Справа № 576/3573/23
Провадження № 1-кп/576/49/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глухів клопотання учасників судового провадження, -

встановив:

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 заявив клопотання у якому просив передати вилучений під час розслідування автомобіль Форд на відповідальне зберігання власнику, оскільки автомобіль був вилучений у вересні 2023 року і є серйозні побоювання, що через обстріли Шосткинського району цей автомобіль може бути пошкоджений.

Прокурор проти клопотань заперечував, зазначивши, що вилучене майно має доказове значення, а також, що на виконання ухвали суду автомобіль був переміщений на спеціальний майданчик у м. Конотоп.

Суд, дослідивши матеріали, заслухавши пояснення захисника, думку прокурора та інших учасників справи, дійшов висновку, що арешт, накладений на належний їй автомобіль, підлягає скасуванню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

У відповідності до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково судом за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, автомобіль належить ОСОБА_8 на праві приватної власності. Доказів, що власниця знала про можливі злочинні наміри свого чоловіка або сприяла їх реалізації, стороною обвинувачення не подано. Обвинувальний акт у провадженні скерований до суду ще у 2023 році, а протягом двох років судовий розгляд триває, при цьому автомобіль фактично не використовується як доказ і не є предметом спеціальної конфіскації.

Суд неодноразово відмовляв у задоволенні попередніх клопотань адвоката, мотивуючи це тим, що ще не досліджено докази щодо автомобіля. Проте на даний час, враховуючи тривалий строк зберігання речового доказу та відсутність будь-яких процесуальних дій, які б свідчили про необхідність його огляду, експертизи чи іншого використання у процесі доказування, потреба у подальшому застосуванні арешту відпала.

Крім того, суд бере до уваги, що транспортний засіб тривалий час зберігається на відкритому майданчику, що призводить до його фізичного псування, а ОСОБА_8 , як власниця, несе обов`язок сплачувати витрати, пов`язані зі зберіганням, страхуванням і технічним обслуговуванням автомобіля, при цьому фактично позбавлена можливості користуватися своїм майном, що створює для неї надмірний індивідуальний тягар, несумісний із принципом справедливого балансу між інтересами власника і суспільними інтересами.

Крім того, суд звертає увагу, що прокурор повинен довести актуальність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, і неможливість досягнення мети кримінального провадження без збереження арешту.

Жодних таких доводів стороною обвинувачення не наведено.

Додатково суд ураховує безпекову ситуацію у регіоні, де зберігається арештований автомобіль, що підвищує ризики його пошкодження або знищення.

Отже, за відсутності достатньо вагомих аргументів, які б свідчили про необхідність подальшого утримання автомобілю, на який накладено арешт, саме на території поліції; враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності, суд приходить до висновку, що необхідно застосовувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, тобто такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах володільця та попередити його про обов`язок збереження речового доказу та його пред`явлення за першою вимогою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 170-179, 369, 372 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

Скасувати частково арешт автомобілю Ford Fusion, д.н.з. НОМЕР_1 , передавши це майно на відповідальне зберігання ОСОБА_8 з можливістю користування ним за призначенням, заборонивши знищення, перетворення, відчуження.

Попередити ОСОБА_8 про обов`язок збереження речового доказу та його пред`явлення за першою вимогою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1