозрюваному ОСОБА_7 то обрати йому у відповідності до ч. 5 ст. 182 КПК України заставу не менше, як 965 932,00 (дев?ятсот шістдесят п?ять тисяч дев?ятсої три) грн., що становить 319 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

ОСОБА_7 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_14 подав до апеляційного суду клопотання, у якому вказав про завершення досудового розслідування. Констатував, що 25.09.2025 обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні скеровано за підсудністю до Ужгородського міськрайонного суду. Просив залишити апеляційну скаргу прокурора без розгляду.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_14 , неявка яких, з огляду на положення ст. 405, 422 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд провадження за відсутності вказаних учасників апеляційний суд бере до уваги, що: вони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, що підтверджується розпискою від 22.09.2025 (а. с. 39); заяв чи клопотань про відкладення розгляду не подавали.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення прокурора ОСОБА_15 , який підтримав апеляційну скаргу та перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Приймаючи судове рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

З приписів ст. 183 КПК України слідує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам.

Колегія суддів вважає, що клопотання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування і відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що у провадженні ОВС відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності ГУНП в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження за № 0000240, відомості про яке внесені 15.09.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364 та ч. 1 ст. 366 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється прокурорами Закарпатської обласної прокуратури.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання слідує, що клопотання розглядалось за участі як підозрюваного ОСОБА_7 , так і його захисника адвоката ОСОБА_14 , що свідчить про дотримання слідчим суддею передбачених ст. 193 КПК України вимог, у тому числі, дотримання права особи на захист.

Зі змісту апеляційної скарги та матеріалів судового провадження слідує, що висновки слідчого судді про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також обґрунтованість підозри ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364 та ч. 1 ст. 366 КК України, наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України та неможливість застосування щодо ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою, - не оспорюються як апелянтом (прокурором) в апеляційній скарзі, так і стороною захисту, про що свідчить і факт неподання стороною захисту апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційним судом не перевіряються і визнаються такими, що ґрунтуються на фактичних обставинах та матеріалах судового провадження, належним чином вмотивованими.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги, зокрема в частині розміру визначеної підозрюваному застави.

Приймаючи обґрунтоване рішення про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано взяв до уваги майновий та сімейний стан підозрюваного, наявність на утриманні у останнього мами похилого віку, дочки студентки, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_7 підозрюється, характер кримінального правопорушення, зокрема злочин, передбачений ч. 2 ст. 364 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, спосіб вчиненого злочину: вчинений з корисливих мотивів, з використанням службового становища, оцінюючи ступінь порушення загальносуспільних прав та інтересів, кількість та ступінь ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, так і дані про особу підозрюваного, - і прийшов до обґрунтованого висновку про те, що в даному випадку має місце виключний випадок і застава в максимальному розмірі, передбаченому п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, не в повній мірі гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, оскільки розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, і вважав за необхідне визначити підозрюваному заставу, у розмірі - 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 757 000 грн., оскільки саме такий розмір буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.

Колегія суддів вважає, що вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При визначенні розміру застави слід не допускати встановлення такого її розміру, що є завідомо непомірним для особи та призводить до неможливості виконання застави. З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 .

Підстав вважати вказаний розмір застави недостатнім для виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, колегія суддів не знаходить.

З огляду на що, твердження прокурора про те, що застава у розмірі 250 прожиткових мінімумів є незначною для підозрюваного є безпідставними та не підтверджені жодними доказами.

З вказаного слідує, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 757 000 грн., який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованих йому кримінальних правопорушень та його наслідками, є обґрунтованим.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі стосовно обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень та наявності у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, враховані слідчим суддею при визначенні підозрюваному розміру застави одночасно із застосуванням запобіжного заходу у виді тримання під вартою який, на думку колегії суддів, співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю кримінального правопорушення, та підстав вважати його занадто м`яким колегія суддів не знаходить.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на обвинуваченого, та покликаний забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок підозрюваного злочину, а лише присутність обвинуваченого на судовому засіданні.

Колегія суддів не погоджується із доводами апеляційної скарги прокурора про необхідність визначення підозрюваному на даному етапі досудового розслідування розміру застави у розмірі 965 932,00 гривень, та вважає такі доводи не обґрунтованими належним чином.

Європейський суд з прав людини у рішенні "Istomina v. Ukraine" від 13.01.2022 (заява № 23312/15), вказав, що «гарантія, передбачена пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликана забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок підозрюваного злочину, а лише присутність обвинуваченого на судовому засіданні. Таким чином, розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на обвинуваченого, його майно та його чи його відносини з особами, які мають надати особисту поруку, іншими словами, на ступінь впевненості щодо можливої перспективи того, що втрата застави або позов проти гарантів у разі неявки підсудного в судове засідання буде діяти як достатній стримуючий фактор, щоб запобігти бажанню втекти з його або його боку… Оскільки йдеться про основне право на свободу, гарантоване статтею 5, органи влади повинні надзвичайно обережно встановити відповідний розмір застави, і вирішити, чи є необхідним продовження тримання під вартою. Серйозність звинувачень проти обвинуваченого не може бути вирішальним фактором, що виправдовує суму застави» (§25 рішення).

Фактів неналежної процесуальної поведінки підозрюваного з моменту внесення розміру застави та доказів недостатності визначеного слідчим суддею розміру застави для виконання покладених на нього обов`язків, прокурором не надано, а відтак підстави для визначення підозрюваному застави у більшому розмірі не встановлені.

Інші обставини, які б давали підстави для скасування судового рішення апеляційним судом не встановлено.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що жодних доказів чи даних про обставини, які б свідчили про незаконність ухвали слідчого судді, до апеляційної скарги не додано й будь-яких обґрунтованих клопотань прокурором із цього приводу прокурором не заявлялось; що строк дії оскаржуваної ухвали сплив і така втратила чинність у часі.

Керуючись ст. ст. 176-183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.08.2025 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: