Справа № 991/9855/25
Провадження №11-сс/991/707/25
У Х В А Л А

10 листопада 2025 року місто Київ

Суддя Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 перевірив апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 24.10.2025 про передачу речових доказів в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі - АРМА), у кримінальному провадженні № 0000343 від 29.03.2022.

Історія провадження

1.Детективи Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ) здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000343 від 29.03.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 209, частиною 5 статті 191, частиною 3 статті 368, частиною 3 статті 369, частиною 4 статті 410 Кримінального кодексу України (далі - КК).

2.17-19.12.2024 у межах кримінального провадження № 0000580 від 16.11.2023 (яке в подальшому постановою прокурора від 05.05.2025 було об`єднане із іншими провадженнями із присвоєнням номера № 0000343 від 29.03.2022) під час проведення обшуків були вилучені грошові кошти, які були визнані речовими доказами. У подальшому ухвалами слідчих суддів ВАКС від 14.01.2025 та 15.01.2025 на вилучені грошові кошти було накладено арешти та вони були внесені на спеціальний депозитний рахунок НАБУ.

3.До слідчого судді ВАКС надійшло клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (далі - САП) ОСОБА_4 про передачу зазначених речових доказів в управління АРМА.

4.24.10.2025 слідчий суддя задовольнив зазначене клопотання прокурора (далі - ухвала слідчого судді).

5.28.10.2025 адвокат ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 направила апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді в частині задоволення клопотання прокурора про передачу в управління АРМА грошових коштів, вилучених під час обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (далі - апеляційна скарга)

Короткий зміст оскаржуваної ухвали та мотиви слідчого судді

6.Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора САП та передано в управління АРМА речові докази - грошові кошти, які зберігаються на спеціальному депозитному рахунку НАБУ, а саме: (1) 5 967 000 грн, вилучені під час обшуку 17.12.2024 житлового будинку літ. «В-1» за адресою: АДРЕСА_2 , на які накладено арешт ухвалою слідчого судді від 14.01.2025 у справі № 991/14192/24; (2) 1 000 000 грн та 7 200 доларів США, вилучені під час обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , на які накладено арешт ухвалою слідчого судді від 14.01.2025 у справі № 991/14156/24; (3) 2 305 535 грн., вилучені під час обшуку 19.12.2024 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , на які накладено арешт ухвалою слідчого судді від 15.01.2025 у справі № 991/14206/24.

7.Ухвала мотивована тим, що: (1) відповідно до абзацу 7 частини 6 статті 100 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) та статей 19, 20 Закону України «Про АРМА» речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються АРМА за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості; (2) у клопотанні прокурора ініційовано питання про передачу в управління АРМА грошових коштів, вилучених під час обшуків, сукупно у сумі 9 272 535 грн та 7 200 доларів США, тобто вартість коштів відповідає встановленій статтею 100 КПК межі; (2) ці кошти визнані речовими доказами у цьому кримінальному провадженні, оскільки наявні підстави вважати, що вони набуті протиправним шляхом (від продажу запчастин до військової техніки, ймовірно одержаних злочинним шляхом), що підтверджується, зокрема, протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій; (3) на вилучені під час обшуків грошові кошти накладено арешти з метою забезпечення речових доказів ухвалами слідчого судді ВАКС від 14.01.2025 у справі № 991/14192/24; від 14.01.2025 у справі № 991/14156/24; від 15.01.2025 у справі № 991/14206/24; (4) передача грошових коштів в управління АРМА в порядку та на підставах, визначених законодавством, забезпечить збереження самих коштів та їх економічної вартості, не зашкодить кримінальному провадженню, є ефективною та доцільною; (5) так, слідчий суддя, не визначаючи спосіб управління арештованими коштами, вважає, що їх передача в управління АРМА гарантуватиме не лише збереження таких коштів, але і надасть можливість збільшити їх вартість, або ж за допомогою них (без їхньої реалізації) може бути забезпечено важливі потреби держави в умовах воєнного стану; (6) передача коштів в управління АРМА не спричинить надмірне втручання у права власників майна, адже не передбачає безповоротного вилучення коштів, а є тимчасовим заходом, який нероздільно пов`язаний з арештами майна; (7) враховуючи вищенаведене, слідчий суддя вважає за можливе визначити порядок зберігання речових доказів шляхом їх передачі в управління АРМА.

Вимоги та короткий зміст апеляційної скарги

8.В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_2 просить: (1) скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді в частині задоволення клопотання прокурора САП про передачу в управління АРМА грошових коштів у розмірі 1 000 000 грн та 7 200 доларів США, вилучених під час обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , на які накладено арешт ухвалою слідчого судді від 14.01.2025 у справі № 991/14156/24; (2) постановити нову ухвалу, якою відмовити в цій частині у задоволенні клопотання прокурора.

9.В обґрунтування цих вимог апелянт посилається на те, що: (1) слідчим суддею не було прийнято до уваги заперечення представника щодо передачі речових доказів в управління АРМА, відсутність згоди власника майна на це та можливість збереження цих речових доказів у визначеному детективом первісному місці зберігання; (2) передача грошових коштів унеможливить використання вилучених та арештованих коштів як речових доказів у кримінальному провадженні; (3) ці грошові кошти вилучені у особи, яка не має процесуального статусу підозрюваного у кримінальному провадженні.

10.Апелянт вважає, що право на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 24.10.2025 передбачене, зокрема, статтями 55, 129 Конституції України, практикою ЄСПЛ, постановою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27.03.2025 у справі № 157/1664/22.

Оцінка та мотиви судді-доповідача

11.Суддя-доповідач на етапі прийняття апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді має перевірити апеляційну скаргу на наявність чи відсутність перешкод для призначення її до розгляду, передбачених пунктами 2-4 частини 3 та частини 4 статті 399 КПК.

12.Відповідно до визначеної законодавцем послідовності норм кримінального процесуального закону апеляційний суд має: (1) перевірити чи відноситься оскаржене судове рішення до предмету його перевірки; (2) встановити наявність у особи права на апеляційне оскарження з урахуванням певних особливостей; (3) визначити чи було дотримано особою, яка подала скаргу, порядку і строків апеляційного оскарження; (4) дослідити відповідність апеляційної скарги вимогам статті 396 КПК. Проте, якщо на певному етапі перевірки апеляційним судом буде встановлено, що є перешкода для відкриття апеляційного провадження, то встановлення інших обставин є процесуально недоцільним, оскільки ця перешкода позбавляє суд можливості прийняти апеляційну скаргу до провадження (постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06.12.2021 у справі № 654/1820/18).

13.Суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, зокрема, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку (частина 4 статті 399 КПК).

14.У цьому провадженні на етапі прийняття апеляційної скарги суддя-доповідач першочергово має вирішити чи може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала слідчого судді про передачу в управління АРМА речових доказів - грошових коштів, які були вилучені під час обшуків та були внесені на спеціальний депозитний рахунок НАБУ [без визначення реалізації як способу управління такими речовими доказами].

15.На це питання суддя-доповідач надає негативну відповідь з підстав наведених нижче.

16.В апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених КПК (частина 3 статті 392 КПК). У частинах 1 та 2 статті 309 КПК наведено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування. Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді (частина 3 статті 309 КПК).

17.Відповідно до апеляційної скарги оскаржується ухвала слідчого судді в частині задоволення клопотання прокурора про передачу в управління АРМА речових доказів [грошових коштів, вилучених під час обшуку, та на які накладено арешт ухвалою слідчого судді]. При цьому слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі не визначається реалізація як спосіб управління такими речовими доказами.

18.Ця ухвала слідчого судді не передбачена як така, що може бути оскаржена в апеляційному порядку під час досудового розслідування, ні статтею 309, ні статтею 100 КПК.

19.Отже, ухвала слідчого судді про визначення порядку збереження речових доказів шляхом їх передачі в управління АРМА [без визначення реалізації як способу управління такими речовими доказами] не може бути оскаржена в апеляційному порядку під час досудового розслідування.

20.Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27.01.2020 у справі № 758/16546/18. Так, при розгляді питання про визначення порядку зберігання речових доказів у кримінальному провадженні шляхом передачі їх в управління АРМА слід керуватися, зокрема, частиною 1 статті 309 КПК щодо переліку судових рішень слідчого судді, які підлягають оскарженню в апеляційному порядку. З цього висновку вбачається, що ухвала слідчого судді про визначення порядку зберігання речових доказів у кримінальному провадженні шляхом їх передачі в управління АРМА оскарженню в апеляційному порядку не підлягає відповідно до вимог статті 309 КПК.

21.Наведена позиція є усталеною у практиці Касаційного кримінального суду Верховного Суду при вирішенні аналогічних питань (ухвали ККС ВС від 21.12.2023 у справі № 344/21309/23, від 03.10.2023 у справі № 646/1851/23, від 17.10.2023 у справі № 712/5739/23, від 26.02.2024 у справі № 757/11783/22-к, від 29.07.2024 у справі № 760/29889/23, від 30.06.2025, від 14.07.2025, від 11.09.2025, від 22.09.2025 у справі № 523/8327/25).

22.Також відповідно до висновку Верховного Суду України, який викладений в постанові від 12.10.2017 у справі № 5-142кс(15)17, у разі постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, до яких відсилають положення частини 3 статті 309 КПК, суд апеляційної інстанції не вправі відмовити у перевірці її законності, посилаючись на приписи частини 4 статті 399 КПК. Право на апеляційне оскарження такого судового рішення підлягає забезпеченню на підставі пункту 17 частини 1 статті 7 та частини 1 статті 24 КПК, які його гарантують, з огляду на положення частини 6 статті 9 КПК, яка встановлює, що у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною 1 статті 7 КПК. З наведеним висновком Верховного Суду України погодилася Велика Палата Верховного Суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 по справі № 237/1459/17).

23.Беручи до уваги наведене, суддя-доповідач також має встановити чи передбачена кримінальними процесуальними нормами, до яких відсилають положення частини 3 статті 309 КПК, оскаржувана ухвала слідчого судді.

24.Так, оскаржувана ухвала постановлена слідчим суддею на підставі та в межах повноважень, передбачених абзацом 7 частини 6 статті 100 КПК.

25.Отже, ухвала слідчого судді про передачу в управління АРМА речових доказів є такою, що передбачена КПК, та вона не належить до вичерпного переліку ухвал, які можуть бути оскарженні в апеляційному порядку.

26.Щодо посилання апелянта на постанову ККС ВС від 27.03.2025 у справі № 157/1664/22 як на підставу можливості апеляційного оскарження ухвали слідчого судді від 24.10.2025 суддя-доповідач звертає увагу на нерелевантність висновків цієї постанови суду касаційної інстанції до обставин оскаржуваного рішення. Так, предметом розгляду у справі № 157/1664/22 була ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді про надання дозволу на реалізацію майна (речових доказів), постановленої в порядку пункту 2 частини 6 статті 100 КПК. Суд касаційної інстанції зазначив, що виконання цієї ухвали слідчого судді фактично призводить до припинення права власності на майно, тому у питаннях такої ваги, як припинення права власності на підставі ухвали слідчого судді, постановленої відповідно до пункту 2 частини 6 статті 100 КПК, необхідним є додатковий завчасний контроль, аніж контроль ex-poste, можливість якого наставатиме тоді, коли повернення майна вже є неможливим, а його наслідком може бути лише відшкодування.

27.Проте в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя: (1) задовольнив клопотання прокурора та визначив порядок зберігання речових доказів шляхом їх передачі в управління АРМА на підставі абзацу 7 частини 6 статті 100 КПК та статей 19, 20 Закону України «Про АРМА»; (2) не визначав реалізацію майна як спосіб управління такими речовими доказами, отже, не вирішував питання про передачу АРМА речових доказів з метою їх реалізації; (3) окремо зазначив, що відповідно до частини 3 статті 20 Закону України «Про АРМА» у разі надходження винесеного у межах наданих законом повноважень судового рішення, що набрало законної сили, яким скасовано арешт розміщених на рахунках АРМА та/або скасовано передачу таких активів в управління АРМА, Національне агентство перераховує відповідні кошти та нараховані за ними проценти на рахунок їхнього законного власника протягом трьох робочих днів з дня подання ним заяви з інформацією про реквізити рахунку; (4) отже, передача коштів в управління АРМА не передбачає безповоротного вилучення коштів, не призводить до припинення права власності на такі грошові кошти, а є тимчасовим заходом, який нероздільно пов`язаний з арештом майна. Отже, висновки постанови ККС ВС від 27.03.2025 у справі № 157/1664/22 не є релевантними до обставин оскаржуваної ухвали слідчого судді.

28.Щодо посилань захисника на положення Конституції України як на підставу апеляційного оскарження ухвали, суддя-доповідач зазначає наступне. Пунктом 8 частини 1 статті 129 Основного Закону України гарантоване забезпечення права на «апеляційний перегляд справи», тобто цією нормою гарантоване апеляційне оскарження кінцевого рішення суду першої інстанції в кримінальному провадженні за результатами судового провадження, а не кожного судового рішення в кримінальному провадженні. Посилання захисника на положення Конституції України не можуть слугувати підставою для висновку про безумовність та абсолютність права на апеляційне оскарження усіх без виключення судових рішень.

29.Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (частина 5 статті 9 КПК). Так, в ухвалі ЄСПЛ щодо прийнятності заяви № 32671/02 у справі Скорик проти України зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги.

30.Безумовно, право доступу до судів не є абсолютним та може бути обмежене; це дозволено в тому розумінні, що право доступу «за своєю суттю вимагає регулювання державою, регулювання якої може змінюватися за часом та місцем відповідно до потреб та ресурсів громади та окремих людей». При встановленні такого регулювання Договірні держави користуються певною свободою розсуду. Тим не менш, застосовані обмеження не повинні обмежувати або зменшувати доступ, наданий особі, таким чином або настільки, що порушується сама суть права (рішення у справі Ashingdane v. the United Kingdom від 28.05.1985, заява № 8225/78, § 57).

31.Наведені висновки ЄСПЛ хоча і сформульовані щодо випадків, які відмінні від оскарження ухвали слідчого судді про передачу в управління АРМА речових доказів, проте встановлюють деякі загальні вимоги щодо прийнятності апеляційних скарг і у кримінальному провадженні, зокрема, на стадії досудового розслідування. Так, законодавець у КПК, як це було мотивовано вище, чітко висловився щодо неможливості оскарження на стаді досудового розслідування ухвали слідчого судді про передачу в управління АРМА речових доказів у кримінальному провадженні. При цьому це обмеження не може вважатися таким, що порушує саму суть права на судове оскарження, гарантоване статтею 55 Конституції України, оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі хоча і не можуть бути розглянуті в апеляційному порядку по суті, проте це компенсується наявністю права подати заперечення проти цієї ухвали слідчого судді під час підготовчого провадження в суді (частина 3 статті 309 КПК). Отже, процесуальним законом визначено саме такий спосіб реалізації права особи на перевірку законності такого виду рішення слідчого судді. Крім того, статтею 174 КПК передбачене право власника майна звернутися з клопотанням про скасування арешту майна.

32.Отже, у відкритті провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 слід відмовити.

33.Керуючись частиною 4 статті 399 КПК, суддя-доповідач постановив:

1.Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 24.10.2025.

2.Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня постановлення.

Суддя ОСОБА_1