Провадження №: 1-кп/755/1127/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" грудня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду, в режимі відеоконференції, клопотання захисника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту прокурору, у межах кримінального провадження №0000853 від 01.10.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.332 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332 КК України,-

за участю учасників кримінального провадження

прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:

У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження №0000853 від 01.10.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.332 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332 КК України.

09.05.2025 року ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва, виходячи з положень КПК України, що регламентують незмінність складу суду, у вказаному кримінальному провадженні було призначено підготовче судове засідання.

Під час проведення підготовчого судового засідання прокурори ОСОБА_8 та ОСОБА_9 просили призначити обвинувальний акт до судового розгляду, вважаючи, що органом досудового розслідування були дотримані вимоги кримінального процесуального закону, обвинувальний акт складено з дотриманням вимог ст.291 КПК України, також просили накласти арешт на майно, а саме: транспортний засіб MERCEDES-BENZ GLE, власником якого є ОСОБА_13 , з метою спеціальної конфіскації майна.

Захисник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 заперечував проти призначення обвинувального акту до судового розгляду, клопотав про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки він не відповідає вимогам КПК України, оскільки обвинувачення стосовно ОСОБА_3 ґрунтується лише на словосполученнях, таких як «невстановлені особи», «невстановлене місце», «невстановлений розмір», «невстановлені обставини» тому виникає питання до працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі яких доказів чи показів осіб прокурор у тексті обвинувального акту описує обставини про існування «злочинної змови» між зазначеними у тексті обвинувального акту особами та послідовність їх дій та домовленостей. Також прокурором в обвинувальному акті зазначені непоодинокі епізоди за участю третіх осіб, дії яких, на думку прокурора, є аналогічними діям ОСОБА_3 , як організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, у той час ці особи є свідками, а не підозрюваними. Тобто, прокурор у позапроцесуальному порядку, не укладаючи угод про визнання винуватості, за правильно надані покази свідків - залишає протиправні дії осіб поза увагою слідства. Крім того, із тексту вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачують в незаконному переправленні осіб через державний кордон України, організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприянню їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усунення перешкод, вчиненого щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, однак, за змістом обвинувального акту прокурор ставить у провину фактично лише сприяння в незаконному переправленні осіб через державний кордон України шляхом надання транспортного засобу, бо сама організація злочину здійснювалась на думку прокурора «невстановленою особою». Щодо сприяння в незаконному переправленні осіб через державний кордон України шляхом надання порад, вказівок та усуненням перешкод, то у обвинувального акту не зазначені які саме дії вчиняв ОСОБА_3 . Водночас, ОСОБА_3 та його дружина перетнули державний кордон у встановлений законом спосіб за наявними дійсними документами - у встановленому законом пункті пропуску та у встановлений законом спосіб, що перевірено співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 , та підтверджено відповідною відміткою, а уповноважені службові особи ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснили огляд транспортного засобу та перевірку документів наявних у них осіб, та враховуючи відсутність жодних порушень, пропустили ОСОБА_3 та ОСОБА_14 через державний кордон України, інших осіб у транспортному засобі разом із ними не було, будь-яких доказів, які б підтверджували факт організації обвинуваченим незаконного переправлення через кордон України, а так само і існування попередньої змови обвинуваченого з іншою особою для вчинення цих дій органи досудового слідства не надали.

Крім того, просив задовольнити клопотання про тимчасовий доступ до документів та розглянути скаргу на рішення про відмову у задоволенні клопотання про допит свідків.

Захисник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_12 проти призначення обвинувального акту до судового розгляду заперечував, підтримав клопотання адвоката ОСОБА_4 щодо повернення обвинувального акту прокурору, також просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна, крім того просив задовольнити його клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів та виклик свідків.

Захисник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_11 підтримав клопотання адвоката ОСОБА_4 щодо повернення обвинувального акту прокурору, також просив задовольнити його клопотання про скасування арешту з майна, а саме: ноутбуків, телефону, планшету, блокноту, флеш-накопичувача.

Захисник ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_10 вважає, що призначити обвинувальний акт до судового розгляду неможливо, оскільки є клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, також підтримав клопотання своїх колег адвокатів.

Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підтримали думки та клопотання своїх захисників.

Прокурори проти повернення обвинувального акту заперечували.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, дійшов наступного.

Згідно п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Обвинувальний акт повинен містити відомості, зазначені в ч.2 ст.291 КПК України, зокрема:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3-?) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-?) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

8-?) розмір пропонованої винагороди викривачу;

9) дату та місце його складення та затвердження.

За змістом положень ч.4 ст.110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Так, згідно з ч.2 ст.42 КПК України, обвинуваченим є особа, обвинувальний акт стосовно якої переданий до суду у порядку, передбаченому ст.291 КПК України, а обвинувальний акт, згідно із пунктом 3 частини 2 статті 283 КПК, є однією із форм закінчення досудового розслідування, тобто обвинувальний акт - це підсумковий процесуальний документ, яким визнається достатність доказів, зібраних під час досудового розслідування, засвідчується його завершення й надання доступу до матеріалів стороні захисту. Далі обвинувальний акт затверджується прокурором й одночасно з його переданням до суду вручається учасникам кримінального провадження під розписку /стаття 293 КПК України/.

Для суду цей процесуальний документ є правовою підставою для призначення підготовчого судового засідання, судового розгляду, визначення його меж. Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в його межах /частина 1 статті 337 КПК України/ - правовий висновок, викладений у Постанові ВСУ від 24.11.2016 року.

За змістом положень пункту 5 частини 2 статті 291 КПК обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону та статті /частини статті/ закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

У міжнародних джерелах права, зокрема в Конвенції, йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту «а» частини 3 статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Практика Європейського суду з прав людини /далі - Європейський суд/ орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи /«Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року/.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановлену цим Кодексом.

Виходячи з викладених у обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, прокурор вважає встановленим те, що один із обвинувачених ОСОБА_3 незаконно переправляв осіб через державний кордон України, організував незаконне переправлення осіб через державний кордон України, сприяв їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинений щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.

Так, на 66-68 та 72 аркушах обвинувального акту вказано, що «... невстановлена досудовим розслідуванням особа повідомила ОСОБА_3 , а також ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_13 про можливість організації переправлення останніх через державний кордон України в Берегівському районі Закарпатської області».

Крім того, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, на початку березня 2022року, але не пізніше 10.03.2022, ОСОБА_3 познайомився із заступником начальника з превентивної діяльності ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_19 , якому запропонував організувати незаконне переправлення через державний кордон України ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_20 , ОСОБА_18 та ОСОБА_13 » /арк.66 обвинувального акту/.

«При цьому, ОСОБА_6 довів до відома ОСОБА_3 , а також ОСОБА_15 , ОСОБА_21 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_13 певну сукупність деталей злочинного плану з організації їх незаконного переправлення через державний кордон України до Угорщини, який передбачав наступне.

Відповідно до вказаного плану, у визначений день та час березня 2022 року, автомобіль під керуванням ОСОБА_6 буде супроводжувати два автомобілі, в яких на задньому пасажирському сидінні будуть перебувати ОСОБА_15 ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_13 до межі пункту пропуску через державний кордон. У наступному, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_13 , перебуваючи за затемненим склом, вживатимуть заходів конспірації, щоб не потрапити на записи камер відеоспостереження населеного пункту та пункту пропуску, тобто мають не відкривати задні двері автомобіля, не виходити із нього та не опускати скло. Під час перетину державного кордону водієм одного із автомобілів буде облікований ОСОБА_3 , а водієм другого автомобіля - ОСОБА_14 , які мають документи та підстави для виїзду за межі України та на час пересування по територію пункту пропуску через державний кордон до моменту виїзду за межі державного кордону України будуть взаємодіяти з працівниками прикордонної та митної служби і здійснять переправлення ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_13 через державний кордон України у напрямку виїзду, а ОСОБА_22 за рахунок наявних у нього зв`язків та домовленостей усунить перешкоди у вигляді заходів їх реального прикордонного та митного контролю. У зв`язку з цим, працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 та прикордонного наряду пункту пропуску буде проведений митний та прикордонний контролі лише ОСОБА_3 та ОСОБА_14 , як водіїв вказаних автомобілів, які мають належні документи та підстави для виїзду з України, а перевірка документів та підстав для виїзду з України ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_20 , ОСОБА_18 та ОСОБА_13 , не буде здійснюватися /арк.67 обвинувального акту/.

«Ознайомившись із вказаним планом, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_13 , маючи намір незаконно перетнути державний кордон України без передбаченого законом обов`язкового митного та прикордонного контролів, а ОСОБА_3 - допомогти їм у такому незаконному переправленні, шляхом сприяння його вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів (автомобіля) та усуненням перешкод, пов`язаних із здійсненням митного та прикордонного контролю вказаних осіб, усвідомлюючи протиправність таких дій, погодилися на пропозицію ОСОБА_6 щодо такого способу їх незаконного переправлення та оплати за це обумовленої матеріальної винагороди.» /арк.68 обвинувального акту/.

«У прикордонному пункті пропуску « ІНФОРМАЦІЯ_5 » Угорщини 10.03.2022 о 18 год. 09 хв. за угорським часом /19 год. 09 хв. за українським часом/ обліковано в`їзд до цієї країни зі сторони України автомобіля з номерним знаком НОМЕР_1 в якому перебували громадяни України ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , а також о 18.47 год. автомобіля з номерним знаком НОМЕР_2 , в якому перебували громадяни України ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_11 та ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , завершивши таким чином злочинні дії щодо незаконного переправлення ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_13 через державний кордон України.» /арк.72 обвинувального акту/.

Відповідно до ч.2 ст.332 КК України, організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України передбачає схиляння інших осіб до перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України, але без відповідних документів та без дозволу відповідних органів державної влади, поєднане з розробкою планів такого перетинання та безпосередньою їх реалізацією.

Безпосередній об?єкт злочину ч.2 ст.332 КК України - встановлений порядок перетинання державного кордону України. Водночас, перетни кордону обвинуваченим здійснювався у встановлений законом спосіб на підставі діючих документів.

Із об`єктивної сторони злочин за ч.2 ст. 332 КК України характеризується вчиненням таких діянь: 1) незаконне переправлення осіб через державний кордон України; 2) організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України; 3) керівництво незаконним переправленням осіб через державний кордон України; 4) сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод.

Організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України передбачає розроблення та безпосередню реалізацію плану щодо незаконного перетинання державного кордону України іншими особами.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про державний кордон України» (далі за текстом «Закон») державний кордон України є лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України - суші, вод, надр, повітряного простору.

Відповідно до абз.3 ст.9 Закону пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, автомобільних і пішохідних шляхах, в аеропортах (аеродромах), морських і річкових портах, включаючи частину їх акваторії (захищена повністю або частково огороджувальними гідротехнічними спорудами чи об`єктами природного походження), з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, на якій здійснюються прикордонний, митний контроль, інші види контролю і пропуск через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна. Положення про пункти пропуску через державний кордон України затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.12 Закону пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами ІНФОРМАЦІЯ_2 за дійсними документами на право в?їзду на територію України або виїзду з України. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон України провадиться відповідно до законодавства України і міжнародних договорів України. Відповідно до міжнародних договорів України Кабінетом Міністрів України може бути встановлено спрощений порядок пропуску осіб, транспортних засобів, вантажів через державний кордон України.

Водночас, обвинувачений перетнув кордон України у встановлений законом спосіб, самостійно, на підставі відповідних документів, та за наявності передбачених законодавством України підстав, а отже не вчиняв та не міг вчиняти в силу об`єктивних причин (похилий вік. стан свого здоров`я та здоров`я дружини, відсутність мотивів) жодних дій щодо організації перетинання кордону іншими особами, будь-яких доказів щодо розробки так званого «плану щодо незаконного перетину кордону» та «надання будь-яких вказівок іншим особам» не надано.

Суб`єктивна сторона злочину за ч.2 ст.332 КК України характеризується виною у формі умислу, який в даному разі повністю відсутній враховуючи, що підорюваний не мав жодних обмежень на перетин кордну та здійснив його перетин у встановлений законом спосіб на підставі діючих документів.

Водночас, прокурор в обвинувальному акті кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 одразу за всіма складами диспозиції ч.2 ст.332 КК України, чим порушує принцип юридичної визначеності та права обвинуваченого, у тому числі право на захист у контексті висунутих звинувачень, що вказує на неспроможність сторони обвинувачення кваліфікувати дії відповідно до статей Кримінального кодексу України.

Між тим, в обвинувальному акті прокурором не викладені обставини у частині комунікації обвинуваченого із невстановленими слідством особами з приводу організації незаконного перетину кордону третіми особами, у тому числі в частині погодження передачі неправомірної вигоди у невстановленому розмірі за невстановлених обставинах, та не зібрано доказів на обґрунтування зазначених обставин.

Так, пунктом 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 №57 /із змінами та доповненнями, далі - Правила/ визначено, що перетинання громадянами, України /далі - громадяни/ державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю /далі - пункти пропуску/, якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Згідно пункту 12 Правил, для здійснення прикордонного контролю громадяни подають уповноваженим службовим особам підрозділу охорони державного кордону паспортні, а у випадках, передбачених законодавством, і підтверджуючі документи без обкладинок і зайвих вкладень.

Паспортні та підтверджуючі документи громадян, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами підрозділу охорони державного кордону з метою встановлення їх дійсності та належності громадянину, який їх пред`являє.

Пунктами 9-12 Правил передбачено, що громадяни, які перетинають державний кордон, зобов`язані пройти прикордонний, митний та інші види контролю відповідно до законодавства. Пропуск громадян через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами підрозділу охорони державного кордону.

Паспортний документ або посвідчення особи на повернення в Україну вважаються дійсними, якщо вони відповідають встановленому зразку, видані уповноваженим на те органом, оформлені належним чином і належать громадянинові, який їх пред`являє.

Паспортні та підтверджуючі документи громадян, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами підрозділу охорони державною кордону з метою встановлення їх дійсності та належності громадянину, який їх пред`являє.

Крім того, згідно пункту 13 Правил, під час здійснення прикордонного контролю уповноважені службові особи підрозділу охорони державного кордону використовують бази даних ІНФОРМАЦІЯ_13 про осіб, які перетнули державний кордон, вчинили правопорушення, протидію яким законодавством віднесено до компетенції Держприкордонслужби. яким тимчасово обмежено право виїзду з України, про недійсні, викрадені та втрачені паспортні документи, а також інші передбачені законом бази даних.

Тож, службова особа прикордонної служби 10.09.2022 р. діяла самостійно у відповідності до власних посадових обов`язків та законодавства України, яке визначає порядок перевірки документів осіб в пунктах пропуску державного кордну України.

Отже, обставини, які, відповідно до частини 1 статті 91 КПК, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення /час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення/ та винуватість обвинуваченого у його вчиненні, викладено нечітко і не конкретно.

У вище наведеній Постанові від 24.11.2016 року Верховний Суд України звернув увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.

Зважаючи на наведене, суд вважає, що зміст обвинувачення стосовно ОСОБА_3 є неконкретним, оскільки формальне недотримання вимог пункту 5 частини 2 статті 291 КПК України і є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке обумовлює в подальшому скасування судового рішення у цьому кримінальному провадженні.

У практиці судів міжнародної і касаційної інстанцій недотримання вимог пункту 5 частини 2 статті 291 КПК розцінюється як істотне порушення, що вплинуло на конкретність обвинувачення й в цілому на право на захист.

Так, відповідно до положень п. «а» ч.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен кого обвинувачено у вчиненні злочину, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення проти нього.

Безумовним порушенням кримінального процесуального законодавства є порушення права обвинуваченого на захист, яке, зокрема повинно бути забезпечено конкретністю пред`явленого обвинувачення.

За правовим висновком Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, виказаного в ухвалі від 12.03.2015, по справі №5-220км15, згідно з чинним кримінальним процесуальним законом обвинувачений має право знати у чому він обвинувачується, а обвинувальний акт повинен бути конкретним за своїм змістом. Неконкретність такого обвинувачення порушує право особи на захист, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Із огляду на викладене суд вважає, що допущене порушення вимог КПК України при складанні обвинувального акту перешкоджають призначенню судового розгляду з можливістю ухвалення в подальшому законного вироку будь-якого виду.

Клопотання прокурора про арешт майна, клопотання сторони захисту про тимчасовий доступ до речей і документів, виклику свідків, скасування арешту майна та скаргу на рішення про відмову у задоволенні клопотання про допит свідків, суд на цьому етапі не вирішує, оскільки розгляд таких клопотань та скарг вирішуються, відповідно до ст. 315 КПК України, виключно при призначенні обвинувального акту до судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 314-316, 331, 369 КПК України, -

у х в а л и в:

Клопотання захисника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту прокурору - задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000853 від 01.10.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.332 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332 КК України та додані до нього документи, повернути прокурору Офіса Генерального прокурора для виконання вимог значених у мотивувальній частині ухвали.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1