ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1509/25 Справа № 199/5815/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у закритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 та захисника обвинуваченого, - адвоката ОСОБА_6 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2025 року у кримінальному провадженні № 000000375 щодо:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Роздори, Синельниківського району, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, утримуючого двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 1 ст. 301-1, ч. 3 ст. 301-1 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_7

законного представника ОСОБА_10

захисника ОСОБА_6 , ОСОБА_11

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2025 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 1 ст. 301-1, ч. 3 ст. 301-1 КК України та призначено покарання:

-за ч. 2 ст. 156 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю;

- за ч. 1 ст. 301-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з навчанням та вихованням дітей, або займатися діяльністю, пов`язаною з роботою з дітьми, строком на 3 (три) роки;

- за ч. 3 ст. 301-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з навчанням та вихованням дітей, або займатися діяльністю, пов`язаною з роботою з дітьми, строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 до відбування покарання у виді у позбавлення волі строком на 10 (десять) років, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з навчанням та вихованням дітей, або займатися діяльністю, пов`язаною з роботою з дітьми, строком на 3 (три) роки.

Включено інформацію про ОСОБА_7 до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканності малолітньої особи.

Судом вирішено питання речових доказів та судових витрат.

Цим вироком ОСОБА_7 визнаний винним за наступних обставин.

ОСОБА_7 з 31 грудня 2014 року - дня смерті своєї дружини ОСОБА_12 , спільно мешкав з доньками ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сином ОСОБА_15 , за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи за місцем свого проживання разом з малолітньою ОСОБА_13 , в період часу з 2020 по 2023 роки, точну дату та час не встановлено, знаходячись у ванній кімнаті зазначеної квартири періодично, однак не менш 4 разів, кликав до себе в ванну кімнату малолітню ОСОБА_13 , та користуючись своїм авторитетом батька, усвідомлюючи неможливість відмовитися від виконання його вказівок, на його вимогу змушував ОСОБА_13 знімати свою спідню білизну, та сідати на пральну машинку, яка знаходилась в ванній кімнаті, при цьому змушував її розводити ноги в сторони, ОСОБА_7 , торкаючись її зовнішніх статевих органів, наносив дипиляційний крем на статеві органи останньої, під приводом видалення волосся, тим самим задовольняючи свої сексуальні потреби. Окрім того, ОСОБА_7 , в 2020 році, точну дату та час не встановлено, перебуваючи за місцем свого мешкання, кликав малолітню ОСОБА_13 до спальної кімнати, де ОСОБА_13 на вимогу ОСОБА_7 , торкалась своїми руками його зовнішніх статевих органів, тим самим останній задовольняв свої сексуальні потреби. Далі, ОСОБА_7 , в період часу з 2020 по 2023 рік, точну дату та час не встановлено, перебуваючи за місцем свого мешкання в зазначеній квартирі, систематично, підіймав одяг ОСОБА_13 , тим самим оголював груди малолітньої потерпілої, після чого ОСОБА_7 , обома руками торкався грудей та цілував, тим самим задовольняючи свої сексуальні потреби.

В подальшому, ОСОБА_7 , в період часу з 2020 по 2023 рік, точну дату та час не встановлено, перебуваючи за місцем свого мешкання, користуючись своїм авторитетом батька, та усвідомлюючи неможливість відмовитися від виконання його вказівок, систематично, змушував малолітню ОСОБА_13 , оголювати свої статеві органи та одягати різноманітну відверту сексуальну білизну з явно вираженим еротичним характером, яка складалася лише з мережива, тим самим останній задовольняв свої сексуальні потреби. Не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_7 , 04.04.2023 приблизно о 19.00 годині, за місцем свого мешкання, покликав малолітню ОСОБА_13 , до спальної кімнати, сидячи в кріслі, попросив підійти ближче до себе ОСОБА_13 , після чого, підняв футболку одягнену на останній, тим самим оголив її груди, при цьому почав їх торкатись обома руками, таким чином вчиняючи розпусні дії у відношенні малолітньої ОСОБА_13 , формуючи у малолітньої ОСОБА_13 , неправильне розуміння змісту та ставлення до статевих відносин, створюючи спотворений соціальний досвід, порушуючи нормальний фізичний, психічний і соціальний розвиток та статеву недоторканість.

Також, ОСОБА_7 , восени 2022 року, точний час та дати не встановлено, перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , разом з малолітньою ОСОБА_14 , в період часу з осені 2022 по квітень 2023 року, перебуваючи в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , систематично, кликав до своєї кімнати ОСОБА_14 , де підіймав її одяг, тим самим оголивши груди малолітньої потерпілої, після чого ОСОБА_7 , обома руками торкався грудей та сідниць, тим самим задовольняючи свої сексуальні потреби.

Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення відносно малолітньої потерпілої розпусних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, що призводять до порушення нормального фізичного, психологічного та соціального розвитку останньої, а також здатних викликати фізичне та моральне розбещення малолітньої ОСОБА_14 , ОСОБА_7 в період часу з осені 2022 року по квітень 2023 року, користуючись своїм авторитетом батька, та усвідомлюючи неможливість відмовитися від виконання його вказівок, не менше 3 разів змушував малолітню ОСОБА_14 , оголювати свої статеві органи та одягати різноманітну відверту сексуальну білизну з явно вираженим еротичним характером, яка складалася лише з мережива, тим самим останній задовольняв свої сексуальні потреби, формуючи у малолітньої ОСОБА_14 неправильне розуміння змісту та ставлення до статевих відносин, створюючи спотворений соціальний досвід, порушуючи нормальний фізичний, психічний і соціальний розвиток та статеву недоторканість.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані судом за ч. 2 ст. 156 КК України, як вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи.

Крім того, у ОСОБА_7 , не пізніше 19 години 03 хвилин 11 лютого 2023 року, виник злочинний умисел, направлений на умисне виготовлення дитячої порнографії, реалізуючи який, 11 лютого 2023 року у період часу з 19:00 години по 19:03 години, у невстановленому місці, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи на меті умисел на виготовлення зображень порнографічного характеру, що містять дитячу порнографію, умисно, ігноруючи принципи моральності, духовного і культурного життя суспільства та принципи статевої моралі в суспільстві, користуючись авторитетом батька, за участю своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_13 у невстановлений спосіб, із використанням свого мобільного телефону «Xiaomi Redmi Note 10 Pro (M2101K6G)», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , у слоті для сім-карти містяться: сім-картка з ідентифікатором НОМЕР_3 (номер НОМЕР_4 ), сім-картка з ідентифікатором НОМЕР_5 (номер НОМЕР_6 ), виготовив 23 графічні файли порнографічного характеру, на яких відображаються оголені частини тіла неповнолітньої ОСОБА_13 відвертого порнографічного змісту, тим самим умисно виготовив дитячу порнографію.

Також, у ОСОБА_7 , 11 лютого 2023 року о 19:03 годині, у невстановленому місці, виник злочинний умисел, направлений на умисне зберігання дитячої порнографії, без мети збуту, реалізовуючи який ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи на меті умисел на зберігання зображень порнографічного характеру, що містять дитячу порнографію, умисно, ігноруючи принципи моральності, духовного і культурного життя суспільства та принципи статевої моралі в суспільстві, 11.02.2023 о 19.03 годині, у невстановленому в ході досудового розслідування місці, почав умисно зберігати вищевказану дитячу порнографію, без мети збуту чи розповсюдження, на власному мобільному телефоні «Xiaomi Redmi Note 10 Pro (M2101K6G)», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , у слоті для сім-карти містяться: сім-картка з ідентифікатором НОМЕР_3 (номер НОМЕР_4 ), сім-картка з ідентифікатором НОМЕР_5 (номер НОМЕР_6 ), а саме: 23 графічних файли порнографічного характеру, на яких відображаються оголені частини тіла, неповнолітньої ОСОБА_13 , відвертого порнографічного змісту.

Після чого, ОСОБА_7 у період часу з 24 лютого 2023 року по 26 лютого 2023 року, вищезазначені графічні файли видалив зі свого мобільного телефону. Далі, 05 квітня 2023 року у період часу з 16:32 години по 20:38 години, слідчим в ході проведення обшуку в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, було виявлено та вилучено мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 10 Pro (M2101K6G)», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 . У слоті для сім-карти містяться: сім-картка з ідентифікатором НОМЕР_3 (номер НОМЕР_4 ), сім-картка з ідентифікатором НОМЕР_5 (номер НОМЕР_6 ), після чого 21 квітня 2023 року в ході тимчасового доступу до речей і документів до вищезазначеного мобільного телефону за допомогою програмного забезпечення «Cellebrite Physical Analyzer version 7.61.0.12» в ході якого, було встановлено 23 графічних файли порнографічного характеру, шлях зберігання вказаних зображень « ІНФОРМАЦІЯ_4 », тобто зберігаються в кеш-пам`яті додатку «Xiaomi Gallery», після видалення графічних файлів безпосередньо з додатку «Xiaomi Gallery». Також, 23 графічні файли порнографічного характеру, які були видалені ОСОБА_7 з мобільного телефону у період часу з 24 лютого 2023 року по 26 лютого 2023 року містять шлях зберігання « ІНФОРМАЦІЯ_5 », в кеш-пам`яті додатку « ІНФОРМАЦІЯ_5 ».

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані судом за ч. 1 ст. 301-1 та ч. 3 ст. 301-1 КК України, як одержання доступу до дитячої порнографії її зберігання, а також повторне вчинення таких дій та примушування малолітніх осіб до створення дитячої порнографії.

В апеляціях:

- прокурор просить вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2025 року скасувати та ухвалити свій вирок, яким ОСОБА_7 засудити за ч. 2 ст. 156 КК України до позбавлення волі строком на 7 (сім) років, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з навчанням чи вихованням дітей, або займатися діяльністю, пов`язаною з робою з дітьми строком на 2 роки;

- за ч. 1 ст. 301-1 КК України до позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з навчанням та вихованням дітей, або займатися діяльністю, пов`язаною з роботою з дітьми, строком на 3 (три) роки;

- за ч. 3 ст. 301-1 КК України до позбавлення волі строком на 10 (десять) років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з навчанням та вихованням дітей, або займатися діяльністю, пов`язаною з роботою з дітьми, строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 до відбування покарання у виді у позбавлення волі строком на 10 (десять) років, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з навчанням та вихованням дітей, або займатися діяльністю, пов`язаною з роботою з дітьми, строком на 3 (три) роки.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування апеляційних вимог не оспорюючи правильність кваліфікації дій обвинуваченого та доведеність його вини, вважає, що оскаржуваний вирок підлягає скасуванню, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та м`якість покарання.

Зазначає, що санкція інкримінованого ОСОБА_7 злочину за ч. 2 ст. 156 КК України, передбачає додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. З огляду на положення ст. 55 КК України зауважує, що додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, суд має право призначати, незалежно від того, чи обвинувачений обіймав певну посаду або займався певною діяльністю на час вчинення кримінального правопорушення.

Отже, непризначення ОСОБА_7 додаткового покарання суперечить загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарання, оскільки у такому разі воно не є достатнім для виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

- захисник ОСОБА_6 в апеляції та доповненнях просить оскаржений вирок скасувати та закрити кримінальне провадження № 000000375 щодо ОСОБА_7 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу інкримінованих злочинів за ч. 2 ст. 156, ч. 1 ст. 301-1. ч. 3 ст. 301-1 КК України.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також відсутності належних доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_7 .

Звертає увагу, що будучи допитаними в суді першої інстанції самі потерпілі заперечували факт їх розбещення зі сторони батька та зазначили, що їх фотографував брат, а згодом вони видалили ці фото. Вважає, що судове рішення невмотивоване, чому саме в основу вироку покладені покази потерплих надані під час досудового розслідування, які були відібрані в так званій зеленій кімнаті та безпідставно не взято до уваги покази надані ними в суді, де вони вказали, що обумовили батька.

Зазначає, що допитана в суді свідок ОСОБА_16 , яка є хрещеною матір`ю потерпілих не підтвердила факту розпутних дій ОСОБА_7 та повідомила, що ОСОБА_17 має скритний характер ,може фантазувати, а ОСОБА_18 більш відкрита, однак вона підпадає під вплив ОСОБА_19 , також свідок повідомила про тиск на неї і потерпілих з боку служби у справах дітей.

Зауважує, що допитані свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_21 також зазначили, що про протиправні дії обвинуваченого їм відомо лише зі слів потерпілих.

Спростовує покази психолога та представника служби у справах дітей, які під час допиту в суді зазначили, що покази потерпілих надані під час досудового розслідування є правдивими, оскільки психолог та працівник служби не є відповідними експертами та їх ствердження не можна брати за основу та в цілому.

Звертає увагу, що як під час досудового розслідування так і в суді було встановлено, що вилучений мобільний телефон особисто обвинуваченому не належав, а був у користуванні всієї родини, тому поза розумним сумнівом не доведено, що фото порнографічного характеру були зроблені та видалені саме ним.

Вважає, що суд безпідставно поклав в основу вироку висновок спеціаліста в якості доказу на підтвердження доведеності винуватості ОСОБА_7 , оскільки він не є висновком у розумінні КПК України та ЗУ Про судову експертизу, так як ОСОБА_22 мала статус спеціаліста та у якості нього надавала покази.

Вказує на те, що судом безпідставно не враховано аудіозапис розмови, що відбувалась 05 травня 2023 року між неповнолітніми потерпілими та слідчою ОСОБА_23 .

Заслухавши обвинуваченого та його захисника, які кожен окремо підтримали доводи апеляції захисника та заперечували проти апеляційної скарги прокурора та зауважили на недоведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих злочинів, прокурора, який підтримав доводи і вимоги своєї апеляційної скарги, та заперечував проти апеляції захисника, зазначивши, що вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих злочинів ґрунтується на досліджених судом першої інстанції належних і допустимих доказах в їх сукупності, перевіривши та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Законним є рішення, постановлене компетентним судом згідно норм матеріального права із дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

О

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення; жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Суд першої інстанції, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази в їх сукупності, взаємозв`язку і достатності, дійшов висновку про доведеність винуватості у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 1 ст. 301-1, ч. 3 ст. 301-1 КК України.

У свою чергу сторона захисту заперечує правильність висновків суду про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні вказаних злочинів та вважає, що в матеріалах справи відсутні прямі докази винуватості ОСОБА_7 , вказані доводи є предметом апеляційного перегляду за результатами якого, останні визнані неприйнятними з огляду на наступне.

Щодо доводів апеляційної скарги сторони захисту, про непричетності ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 1 ст. 301-1, ч. 3 ст. 301-1 КК України, то слід зазначити, що вони є непереконливими, а висновок суду першої інстанції, в частині доведеності його вини, - ґрунтовним та такими, що підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, що узгоджуються між собою.

Зокрема, суд в межах своїх повноважень взяв за основу досліджені під час судового розгляду відеозаписи допитів неповнолітніх ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в умовах Кімнати дружньої до дитини на яких зафіксовані послідовні, логічні та узгоджені покази потерпілих щодо вчинення розпусних дій з боку їх батька.

Згідно висновку спеціаліста ОСОБА_22 за результатами опитування неповнолітньої ОСОБА_13 остання детально розповіла про те, як батько голив її пахову зону та зазначила, що гоління відбувалось у ванній кімнаті у вечірній час за ініціативою батька, який наносив депеляційний крем на пахову область дівчинки за допомогою лопатки, певний час вона мусила сидіти на пральній машині з роздвинутими ногами в очікуванні дії крему, після чого змивав його водою, при цьому такі гігієнічні процедури почалися з 13-14 років, крім того такі дії батько проводив із сестрою.

Крім того, неповнолітня ОСОБА_13 повідомила, що батько кликав її до його кімнати та руками торкався її груди, також він купив труси з мереживом та змушував носити їх, що виражалось саме у тому, що потерпіла змушена була змінювати білизну у присутності батька, а також демонструвати її йому. У своїй розповіді дівчинка повідомила про події 04 квітня 2023 року, свідком яких була ОСОБА_24 , коли вона разом з останньою прийшла до себе додому, коли батьком був в стані алкогольного сп`яніння та позвав ОСОБА_13 до своєї кімнати та торкався її грудей.

За результатами роботи з неповнолітньою ОСОБА_13 в умовах «Кімнати дружньої до дитини» встановлено, що дитина отримала психотравму, яка має ознаки домашнього насильства з боку батька.

Крім того, згідно дослідженого судом першої інстанції та покладеного в основу вироку відеозапису допиту ОСОБА_14 в умовах «Кімнати дружньої до дитини» та висновку спеціаліста практичного психолога ОСОБА_22 , слідує, як неповнолітня потерпіла повідомила, про факти розпусних дій з боку батька, - ОСОБА_7 щодо неї та її сестри, - ОСОБА_13 та зауважила, що батьком часто торкається грудей її сестри та при ній піднімав топик на сестрі та говорив яка в неї красива грудь, при цьому батько на свій телефон фотографував грудь сестри.

За словами дитини, коли вона здійснює у ванній кімнаті гігієнічні процедури, батько може зайти до неї та торкатися руками грудей, іноді сідниць, дівчина неодноразово говорила про те, що вона повідомляла батьку про небажаність таких дій з його сторони, але безрезультатно. Крім того, остання повідомила, що батько купував мережеві труси та заставляв приміряти при ньому, також останній торкався її грудей, сідниць.

Також, ОСОБА_14 повідомила про те, що батько зловживає спиртними напоями та часто застосовує фізичну силу до неї і сестри.

Так, при проведенні допиту з ОСОБА_14 в умовах «Кімнати дружньої до дитини» спеціалістом констатовано, що дитина отримала психотравму, яка має ознаки домашнього насильства з боку батька.

Апеляційним судом звертається увага, що спеціалістом при допиті неповнолітніх ОСОБА_14 та ОСОБА_13 в умовах «Кімнати дружньої до дитини» було зазначено, що розуміння ситуації та достовірність повідомленої інформації потерпілими підтверджується синхронним перебігом невербальних та вербальних проявів у поведінці та стані потерпілих.

При цьому, згідно досліджених судом першої інстанції та покладених в основу вироку висновків судово - психіатричних експертиз №282 та №283 від 17 травня 2023 року, в період часу, що відноситься до вчинення стосовно них протиправних дій, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 могли усвідомлювати характер та значення вчинених відносно них дій та за своїм психічним станом вони можуть правильно сприймати обставини, що мають значення по справі та можуть надавати правильні показання.

Також, відповідно до висновків судово - психологічних експертиз №964 від 09 червня 2023 року та №963 від 08 червня 2023 року психічний розвитком ОСОБА_14 та ОСОБА_13 відповідає достатньому рівню норми підліткового віку, при цьому останні усвідомлювали характер поведінки ОСОБА_7 , дії якого призвели до виникнення у потерпілих негативних переживань та створили негативні передумови для їх розвитку, які вони всіляко намагаються побороти.

Крім того, експертом зазначено, що ОСОБА_14 та ОСОБА_13 не мають підвищеної схильності до фантазування, про що свідчать результати еспериментально-психологічного обстеження, у зв`язку з чим доводи сторони захисту з посиланням на схильність потерпілих до фантазування є неприйнятними, оскільки такі ствердження спростовуються висновком експерта, який має певні знання в галузі дитячої психології.

З вищезазначеного слідує, що неповнолітні потерпілі маючи достатній рівень психічного розвитку на час допиту в умовах «Кімнати дружньої до дитини» надавали логічні, послідовні покази щодо розпусних дій батька, з детальним описом та вказівкою на конкретні предмети та частини тіла, характер поведінки та дій ОСОБА_7 , що у своїй сукупності узгоджується з показами інших допитаних в суді першої інстанції свідків та досліджених доказів, зокрема предметів і знарядь кримінального правопорушення, які були вилучені під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 .

Покази свідка ОСОБА_16 на які посилається сторона захисту будь-яким чином не спростовують встановлених судом фактичних обставин, а навпаки остання будучи допитаною у суді зазначила, що під час відвідування потерпілих у лікарні дівчата сказали, що усе, що сталося правда.

При цьому, свідок ОСОБА_16 зазначила, що бачила дівчат декілька разів на рік тільки на день народження, у зв`язку не можна стверджувати, що остання об`єктивно була обізнана про психо-емоційний стан потерпілих чи їх сімейні стосунки з батьком.

Так, допита в суді першої інстанції свідок ОСОБА_24 зазначила, що вона є подругою ОСОБА_13 і часто бувала в них вдома та двічі особисто бачила, як батько брав ОСОБА_25 за груди. При цьому, свідок вказала, що ОСОБА_14 та ОСОБА_13 казали, що батьком брив їх та фотографував оголеними груди ОСОБА_19 без одягу.

Свідок ОСОБА_20 під час допиту в суді першої інстанції також зазначив, що перебуває у дружніх відносинах з потерпілими та часто бував у них вдома, та дівчата розповідали, що батьком голив їх статеві органи, купував їм нижню білизну та змушував при ньому її міряти.

Також вказаний свідок був очевидцем того, коли ОСОБА_13 в сльозах зайшла до кухні та сказала, що не може це терпіти, тоді він сказав, що треба кудись звернутися та зателефонував матері, а та вже відвела дівчат до соціальної служби.

Зазначене узгоджується з показами свідка ОСОБА_26 , яка будучи допитаною в суді першої інстанції зазначила, що на початку квітня 2023 року потерпілі прийшли з подругою, братом, другом та якоюсь жінкою до служби у справах дітей та повідомили про вчинення ОСОБА_7 розпусних дій, крім того ОСОБА_13 повідомила, що їх батько голив їм статеві органи, чіпав їх за груди.

Звертається увага на те, що вказані вище покази, як неповнолітніх потерпілих так і свідків узгоджуються із іншими доказами, які були безпосередньо досліджені судом першої інстанції та покладені в основу вироку, а саме протоколом обшуку від 05 квітня 2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , де було виявлено та вилучено жіночі мережеві труси у кількості чотирьох одиниць, які є білизною з явно вираженим еротичним характером, яку згідно вищенаведених пояснень потерпілих ОСОБА_7 самостійно купляв та примушував неповнолітніх одягати.

Зважається на те, що покази потерпілих та свідків щодо характеру розпусних дій, способу їх фіксації підтверджується також даними, що містяться на вилученому в ході обшуку мобільному телефоні «Xiaomi Redmi Note 10 Pro (M2101K6G)», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , на якому було зафіксовано 23 графічних файли порнографічного характеру де були зображені оголені частини тіла в області грудей та сідниць ОСОБА_13 , про фотографування яких остання повідомляла працівникам служби та під час допиту в умовах «Кімнати дружньої до дитини».

Вказаний мобільний телефон за участю спеціаліста було оглянуто в суді першої інстанції та встановлено наявність на ньому фотознімків оголеної ОСОБА_13 , при цьому звертається увага на те, що на фотознімках неповнолітня зафіксована саме в мережевій білизні з біркою, що свідчить про те, що ця білизна використовувалось саме для фото, а не в гігієнічних цілях дівчинки, крім того ракурс фото та зображення обличчя дитини об`єктивно не вказують на ознаки добровільного позування для фото.

Згідно висновку експерта СЕ-19/104-23/15988-МЗ від 25 травня 2023 року, файли які містяться на флеш носії Apacer в папці Photo розміщених за адресом: /System/ Photo із зображенням ОСОБА_13 , яка на момент створення файлів була неповнолітньою, відносяться до дитячої порнографії.

Аналізуючи в сукупності усі вищезазначені докази, колегія суддів вважає, що навіть при іншому трактуванні потерпілими обставин події в суді першої інстанції, з урахуванням показів вказаних свідків та вилучених в ході обшуку речових доказів, в діях ОСОБА_7 містяться ознаки розпусних дій щодо неповнолітньої особи.

Так, частиною 2 ст. 156 КК України передбачено кримінальну відповідальність за вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи або вчинення цих дій членами сім`ї чи близькими родичами, особою, на яку покладено обов`язки щодо виховання потерпілого або піклування про нього.

З об`єктивної сторони розбещення виражається у вчиненні різноманітних розпусних дій сексуального характеру, здатних викликати фізичне і моральне розбещення потерпілих. Розпусні дії можуть бути як фізичними, так і інтелектуальними.

У свою чергу фізичне розбещення може проявлятися, зокрема, в оголенні статевих органів винної особи або потерпілого, поцілунках, непристойних дотиках, які викликають статеве збудження, тощо.

З суб`єктивної сторони це кримінальне правопорушення здійснюється з прямим умислом. Винна особа усвідомлює, що здійснює розпусні дії щодо неповнолітньої особи і бажає їх вчинення.

Стосовно ставлення до віку потерпілої особи, то слід зауважити, що ОСОБА_7 , як батьку потерпілих було достовірно відомо їх вік.

З матеріалів кримінального провадження видно, що ОСОБА_7 будучи особою зрілого віку, який своїм психічним станом усвідомлював свої дії та міг керувати ними в період інкримінованих подій, що підтверджується покладеним в основу вироку висновком експерта №286 від 18 травня 2023 року, усвідомлюючи, що поряд з ним знаходяться його неповнолітні доньки допустив оголення та гоління їх статевих органів та демонстрування грудей та спідньої мережевої білизни, що охоплюється складом інкримінованого правопорушення.

Доводи сторони захисту про те, що судом безпідставно взято до уваги покази неповнолітніх в умовах «Кімнати дружньої до дитини» та не надано належної оцінки зміненим показання в суді не є достатньої переконливими, оскільки судом було досліджено відеозапис допиту ОСОБА_13 та ОСОБА_14 за правилами «зеленої кімнати», в якому вони детально розповідали про обставини вчиненого злочину.

Прийняття таких відеосвідчень, як доказу в суді дозволяє уникнути необхідності повторних викликів та допитів дитини та її ревіктимізації, що відповідає міжнародним вимогам до опитування дитини свідка чи жертви злочинних посягань, а саме статті 35 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства (Лансаротська конвенція, 2007 р.), яка була ратифікована Верховною Радою України 27 серпня 2012 р. і набула чинності з 1 грудня 2012 р., вимогам Конвенції ООН про права дитини та Керівним принципам ООН щодо правосуддя у питаннях, пов`язаних із участю дітей жертв і свідків злочинів, що узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові ККС ВС від 23 листопада 2021 року у справі № 369/1044/19.

Звертається увага на те, що в своїх показах наданих в суді першої інстанції ОСОБА_13 та ОСОБА_14 не заперечували факту, що свідки ОСОБА_24 та ОСОБА_20 систематично були у них вдома та їм було відомо про протиправні дії ОСОБА_7 .

При цьому зважається на те, що свідки ОСОБА_24 та ОСОБА_20 , зазначали, що були очевидцями розпусних дій ОСОБА_7 та перед зверненням до служби за місцем проживання потерпілих був саме свідок ОСОБА_20 разом із матір`ю якого неповнолітні звернулись до служби у справах дітей та повідомили про протиправні дії ОСОБА_7 .

Будь-які дані вважати покази свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_20 недостовірними чи отриманими з порушеннями вимог кримінального процесуального закону у суду апеляційної інстанції відсутні.

При цьому, надані потерпілими покази в суді першої інстанції частково зумовлені їх віком і психологічним станом неповнолітніх дітей, які згідно висновків судово - психологічних експертиз №964 від 09 червня 2023 року та №963 від 08 червня 2023 року, усвідомлюючи характер поведінки ОСОБА_7 , зазнали негативних переживань, що створили негативні передумови для їх розвитку, які неповнолітні всіляко намагаються побороти.

Крім того, надані потерпілими показами будь-яким чином не спростовують в сукупності інші докази винуватості ОСОБА_7 які були досліджені судом першої інстанції та покладені в основу вироку.

Щодо доводів сторони захисту про недоведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 301-1, ч. 3 ст. 301 -1 КК України, з посиланням на те, що неповнолітні самостійно виготовляли фото на мобільний телефон, яким користувалась уся родина, колегія суддів вважає неприйнятними, з огляду на таке.

На спростування доводів в апеляційній скарзі сторони захисту щодо відсутності в діях ОСОБА_7 складу злочинів, передбачених ч. 1 ст. 301-1, ч. 3 ст. 301 -1 КК України, слід зазначити, що диспозиція частини першої цієї статті передбачає відповідальність за умисне зберігання дитячої порнографії без мети збуту чи розповсюдження. Диспозиція частини 3 вказаної статті, передбачає виготовлення та примушування неповнолітньої особи до участі у створенні дитячої порнографії.

Так, об`єктом посягання є громадський порядок і моральність у сфері обігу сексуального контенту, предметом кримінального правопорушення є твори, зображення або інші предмети порнографічного характеру, включно з цифровими файлами й програмами.

З наданих матеріалів слідує, що 05 квітня 2023 року в ході обшуку за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 та потерпілих серед іншого було виявлено та вилучено мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 10 Pro (M2101K6G)», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , який того ж дня постановою слідчого визнано речовим доказом у даному кримінально провадженні.

При наданні правової оцінки допустимості доказу, а саме мобільного телефону, звертається увага, що останній вилучений в ході сканкціонованого обшуку в порядку вимог ч. 3 ст. 233 КПК України, при цьому вказаний мобільний телефон відповідно до вимог закону визнаний речовим доказом на який ухвалою слідчого судді від 07 квітня 2023 року накладено арешт.

13 квітня 2023 року на підставі ухвали слідчого судді про надання тимчасового доступу слідчим здійснено тимчасовий доступ до вилученого під час вищевказаного обшуку мобільного телефону «Xiaomi Redmi Note 10 Pro (M2101K6G)», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , у слоті для сім-карти містяться: сім-картка з ідентифікатором НОМЕР_3 (номер НОМЕР_4 ), сім-картка з ідентифікатором НОМЕР_5 (номер НОМЕР_6 ).

У ході проведення огляду здійснено резервне копіювання даних з терміналу мобільного зв`язку «Хіаоmі Redmi Note 10 Pro (M2101K6G)» за допомогою програмно-апаратного комплексу «Cellebrite UFED», так у розділі «Файлы мультимедиа» вказаного звіту виявлено зображення, які класифіковані за ознаками: «Документы», «Лица», «Нагота», «Снимки экрана», «Не классифицировано». Серед зображень за ознаками «Нагота» виявлено наявні зображення, які містять ознаки дитячої порнографії. У звіті також міститься детальна інформація щодо вказаних виявлених зображень з вказівкою на дату та час їх виготовлення.

Згідно висновку судової мистецтвознавчої експертизи № СЕ-19/104-23/15988-МЗ від 25 травня 2023 року, файли із зображенням ОСОБА_13 відносяться до дитячої порнографії.

Звертається увага на те, що зображення ОСОБА_13 у мережевій білизні з демонстрацією грудей узгоджується з показами потерпілих наданими в умовах «Кімнати дружньої до дитини», при цьому кількість графічних файлів та позування, виключає можливість випадкового виготовлення дитячої порнографії.

Так, під час безпосереднього дослідження вилученого мобільного телефону в суді першої інстанції встановлено, що Google-акаунт на мобільному телефоні оформлений на ОСОБА_7 , при цьому у телефонній книзі міститься запис : Даша дочка, що також свідчить про факт користування телефоном саме обвинуваченим, зважається на те, що судом також встановлено, що телефон не містив дзвінків, повідомлень чи фотознімків, які здійснювалися іншими членами родини, крім ОСОБА_7 .

Доводи захисту щодо спільного родинного користування мобільним телефоном ґрунтуються лише на припущеннях, оскільки зафіксована на ньому інформація та телефонна книга, а також реєстр вхідних та вихідних дзвінків не свідчить про те, що ним користувались інші члени родини.

Крім того неповнолітні потерпілі також не зазначали, що використовували цей телефон саме для засобу зв`язку, також відсутні дані щодо абонентських контактів, а саме друзів чи знайомих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , а також будь-які інші фото, окрім тих які містили порнографічних характер.

При цьому, загальний строк зберігання порнографічних фото на мобільному телефоні також не свідчить про те, що останній перебував у спільному користуванні.

Колегія суддів критично оцінює покази потерпілих в частині того, що вказані фото були виготовленні ними самостійно під час гри, так як з огляду на вік потерпілих та їх психоемоційний стан, який констатований експертами у вказаних вище висновках, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у разі спільного користування мобільним телефон не могли б допустити того факту, щоб такі фото порнографічного характеру були викриті батьком чи старшим братом. Зважається також і на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази в підтвердження того факту, що потерпілі на інших технічних носіях, у соціальних мережах зберігали свої фото, які б мали такий порнографічних характер.

Крім того, на мобільному телефоні зафіксовані зображення тих частин тіла та білизні, про які первісно вказували потерпілі в умовах зеленої кімнати, та яка згодом була виявлена та вилучена під час обшуку.

При цьому, на досліджених судом першої інстанції фотозображеннях видно, що обличчя ОСОБА_13 відвернуте в сторону при цьому міміка обличчя за загальними невербальними рисами не вказує на ознаки добровільності у позуванні.

Водночас судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_7 усвідомлював, що вчиняє протиправні дії стосовно неповнолітніх доньок, оскільки останній на період інкримінованих подій є повністю дієздатною особою, якому було достовірно відомо вік потерпілих.

Доводи захисту про те, що судом безпідставно не враховано аудіозапис розмови, що відбулася неповнолітніми потерпілими та слідчою ОСОБА_23 колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вказаний аудіозапис не можна вважати у відповідності до вимог ст. 86 КПК України допустимим доказом, який отриманий у спосіб та у порядку передбаченому кримінально процесуальним законодавством. Крім того, захистом не вказано у який саме спосіб чи які саме дії ОСОБА_23 призвели до зміни первісних показань, також будь-які дані щодо оскарження дій слідчої чи звернення з відповідною заявою щодо недозволених методів чи психологічного тиску в матеріалах справи відсутні та стороною захисту не надані.

Окрім того, звертається увага на те, що неповнолітня потерпіла ОСОБА_13 під час допиту в суді першої інстанції не надавала вичерпної, узгодженої відповіді щодо причин та підстав зміни показань та навпаки вказувала, що після розмови з лікарем, - ОСОБА_27 , вона звернулась з заявою, що обумовила батька.

Колегія суддів звертає увагу, що доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, суд встановлюють наявність чи відсутність фактів і обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Так, відеозаписи допиту потерпілих за методикою «Кімнати дружньої до дитини» містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим є належним і допустимим джерелом доказу, що із правовим висновком верховного Суду викладеним у постанові постанові від 17 січня 2023 року (справа № 753/13113/18).

Крім того, згідно висновків судово-психологічних експертиз комунікативної діяльності особи, зафіксованої на відео № 962, №965 від 30 травня 2023 року процес відтворення ОСОБА_13 та ОСОБА_14 обстановки та обставин подій за матеріалами відеозапису допиту від 05.04.2023 є активним, вербальна та невербальна продукція ОСОБА_13 у процесі відтворення вказаних подій має ознаки психологічної узгодженості (конгруентності), досконало описує свої почуття та детально відстоює свою точку зору. Також, експертом зазначено, що на відеозаписі допиту від 05.04.2023 відсутні ознаки здійснення на потерпілих психологічного впливу з боку осіб, які брали участь у проведенні даної слідчої дії.

Доводи захисту щодо недопустимості доказу у виді фотофайлів, які за висновком експерта містять дитячу порнографію, оскільки, вони є лише «цифровим слідом видалених файлів», колегія суддів вважає безпідставним, з огляду на таке.

Апеляційний суд звертає увагу, що головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ може існувати на різних носіях. Усі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.

Відповідно до статті 7 Закону України від 22 травня 2003 року № 851-IV «Про електронні документи та електронний документообіг» у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа, що узгоджується з релевантною судовою практикою викладеною у постанові ККС від 26 січня 2021 року, справа № 236/4268/18 провадження № 51-3124км20, постанові Верховного Суду від 10 вересня 2020 року у справі № 751/6069/19 (провадження № 51-1704км).

З наданих матеріалів слідує, що в ході обшуку, який у встановленому законом порядку було санкціоновано виявлено та вилучено мобільний телефону «Xiaomi Redmi Note 10 Pro (M2101K6G)», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , та на підставі ухвали слідчого судді від 13 квітня 2023 року про надання тимчасового доступу слідчим здійснено тимчасовий доступ до вилученого мобільного телефону під час якого здійснено резервне копіювання даних з терміналу мобільного зв`язку « ІНФОРМАЦІЯ_6 (M2101K6G)» за допомогою програмно-апаратного комплексу «Cellebrite UFED», на якому було виявлено матеріали порнографічного характеру, тобто встановлено законне джерело походження доказу.

Звертається увага, що шлях зберігання зображень які були зафіксовані на « ІНФОРМАЦІЯ_4 », зберігаються в кеш-пам`яті додатку « ІНФОРМАЦІЯ_7 » (кеш-пам`ять являє собою виділений розділ пам`яті для збереження в ньому тимчасових даних і швидкого їх вилучення). У додатку «Хіаоmі Gallery» зберігаються зображення, зокрема фото здійснені на камеру терміналу мобільного зв`язку. При видалені зображень безпосередньо з додатку «Хіаоmі Gallery», копії зображень у кеш-пам`яті додатку «Хіаоmі Gallery» можуть залишатися, враховуючи, що вказані фото з відповідним найменуванням, детально вказаним у вироку містять шлях зберігання « ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 », тобто зберігаються в кеш-пам`яті додатку «Google Photos» (кеш-пам`ять являє собою виділений розділ пам`яті для збереження в ньому тимчасових даних і швидкого їх вилучення). При цьому, мультимедійний вміст, що зберігається в додатку, створюється в хмарі Google та при видалені зображень безпосередньо з додатку «Google Photos», копії зображень у кеш-пам`яті додатку «Google Photos» можуть залишатися.

Звертається увага, що оригіналом електронного документа є його відображення, якому надається таке ж значення, як документу (ч. 3 ст. 99 КПК України). При цьому дублікат документа (документ, виготовлений таким самим способом, як і його оригінал), а також копії інформації, у тому числі комп`ютерних даних, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, електронних комунікаційних системах, інформаційно-комунікаційних системах, комп`ютерних системах, їх невід`ємних частинах, виготовлені слідчим, прокурором із залученням спеціаліста, визнаються судом як оригінал документа (ч. 4 ст. 99 КПК України).

Як зазначено в постанові ОП ККС ВС від 29 березня 2021 року у справі № 554/5090/16-к, для виконання завдань кримінального провадження, з огляду на положення Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», допустимість електронного документа як доказу не можна заперечувати винятково на підставі того, що він має електронну форму (ч. 2 ст. 8). Відповідно до ст. 7 цього Закону у випадку його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Один і той самий електронний документ може існувати на різних носіях. Усі ідентичні за своїм змістом екземпляри електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом і датою створення.

Враховуючи, що сторона захисту не оспорює достовірність виявлених зображень дитячої порнографії їх приналежність та фіксацію саме на вилученому телефоні, сам факт резервного копіювання даних з терміналу мобільного зв`язку не суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Таким чином, доведеність вини обвинуваченого у вчинені ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 1 ст. 301-1, ч. 3 ст. 301-1 КК України їх правова кваліфікація, відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на зібраних у справі і досліджених в повному обсязі в судовому засіданні усіх доказах в їх сукупності, які не викликають сумнів щодо їх належності та допустимості. Рішення прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини (рішення «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року).

Аналізуючи доводи прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання обвинуваченому, колегія суддів не вважає їх достатньо переконливими та такими, що слугують підставою для скасування оскаржуваного вироку, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Санкцією ч. 2 ст. 156 КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

Так, суд першої інстанції, визнавши ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, дійшов висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років, однак без позбавленням права обіймати посади, пов`язані з навчанням та вихованням дітей, або займатися діяльністю, пов`язаною з роботою з дітьми.

При цьому, місцевий суд в повній мірі реалізував превентивну функцію покарання призначивши ОСОБА_28 остаточно до відбуття покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 1 ст. 301-1, ч. 3 ст. 301-1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді у позбавлення волі строком на 10 (десять) років, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з навчанням та вихованням дітей, або займатися діяльністю, пов`язаною роботою з дітьми, строком на 3 (три) роки.

За наведеного, враховуючи вид і розмір остаточного покарання з урахуванням додаткового у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з навчанням та вихованням дітей, або займатися діяльністю, пов`язаною з роботою з дітьми, строком на 3 роки, колегія суддів, зважає на дотримання судом першої інстанції практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року).

Крім того, призначаючи покарання, суд першої інстанції дотримався наведених вище вимог ст. ст. 50, 65 КК України та врахував особу винного ОСОБА_7 , який має постійне місце проживання за яким негативно характеризується, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, однак має психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, також судом враховано характер і ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, які є умисними, тяжкими та особливо тяжким закінченими злочинами, відсутність пом`якшуючих обставин та наявність обтяжуючої покарання обставини, а саме, - вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

З врахуванням наведеного, призначене ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання відповідає принципу індивідуалізації, пропорційності і справедливості, а тому підстав для скасування оскаржуваного вироку з підстав викладених в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів не вбачає.

Таким чином, з огляду на разом вищенаведене, апеляційні скарги захисника та прокурора, слід залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок суду, - без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого, - адвоката ОСОБА_6 , та прокурора Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Вирок ІНФОРМАЦІЯ_10 від 14 лютого 2025 року у кримінальному провадженні № 000000375 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 1 ст. 301-1, ч. 3 ст. 301-1 КК України, - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4