Справа № 177/2823/25
Провадження № 1-кп/177/237/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 року м. Кривий Ріг

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001435 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.06.2025 року з доданими до нього матеріалами, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого в с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який не має на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше судимого:

- 07.09.2022 Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ч.4 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним строком на 2 роки;

- 15.03.2023 Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ч.4 ст. 185 КК України, з застосування ч.1 ст. 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на 5 років 1 місяць;

- 19.04.2023 Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ч.4 ст. 185 КК України, з застосуванням ч.1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 5 років 3 місяці. Звільнений з місць позбавлення волі 09.08.2024 умовно-достроково, невідбутий строк 3 роки 10 місяців 27 днів.

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України;

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.06.2025 приблизно о 13 год. 00 хв, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився поблизу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де в нього виник протиправний умисел, спрямований на незаконне проникнення до іншого володіння особи, а саме на територію вказаного домоволодіння, що належить потерпілому ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, будучи обізнаним, що власник домоволодіння відсутній у помешканні, ОСОБА_3 приблизно о 13 год. 00 хв. цього ж дня, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , порушуючи конституційне право на недоторканість іншого володіння особи, передбачене ст. 30 Конституції України, згідно якої кожному гарантується недоторканість житла та іншого володіння особи, не маючи визначених законом підстав та відповідного дозволу власника домоволодіння - потерпілого ОСОБА_4 , подолав перешкоду у вигляді дерев`яного паркану, а саме відчинив хвіртку паркану та потрапив на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . Знаходячись на території домоволодіння за вказаною адресою, ОСОБА_3 , вільно пересуваючись територією домоволодіння всупереч волі потерпілого ОСОБА_4 , шляхом пошкодження навісного замка дверей гаражу, розташованого на території домоволодіння за вказаною адресою, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, незаконно пройшов до приміщення гаражу. В подальшому, перебуваючи у приміщенні зазначеного гаражу, розташованого на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , через раніше ним відкриті двері покинув приміщення гаражу, та в подальшому, через ним відкриту хвіртку паркану, покинув територію вказаного домоволодіння.

Зазначені умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч.1 ст. 162 КК України, за ознаками -незаконного проникнення до іншого володіння особи.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 , отримавши копії матеріалів дізнання, добровільно, беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, не оспорює встановлені під час дізнання обставини вчиненого ним кримінального проступку, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч.1 ст. 394 КПК України, та за участі захисника - адвоката ОСОБА_5 , подав письмову заяву про розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку, без судового розгляду у судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_4 зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами вчинення кримінального проступку погодився, будучи обізнаним про обмеження права апеляційного оскарження, надав письмову згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, цивільного позову не заявив.

Таким чином, за результатами спрощеного провадження встановлено, що обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, не оспорюються учасниками судового провадження, про що свідчить клопотання прокурора викладене в обвинувальному акті щодо його розгляду в порядку спрощеного провадження та заява обвинуваченого ОСОБА_3 , яка складена в присутності захисника, а також заява потерпілого ОСОБА_4 .

З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали обвинувального акта та додані до нього матеріали кримінального провадження, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що подія кримінального проступку мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, знайшла своє підтвердження і доведена поза розумним сумнівом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано вірно за ч.1 ст. 162 КК України, за ознаками - незаконне проникнення до іншого володіння особи.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується положеннями ст. 65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання останнього.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, вину визнав повністю, не одружений, неповнолітніх чи малолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований (а.п. 104), за місцем проживання характеризується негативно, як особа схильна до вживання алкоголю, вчинення правопорушень (а.п. 104), на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.п. 100, 101-102), раніше неодноразово судимий за умисні корисливі кримінальні правопорушення (а.с. 94-96), судимості не погашено, а інкриміноване правопорушення вчинено ним у період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, для проходження військової служби за контрактом (а.п. 96, 107).

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 не встановлено.

За таких обставин, суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому в межах санкції інкримінованої статті у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік. Суд не вважає за можливе призначити менш суворі види покарання, визначені в санкції даної статті як альтернативні (штраф та виправні роботи), оскільки вони не відповідають особі обвинуваченого. Так, ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, військову службу покинув, раніше неодноразово засуджений за корисливі умисні кримінальні правопорушення, вчинив інкриміноване правопорушення в період умовно-дострокового звільнення з військової служби за контрактом, тобто не виправдав отриману від держави довіру при звільненні його умовно-достроково від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом. ОСОБА_3 висновків для себе не зробив та знову став на шлях вчинення кримінальних правопорушень, що свідчить про відсутність бажання змінити свого життя на краще та вести законослухняний спосіб життя, займатися суспільно-корисною працею. Беручи до уваги визнання ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, пом`якшуючу покарання обставину - щирість каяття, суд вважає за можливе призначити йому покарання за ч.1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі, в мінімальному розмірі визначеному санкцією інкримінованої статті 1 рік обмеження волі. Обставин, які б унеможливлювали призначення даного покарання (ч.3 ст. 61 КК України), судом не встановлено.

Саме таке покарання, на переконання суду, відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого діяння, особі ОСОБА_3 та буде необхідним для виправлення особи, запобігання вчиненню нових правопорушень.

Дане кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_3 в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 19.04.2023, на підставі ст. 81-1 КК України, для проходження військової служби за контрактом. Невідбута частина покарання 3 роки 10 місяців 27 днів (а.с. 96).

Відповідно до ч.3 ст. 81-1 КК України, у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає такій особі покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до п.п. «б» п.1 ч.1 ст. 72 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення, одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі. Отже, остаточне покарання ОСОБА_3 за сукупністю вироків підлягає призначенню з застосуванням ст. 71, 72 КК України, згідно змісту яких покарання за даним вироком підлягає переведенню у більш суворий вид покарання позбавлення волі, та відповідатиме 6 місяцям позбавлення волі.

Беручи до уваги обставини справи, щирість каяття обвинуваченого, суд вважає за необхідне, при призначенні остаточного покарання застосувати принцип часткового приєднання до покарання за даним вироком, невідбутої частини покарання за вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 19.04.2023, яка складає 3 роки 10 місяців 27 днів, та остаточно визначити йому покарання з застосуванням ст. 71 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

Суд приходить до висновку, що у відповідності до ст. 50 КК України саме таке покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для призначення покарання обвинуваченому з урахуванням положень ст. 69, 69-1, 75 КК України судом не встановлено.

Питання про речові докази суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Питання про судові витрати, суд вирішує на підставі ст. 124 КПК України.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не пред`являвся.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 у рамках даного кримінального провадження не обирався.

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України та піддати покаранню в виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання за даним вироком у виді 1 року обмеження волі, що в силу ст. 72 КК України відповідає 6 (шести) місцям позбавленні волі, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 19.04.2023, що становить 3 роки 10 місяців 27 днів, остаточно призначивши ОСОБА_3 до відбування основне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислювати з дня затримання в порядку виконання вироку.

Речовий доказ: мотокосу БелМОТОР БТ 3000с червоного кольору, передану на відповідальне зберігання ОСОБА_4 (а.п. 48-49), після набрання вироком законної сили залишити законному володільцю ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави 9805 (дев`ять тисяч вісімсот п`ять) гривень 40 копійок, у рахунок відшкодування витрат на проведення експертиз (а.п. 19, 30).

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його отримання, в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду, через Криворізький районний суд Дніпропетровської області, з урахуванням особливостей, передбачених частиною 1 статті 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1