Провадження №1-кс/333/3745/25
УХВАЛА

03 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу - ОСОБА_3 , уповноваженої особи ТУ ДБР, розташоване у м. Мелітополі ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Мелітополі щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань з заяви ОСОБА_5 від 19.11.2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

25.11.2025 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_3 як представника ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в якій зазначено таке.

16.09.2025 року, приблизно о 16-00 год., син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сповістив свою матір - ОСОБА_5 , що він їде додому і знаходиться в Дніпровському районі м. Запоріжжі. Через декілька хвилин він знову подзвонив останній та повідомив, що його затримали особи у військовій формі і доставляють до якогось ТЦК та СП.

19.10.2025 року ОСОБА_6 подзвонив своїй матері та повідомив, що він знаходиться у військовій частині НОМЕР_1 , йому зробили військовий квиток та оформили ВЛК, які фактично підроблені та фальсифіковані, так як за станом здоров`я він не мав би бути придатним до несення військової служби.

Таким чином, посадові особи, які представилася співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 грубо порушили ст. 19 Конституцію України та вчинили злочинні дії відносно ОСОБА_7 , а саме: зупинили без його згоди; обмежили його пересування; перешкоджали йому здійснювати відео/аудіо фіксацію факту вчинення правопорушення; незаконно вимагали надати документи, що посвідчують особу; примушували його підписати та отримати завідомо підроблений документ - повістку про необхідність явки у ТЦК та СП; вчиняли дії щодо позбавлення/обмеження його волі, незаконного затримання та викрадення з метою доставки його до ТЦК та СП; вчиняли насильницькі дії відносно його, завдаючи при цьому фізичної та психологічної болі; не надали йому використати право на професійну правничу допомогу/адвоката при спілкуванні з працівниками ТЦК та СП; примушували давати показання або пояснення щодо себе всупереч ст.63 Конституції України.

Вказані дії свідчать про можливе вчинення працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 стосовно ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 146, 358 КК України.

19.11.2025 року ОСОБА_5 із відповідною заявою про вчинення кримінальних правопорушень стосовно її сина звернулася до ТУ ДБР у м. Мелітополі.

Згідно ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Станом на дату подання скарги відомості, вказані у заяві ОСОБА_5 відомості не були внесені до ЄРДР. Остання, з моменту подання вказаної заяви до ДБР набула статусу потерпілого.

Враховуючи викладені обставини, ОСОБА_5 просить слідчого суддю визнати протиправною бездіяльність посадових осіб ТУ ДБР у м. Мелітополі, що полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР з її заяви від 19.11.2025 року та зобов`язати останніх внести вказані відомості згідно вимог ст.214 КПК України з кваліфікацією дій за ст. ст. 146, 358 КК України.

До своєї скарги ОСОБА_3 долучив копії: повідомлення ОСОБА_5 про вчинення кримінальних правопорушень від 19.11.2025 року; документів, що підтверджують його направлення до ТУ ДБР у м. Мелітополі; листа від т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 ; заяви від імені ОСОБА_6 про зарахування його кандидатом на військову службу за контрактом до ЗСУ від 15.09.2025 року; паспорта громадянки України ОСОБА_5 , паспорта громадянина України ОСОБА_6 та його свідоцтва про народження; довідки від 18.04.2024 року від медичного директора КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради.

27.11.2025 року ухвалою слідчого судді було відкрито провадження за скаргою ОСОБА_3 та зобов`язано уповноважену особу ТУ ДБР у м. Мелітополі надати на адресу суду матеріали перевірки, проведеної за заявою ОСОБА_5 від 19.11.2025 року.

28.11.2025 року на адресу суду надійшов лист від заступника керівника першого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Мелітополі ОСОБА_9 , в якому останній вказав, що зазначеним правоохоронним органом розглянуто заяву ОСОБА_5 , під час якого встановлено, що слідчим відділом ЗРУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженню №00001968, відомості про яке внесені до ЄРДР 15.10.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.146 КК України, а саме: за фактом можливого незаконного позбавлення волі ОСОБА_6 , тобто за тим же фактом, обставини якого викладені у заяві ОСОБА_5 .

Крім того, відповідно до змісту заяви ОСОБА_5 , викладені у ньому обставини не містять відомостей і об`єктивних даних, що свідчать про можливе вчинення правопорушення, передбаченого ст.358 КК України (підроблення і використання підроблених документів) суб`єктами, визначеними ч.4 ст.216 КПК України, досудове розслідування відносно яких здійснюється слідчими органів ДБР.

У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав вимоги своєї скарги, посилаючись на обставини, викладені у ній.

Уповноважена особа ТУ ДБР, розташоване у м. Мелітополі - ОСОБА_4 заперечував проти задоволення скарги ОСОБА_3 , зазначаючи, що фактично у заяві ОСОБА_5 вказано про можливе скоєння стосовно ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 146, 358 КК України.

Водночас, за фактом можливого незаконного позбавлення волі ОСОБА_6 досудове розслідування вже проводиться слідчими ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, а обставини щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 КК України, не містять відомостей і об`єктивних даних, що свідчать про можливе його вчинення суб`єктами, визначеними ч.4 ст.216 КПК України, тобто досудове розслідування відносно яких здійснюється слідчими органів ДБР.

Вислухавши доводи ОСОБА_3 та заперечення уповноваженої особи ТУ ДБР у м. Мелітополі, вивчивши скаргу та долучені до неї документи, а також матеріали, отримані від вказаного правоохоронного органу, слідчий суддя дійшов до такого.

Слідчим суддею встановлено, що 19.11.2025 року ОСОБА_5 направила до ТУ ДБР у м. Мелітополі заяву про вчинення відносно її сина - ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 358, 146 КК України. Вказана заява надійшла до зазначеного правоохоронного органу 21.11.2025 року.

Зі змісту заяви вбачається, що 16.09.2025 року ОСОБА_6 затримали працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на ім`я останнього оформили військовий квиток, а ОСОБА_6 пройшов військово-лікарську комісію. У подальшому, ОСОБА_6 направили на військову службу до військової частини НОМЕР_2 .

З матеріалів, наданих ТУ ДБР у м. Мелітополі, вбачається, що ОСОБА_6 15.09.2025 року самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 з метою укладення контракту для проходження військової служби за контрактом, що підтверджується заявою останнього.

18.09.2025 року ОСОБА_6 був призваний на військову службу за контрактом у військову частину НОМЕР_1 (наказ начальника СтаробільськогоРТЦ та СП від 18.09.2025 року та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18.09.2025 року).

Щодо внесення відомостей за ст.358 КК України

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Системний аналіз змісту норми частини 1 статті 214 КПК України свідчить про те, що бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, яка є предметом оскарження в порядку статті 303 КПК України, полягає у невнесенні вказаними особами відповідних відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 години після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (частина 2 статті 214 КПК України).

Згідно з частиною 4 статті 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про: 1) дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 2) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; 3) інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 4) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; 5) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування; 7) інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань. У Єдиному реєстрі досудових розслідувань автоматично фіксується дата внесення інформації та присвоюється номер кримінального провадження (частина 5 статті 214 КПК України).

Згідно з частиною 1 статті 2 Кримінального кодексу України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим кодексом.

Отже, кримінально-процесуальне законодавство передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, але не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень, а лише тих, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань і щодо них не повинно проводитися досудове розслідування.

Для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України).

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Тобто, реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення такого кримінального правопорушення.

Такі висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.09.2021 (справа № 556/450/18), у якій зазначено: «...слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР...».

Слідчий суддя враховує, що особа, яка звертається із заявою про вчинення кримінального правопорушення, може не володіти докладною інформацією про його обставини, втім, таке повідомлення має містити відомості про існування обставин, які прямо чи опосередковано можуть свідчити про наявність ознак вчиненого кримінального правопорушення. Заявник не має обов`язку доводити факт вчинення кримінального правопорушення, однак наведення фактичних обставин, які спонукають його вважати, що кримінальне правопорушення було вчинене, є ознакою обґрунтованості повідомлення та надає можливість їх перевірити.

Водночас, в даному випадку вважаю, що заява ОСОБА_5 не містить обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 КК України щодо факту підроблення документів, які стосуються її сина - ОСОБА_6 .

Частина 1 ст. 214 КПК України не встановлює обов`язку слідчого, дізнавача, прокурора вносити відомості до ЄРДР за будь-якою заявою, а тільки тією, що містить відомості про вчинення кримінального правопорушення. Також, така позиція відповідає усталеній судовій практиці в Україні та позиції ВС, що викладалась вище.

Вважаю, що наведені відомості у заяві ОСОБА_5 не дають змоги попередньо кваліфікувати такі діяння саме як кримінальне правопорушення, передбачене ст.358 КК України.

На думку слідчого судді, на підтвердження доводів про вчинення злочинів у заяві останньої не наведено жодних обставин, які прямо чи опосередковано можуть свідчити про наявність ознак вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Зазначення самих лише припущень про можливе вчинення злочину, викладених у заяві, недостатньо для того, щоб розпочати досудове розслідування, оскільки підставою для початку досудового розслідування є фактичні дані та конкретні обставини, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення.

Після внесення відомостей до ЄРДР органом досудового розслідування мають проводитись слідчі дії, необхідні для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, які передбачають обов`язкове втручання в права та свободи особи у тій чи іншій мірі. Водночас, здійснення такого на основі припущень, без наявності об`єктивних даних, які б вказували на чинення кримінального правопорушення, є недопустимим.

Таким чином, вважаю, що у заяві ОСОБА_5 від 19.11.2025 року відсутні наявні об`єктивні дані, які дійсно свідчать про ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 КК України та підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини).

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до ч.4 ст.216 КПК України слідчі органів державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень:

1) вчинених Президентом України, повноваження якого припинено, Прем`єр-міністром України, членом Кабінету Міністрів України, першим заступником та заступником міністра, членом Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Антимонопольного комітету України, Головою Державного комітету телебачення і радіомовлення України, Головою Фонду державного майна України, його першим заступником та заступником, членом Центральної виборчої комісії, народним депутатом України, Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини, Директором Національного антикорупційного бюро України, Директором Бюро економічної безпеки України, Генеральним прокурором, його першим заступником та заступником, Головою Національного банку України, його першим заступником та заступником, Головою Національного агентства з питань запобігання корупції, його заступником, Секретарем Ради національної безпеки і оборони України, його першим заступником та заступником, Постійним Представником Президента України в Автономній Республіці Крим, його першим заступником та заступником, радником або помічником Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України, суддею, працівником правоохоронного органу, особою, посада якої належить до категорії "А", крім випадків, коли досудове розслідування цих кримінальних правопорушень віднесено до підслідності Національного антикорупційного бюро України згідно з частиною п`ятою цієї статті;

2) вчинених службовими особами Національного антикорупційного бюро України, заступником Генерального прокурора - керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури або іншими прокурорами Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, крім випадків, коли досудове розслідування цих кримінальних правопорушень віднесено до підслідності детективів підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України згідно з частиною п`ятою цієї статті;

3) проти встановленого порядку несення військової служби (військові кримінальні правопорушення), крім кримінальних правопорушень, передбачених статтею 422 Кримінального кодексу України.

У заяві ОСОБА_5 відсутні відомості щодо незаконних дій суб`єктів, зазначених у ч.4 ст.216 КПК України.

Щодо внесення відомостей за ст.146 КК України

Також, під час судового розгляду встановлено, що за фактом можливого незаконного позбавлення волі ОСОБА_6 слідчими СВ ЗРУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженню №00001968, відомості про яке внесені до ЄРДР 15.10.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.146 КК України.

Отже, фактично за вказаним у заяві ОСОБА_5 від 19.11.2025 року фактом можливого незаконного позбавлення волі ОСОБА_6 вже розслідується слідчими зазначеного правоохоронного органу.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність ознак бездіяльності у діях уповноважених осіб ТУ ДБР, розташоване у м. Мелітополі в частині невнесення відомостей, зазначених у заяві ОСОБА_5 від 19.11.2025 року до ЄРДР, а тому не вбачаю підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 .

Згідно з частиною 3 статтею 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Водночас, положення вказаної частини статті 307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р (ІІ)/2020 у справі № 3-180/2018(1644/18). Тому, ОСОБА_10 або її представник мають право оскаржити це рішення слідчого судді у порядку ст.395 КПК України.

Керуючись ст.ст. 214, 303, 306, 307, 309, 395 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Мелітополі щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань з заяви ОСОБА_5 від 19.11.2025 року - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 08.12.2025 року.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1