УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 року м. Володимир

Слідчий суддя Володимирського міського суду Волинської області ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Володимирі, клопотання начальника СД Володимирського РВП ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000374 від 20 листопада 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

21.11.2025 року начальник СД Володимирського РВП ГУНП у Волинській області капітан поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Володимирського міського суду Волинської області із клопотанням, належним чином погодженим із прокурором, про арешт майна, яке 19.11.2025 року було виявлено і вилучено під час огляду місця події.

З матеріалів клопотання вбачається, що 19 листопада 2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час проходження паспортного контролю на пункті пропуску Устилуг надав працівникам ДПСУ пенсійне посвідчення серія НОМЕР_1 видане 03.10.2023, яке містить ознаки підробки.

20.11.2025 за даним фактом СД Володимирського РВП ГУНП у Волинській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000374 з попередньою кваліфікацією за ч.4 ст. 358 КК України.

19.11.2025 під час огляду місця події у ОСОБА_4 було вилучено: пенсійне посвідчення серія НОМЕР_1 видане 03.10.2023 на ім`я ОСОБА_4 .

Згідно ч.7 ст.237 КПК України, вилучені речі вважається тимчасово вилученим майном.

Начальник СД вказує, що вилучені в ході огляду предмети є безпосереднім об`єктом кримінально протиправних дій, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч.1 ст. 98 КПК України.

Таким чином, вилучене пенсійне посвідчення серія НОМЕР_1 видане 03.10.2023 на ім`я ОСОБА_4 , підлягає арешту із забороною відчуження, розпорядження та користуванням, оскільки має значення речового доказу для кримінального провадження. В іншому ж випадку, вказане посвідчення, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні, підлягатиме поверненню, а тому сліди злочину на ньому можуть бути знищені.

Начальник СД в судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Власник майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань чи заяв про відкладення розгляду справи не надходило.

Враховуючи те, що учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явилися, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів, у відповідності з ч.4 ст. 107 КПК України, не здійснювалося.

Перевіривши та дослідивши матеріали клопотання та оцінивши їх в сукупності, слідчий суддя вважає його підставним та таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Встановлено, що СД Володимирським РВП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000374, внесеного до ЄРДР 20.11.2025 року, з попередньою кваліфікацією за ч.4 ст. 358 КК України.

19.11.2025 під час огляду місця події у ОСОБА_4 було вилучено пенсійне посвідчення серія НОМЕР_1 видане 03.10.2023 на ім`я ОСОБА_4 .

Постановою начальника СД Володимирського РВП ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_3 від 20.11.2025 року вказане пенсійне посвідчення серія НОМЕР_1 видане 03.10.2023 на ім`я ОСОБА_4 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000374 від 20 листопада 2025 року.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні правові підстави для накладення арешту на вилучене 20.11.2025 року, під час огляду місця події, пенсійне посвідчення серія НОМЕР_1 видане 03.10.2023 на ім`я ОСОБА_4 , з метою його збереження, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що це посвідчення є предметом кримінального правопорушення, зберігло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а тому клопотання начальника СД підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 167, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника СД Володимирського РВП ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000374 від 20 листопада 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України-задовольнити.

Накласти арешт на пенсійне посвідчення серія НОМЕР_1 видане 03.10.2023 на ім`я ОСОБА_4 , яке було вилучено у ОСОБА_4 , власником якого є ОСОБА_4 , заборонивши відчуження, розпорядження та користування даним майном.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_5