Номер провадження 1-кп/737/23/25 Справа № 737/934/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року с-ще Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Куликівка обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000016 від 15.04.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дрімайлівка Куликівського району Чернігівської області, громадянина України, працюючого в ТОВ «Оксамит Смаку», не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 Кримінального кодексу України

ВСТАНОВИВ:

І. ДОВЕДЕНЕ ОБВИНУВАЧЕННЯ

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про ведення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, по всій території України із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року введено воєнний стан строком на 30 діб, Указом Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 30 діб, Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 30 діб, Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено строком на 90 діб, Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 № 2500-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб, Указом Президента України № 757/2022 від 07.11.2022 року, затвердженим Законом України від 16.11.2022 № 2738-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб, Указом Президента України № 58/2023 від 06.02.2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 № 2915-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб, Указом Президента України № 254/2023 від 01.05.2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 № 3057-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб, Указом Президента України № 451/2023 від 26.07.2023, затвердженим Законом України від 27.07.2023 № 3275-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб, Указом Президента України № 734/2023 від 06.11.2023, затвердженим Законом України від 08.11.2023 № 3429-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб, Указом Президента України № 49/2024 від 05.02.2024, затвердженим Законом України від 06.02.2024 № 3564-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб, Указом Президента України № 271/2024 від 06.05.2024, затвердженим Законом України від 08.05.2024 № 3684-ІХ строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб, Указом Президента України № 469/2024 від 23.07.2024, затвердженим Законом України від 23.07.2024 № 3891 -IX строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб, в подальшому воєнний стан неодноразово продовжувався і триває на даний час.

ОСОБА_5 , будучи військовозобов`язаним, солдатом, з 28.07.2022 по 01.08.2022 у встановленому законом порядку, відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008, пройшов медичний огляд військово-лікарською комісією (далі - ВЛК), що за адресою: вул. Пирогова, буд. 16, сел. Куликівка, Чернігівського району Чернігівської області.

Згідно з Карткою дослідження та медичного огляду військовозобов`язаного № 243 від 01.08.2022 та Довідки ВЛК № 243 ОСОБА_5 , згідно зі ст. 39 В графи II наказу Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008, визнаний придатним до проходження військової служби. На підставі вищевказаного ОСОБА_5 за станом здоров`я являється придатним та підлягає мобілізації.

04.04.2024 близько о 10 год 00 хв за адресою: АДРЕСА_2 , старшим офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 вручалася ОСОБА_5 повістка для призову на військову службу під час мобілізації, однак ОСОБА_5 , з метою ухилення від призову на військову службу, відмовився від отримання вказаної повістки, за якою мав з`явитись 08.04.2024 о 08 год 00 хв до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_3 для подальшого направлення для проходження військової служби за мобілізацією, про що було складено Акт про факт відмови від оповіщення по уточненню військово-облікових даних та призову на військову службу.

В подальшому, ОСОБА_5 у вказаний час, зазначений у повістці, а саме о 08 год 00 хв 08.04.2024 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_3 , не маючи на це поважних причин та про причину своєї неявки не повідомив, про що було складено акт про факт неявки на відправку до військової частини.

Таким чином, ОСОБА_5 , діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, будучи достовірно обізнаним про введення на всій території України із 24.02.2022 воєнного стану, який на даний час триває, проведення на території України загальної мобілізації, не маючи передбаченої ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та підстав, які б вказували на його непридатність для несення військової служби, в порушення вимог ст. 65 Конституцій України, ст.ст. 1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу України», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 69/2022, відмовився від отримання повістки та, не маючи на те поважних причин, не з`явився у зазначену дату та час до місця виклику, а саме о 08 год 00 хв 08.04.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_3 для подальшого направлення до місця несення військової служби в Збройних силах України, про причини неявки не повідомив, тим самим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

ІІ. КВАЛІФІКАЦІЯ КРИМІНАЛЬНОГО ПРАВОПОРУШЕННЯ

Таким чином, ОСОБА_5 ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ ОБВИНУВАЧЕНОГО

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у інкримінованоу йому кримінальному правопорушенні не визнав, пояснив, що коли в 2022 році почалася війна він добровільно пішов захищати свій район, неофіційно приєднався до батальйону, який стояв біля села, взяв зброю в руки, займався волонтерством, допомагав людям. Коли прийшла перша повістка в липні 2022 році в нього навіть думки такої не було, щоб не піти в ТЦК. Він в кінці липня 2022 року пройшов ВЛК та став на облік. Потім десь через півроку зателефонували з ТЦК і сказали з`явитися в ТЦК для проходження служби. Він взяв документи, що в нього хвора мати і висновок лікарів, що їй потрібна стороння допомога, поїхав в ТЦК і написав там заяву на відстрочку. В нього прийняли ці документи із заявою і претензій до нього не було. Потім більше року його не чіпали, він їздив на роботу через блок пости, до нього не було ніяких питань, в нього хвора мати, довідка ВЛК є на руках, хоча відповіді від ТЦК не було, він не хвилювався з цього приводу. В 2024 році до нього додому приїхали і сказали, що він не стоїть на військовому обліку і числиться як ухилянт. Він розповів їм, що ходив в ТЦК і стоїть на обліку, показав їм відео з його розмовою з військомату, показав свої відмітки і сказав, що якщо їм знову потрібні його документи, він може прислати їх по укрпошті з описом вкладення. 03.04.2024 працівники ІНФОРМАЦІЯ_3 отримали його документи і йому зателефонувала ОСОБА_7 і сказала, що по документах в нього все в порядку, але йому необхідно приїхати в ТЦК та написати другу заяву (на відстрочку). Він відповів, що може або завтра приїхати, або щоб вони заїхали до нього, якщо будуть приїжджати в село. 04.04.2024 він приїхав в село, зідзвонився із ОСОБА_8 і вона сказала, що вони вже в селі і можуть зустрітися. Він наполіг на тому, щоб зустріч була в сільській раді, щоб матір не тривожити. Прийшовши в сільську раду, він думав, що буде писати заяву, а вони йому хотіли вручити повістку. Відповіді на його заяву, яку він посилав поштою, чи є в нього право на відстрочку, чи немає він так і не отримав. Від повістки він тоді не відмовлявся, він хотів щоб вони йому показали бумагу від воєнкома чи пояснили, чому в нього немає права на відстрочку, оскільки в нього була довідка і він консультувався з юристом. На той час він не думав, що це бойова повістка, а повістка на оповіщення. Хотів, щоб йому пояснили, чому так. Відповідаючи на запитання, чи оскаржував рішення ВЛК, відповів заперечно. На запитання, чи звертався до ТЦК з приводу результатів розгляду його заяви на відстрочку, відповів, що приходив і запитував, йому сказали, що в нього відсутнє право на відстрочку. На запитання, чи була в нього офіційна відстрочка станом на 04.04.2024, відповів, що не була, але він направив заяву на відстрочку із документами і результатів розгляду не знав. На запитання, чи розумів він, що 04.04.2024 йому вручається бойова повістка, відповів, що не розумів. Вважає, що від отримання повістки він не відмовлявся, просто хотів, щоб йому пояснили, чому в нього немає відстрочки.

Також зазначив, що протягом періоду з 2022 року до нього телефонували з ТЦК і пропонували приєднатися до десантних військ, він відмовився. Згодом ще до нього телефонували і приїжджали до нього, забрали його в ТЦК, розмовляли з ним, агітували піти служити, він відмовився, його випустили з ТЦК, він зібрав документи і написав заяву на відстрочку з підстави необхідності стороннього догляду за матір`ю, інвалідом ІІІ групи. Це було в листопаді 2022 року. Відповіді він не отримав. І потім вже в березні 2024 року до нього додому приїхали військові з ТЦК і староста і сказали, що він взагалі не стоїть на обліку в ТЦК, на що він їм показував відео його розмови у ТЦК. І тоді 27.03.2024 він послав заяву на відстрочку із документами по пошті з описом вкладення. Після отримання його документів в ТЦК 03.04.2024 йому зателефонувала ОСОБА_8 і сказала, що в нього є право на відстрочку, але треба переписати заяву. І вже 04.04.2024 йому приїхали вручати повістку. В сільській раді ОСОБА_8 йому сказала, що в нього немає відстрочки і почала виписувати йому повістку на столі у старости. Потім запитала, чи буде він брати на оповіщення, чи не буде, на що він запитав, де офіційна відповідь на його заяву. Потім вони склали акт і все. На запитання, чому ж він не взяв повістку, відповів, тому, що вона ( ОСОБА_8 ) 03.04.2024 сказала йому, що в нього є право, а 04.04.2024 сказала, що немає права. На запитання, що йому заважало взяти повістку 04.04.2024, прийти в ТЦК та СП у вказаний час, а потім з`ясовувати свої питання, відповів, що вважає, ОСОБА_8 не вправі була виписувати повістку, бо в повістці підпис начальника ОСОБА_9 . На запитання, чи оскаржував він дії чи рішення працівників ТЦК, які на його думку, незаконні, відповів заперечно. Потім вже в кінці травня 2024 року він з`явився в ІНФОРМАЦІЯ_4 , щоб обновити облікові дані та поговорити с начальником ОСОБА_9 . Від 12.11.2024 в нього є офіційно відстрочка від мобілізації, оскільки в його матері ІІ група інвалідності. Вважає, що в його діях відсутній склад кримінального правопорушення.

ІV. ДОКАЗИ НА ПІДТВЕРДЖЕННЯ ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ОБСТАВИН

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, його вина доводиться наступними доказами.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , староста Дрімайлівського старостинського округу повідомив, що в його обов`язки входить оповіщати військовозобов`язаних на підставі розпоряджень ТЦК. В нього було посвідчення на підставі якого він має право сповіщати. Останній раз розпорядження на ОСОБА_5 про явку в ТЦК було в листопаді 2024. Розпорядження приходить до Куликівської селищної ради, він його забирає і оповіщає жителів села по списку про явку в ТЦК, на ВКЛ або уточнення даних, бойових повісток він не вручає. В 2024 зателефонували з ТЦК, він підійшов до свого робочого місця. Зайшли троє з ТЦК і водій, потім підійшов ОСОБА_5 . Вони зачитували, вели фіксацію і ОСОБА_5 щось знімав. Все відбувалося спокійно і культурно. Жінка лейтенант показала посвідчення повідомила про вручення повістки, куди саме повістка він не може сказати, бо прослухав. Повістку ОСОБА_5 по факту не отримав, мотивував тим, що переслав якійсь пакет документів на відстрочку, а вона казала, що йому у відстрочці відмовлено. Він не знає, чи була повністю заповнена повістка, але щось дописували. Потім він підписав акт. Також зазначив, що перший раз оповіщення ОСОБА_5 він здійснював у 2022 році через маму ОСОБА_5 . Всього розпоряджень на нього було 3-5 за весь період. На запитання, чим займався ОСОБА_5 після вторгнення, відповів, що казали, що він був волонтером в 2022 році, ходив у військовій формі, вони йому давали зауваження, навіть після того, коли військові, які стояли в них в селі поїхали, все одно ходив у військовій формі. Повістки, які він намагався вручити ОСОБА_5 , останній не брав, мотивуючи, то не тією формою повістки, то вимагав підтверджуючих документів, що він староста. Жодного разу ОСОБА_5 не взяв у нього повістку, це було 3-4 рази.

Свідок ОСОБА_9 , начальник ІНФОРМАЦІЯ_5 (на час його допиту) пояснив, що відповідно до указу Президента про мобілізацію проводяться мобілізаційні заходи по всій країні. Військовозобов`язані, які перебувають на обліку ІНФОРМАЦІЯ_3 зобов`язані протягом 10 днів з`явитися після оголошення мобілізації. ОСОБА_5 до третього відділу з`явився в 2022 році та пройшов ВЛК, за результатами якої був визнаний придатним до військової служби без обмежень. Неодноразово ОСОБА_5 викликали до ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження тестів та визначення його морально-ділових якостей. Такі повістки направлялися через старостат, ОСОБА_5 по ним не з`являвся, повістки направлялися йому також екіпажами з ТЦК, під час оповіщення його вдома не знаходили. Оскільки ОСОБА_11 придатний до військової служби, ним було прийнято рішення про направлення екіпажу для вручення ОСОБА_5 повістки для відправлення до військової частини. Оповіщення здійснювалось на території Дрімайлівського старостинського округу. ОСОБА_5 надавалась повістка для відправки до військової частини, яку він відмовився підписувати, тобто його було належним чином оповіщено, що він має з`явитися для відправки до військової частини, складено акт про вручення повістки і відмову від підпису. ОСОБА_5 був належним чином по законодавству оповіщений про відправку і не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідаючи на запитання, зазначив, що сам не був присутній під час вручення повістки ОСОБА_11 , причини неявки по повістці до ТЦК ОСОБА_5 не повідомив. Раніше через старостат Майлу направлялися повістки на уточнення даних, повістка на відправку йому вручалася працівником ТЦК та СП. На запитання, чи видає керівник ТЦК та СП якесь розпорядження чи наказ, які передують оформленню і врученню повістки, відповів, що видається наказ по мобілізації після з`явлення військовозобов`язаного на виклик і видається не ним, а районним ТЦК та СП. Підтвердив, що перед врученням повістки ОСОБА_11 звертався до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про відстрочку за доглядом за матір`ю. На запитання, про чинність рішення ВЛК станом на 01.04.2024, відповів, що 5 років. На запитання, чи мав ОСОБА_11 право на відстрочку відповідно до тих документів, які він надсилав разом із заявою до ТЦК та СП, відповів, що не мав, оскільки мати в нього інвалід ІІІ групи, а для відстрочки необхідно ІІ групу Також повідомив, що станом на квітень 2024 року заяви щодо відстрочки розглядав він, як керівник ІНФОРМАЦІЯ_3 , на сьогодні такі заяви розглядає комісія при районному ТЦК та СП.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні повідомив, що займає посаду заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 начальник відділення облікової мобілізаційної роботи. Коли ОСОБА_5 не з`явився за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_3 склали акт про неявку. До складання акту залучалися свідки ОСОБА_13 і ОСОБА_14 . Чи приходив ще ОСОБА_11 до ІНФОРМАЦІЯ_3 після вручення йому повістки на відправлення, не пам`ятає, оскільки не завжди буває присутній на місці, бо його основний обов`язок це виконання мобілізаційного плану. Повідомив, що розпорядження на мобілізацію видаються із районного ТЦК кожного місяця із зазначенням кількості мобілізованих, військових частин, прізвища військовозобов`язаних там не зазначаються. Конкретно наказ на особу про мобілізацію не видається, а це здійснюється по поіменному списку. Люди оповіщуються, потім формується список військовозобов`язаних. Як саме вручалася повістка ОСОБА_11 він не знає. Чи видавалися ще повістки ОСОБА_5 після його неявки не пам`ятає.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_7 , на даний час працює в ІНФОРМАЦІЯ_6 начальником групи обліку сержантів запасу, на 2024 рік займала посаду старшого офіцера відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 . Пояснила, що перед нею була поставлена задача її начальником відповідно до її посадових обов`язків здійснити оповіщення та вручити повістки. В списку громадян, які підлягали оповіщенню та врученню повістки був ОСОБА_5 . Вона з ним домовилася про зустріч в селищній раді, куди вона приїхала із представниками ІНФОРМАЦІЯ_7 , також туди приїхав ОСОБА_5 . В присутності старости вона вручала повістку, це все записували на бодікамеру, було попереджено про відеофіксацію, зачитано, що саме вони роблять. ОСОБА_5 відмовився від отримання повістки, про що вони зробили відповідний запис і розійшлися. На запитання, чи пред`являв ОСОБА_5 будь - які документи про відстрочку на час вручення повістки, відповіла, що на час вручення повістки в нього не було бронювання, відстрочки, в картотеці він був такий, що підлягає призову. В усній формі він повідомляв, що в нього хвора мати, але ніяких підтверджуючих документів надано не було, також він не з`явився до ТЦК та СП для оформлення відстрочки чи подати документи для оформлення відстрочки. У день відправки по бойовій повістці до ІНФОРМАЦІЯ_3 він не з`явився, про причини неявки не повідомляв. На запитання про порядок призову за мобілізацією після проходження ВЛК, пояснила, що оповіщення здійснюється за наказом коменданта, всі, хто має право вручати повістку мають відповідні посвідчення, яке вона показувала під час вручення повістки. Людина проходить ВЛК, якщо рішення ВЛК «придатна до частин забезпечення», «придатна»», або «обмежено придатна», коли були обмежено придатні, ця людина підлягає призову. Їй виписується повістка на відправку до навчального центру на наступний день, або через день. Людина отримує повістку, приходить у визначений день та час і їде до навчального центру із представниками ТЦК та СП. Якщо людина захворіла, чи є якісь інші поважні причини, вона може повідомити про це письмово із додаванням підтверджуючих документів, чого зроблено не було. На запитання, хто приймає рішенням про виписку повістки, відповіла, що приймає рішення начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 , можливо начальник обліку і мобілізаційної роботи, не пам`ятає вже. Також повідомила, що повістку заповнювала при ОСОБА_5 , в повістці було сказано, що ОСОБА_5 призначений в навчальний центр. Повістку виписувала на підставі проходження ним ВЛК, письмової вказівки про це в неї не було. Також зазначила, що напередодні приїжджала з епікажем ТЦК та СП до ОСОБА_5 для вручення повістки для уточнення даних, але його не було, вийшла його мати. Бачила його, але після того, як він не з`явився за повісткою, він приносив якісь документи в ТЦК. Також зазначила, що спілкувалася з ним напередодні по телефону і можливо казала йому, що якщо він має право на відстрочку, то щоб приходив і оформляв, але точно не пам`ятає. На запитання чи було їй відомо про надходження від ОСОБА_5 документів про відстрочку, направлення відповіді ОСОБА_5 відповіла, що цього не знає. На запитання, чи пам`ятає про телефонну розмову із Майлом про написання ним заяви про відстрочку, відповіла, що не пам`ятає цього, можливо спілкувалася з ним, але про що і коли не пам`ятає. На запитання, чому ОСОБА_5 було відмовлено у наданні відстрочки, відповіла, що не пам`ятає, який був в нього пакет документів, можливо, не було акту догляду, чи іншого документу. Також вказала, що на місці в третьому відділі вони не приймають рішення про відстрочку, а направляють документи в районне управління і там комісія приймала рішення, їм повідомляли результати і вони вже писали листи про відмову. На запитання, чи повинне бути письмове розпорядження керівника про мобілізацію, відповіла, що не повинне і ніколи такого не було. Також пояснила, що може виписувати повістку на місці в присутності людини, завчасно повістки не заповнюють, причину відмови ОСОБА_5 від вручення повістки вже не пам`ятає. Присутніми під час вручення повістки також були сільський голова, водій Курочка, оператор ТЦК ОСОБА_15 .

Свідок ОСОБА_16 , головний спеціаліст соціолог ІНФОРМАЦІЯ_3 в судовому засіданні повідомила, що була присутня під час складання акту неявки по повістці ОСОБА_5 , який не з`явився за повісткою та засвідчила даний факт. Неодноразово посвідчувала відповідні акти. Також зазначила, що їй було роз`яснено обставини, з приводу яких було складено цей акт.

Свідок ОСОБА_17 , адміністратор ІНФОРМАЦІЯ_3 , в судовому засіданні пояснила, що 08.04.2024 її викликали для підписання акту та засвідчення факту неявки ОСОБА_5 , який не з`явився до ТЦК у визначений час. Підтвердила неявку ОСОБА_5 08.08.2024. Також повідомила, що на адресу ТЦК надходила заява від ОСОБА_5 на відстрочку, яку вона реєструвала.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України підтверджується також безпосередньо дослідженими судом в судовому засіданні наступними письмовими доказами.

Відповідно до облікової картки ОСОБА_5 прийнятий на військовий облік 24.11.2020, має військове звання «солдат», військової служби не проходив, медичний огляд комісією пройшов 28.07.2022, визнаний придатним, військовий квиток отримав 24.12.2020 про що свідчить облікова картка до військового квитка ТП 690000 (а. с. 80, т. 1)

Копія Тимчасового посвідчення 690000 від 24.12.2020, виданого за відсутності бланків військового квитка, містить запис про те, що ОСОБА_5 08.09.2020 військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_8 визнаний непридатним до проходження військової служби у мирній час, обмежено придатним для проходження служби у воєнний стан за групою ІІ ст 39б (наказ МОУ №402) (а. с. 102, т. 1).

Згідно з довідкою військово-лікарської комісії № 243 , карткою дослідження та медичного огляду військовозобов`язаного і постановою ВЛК від 01.08.2022 ОСОБА_5 придатний до військової служби (а.с. 81, т. 1).

Згідно з повісткою на відправку ОСОБА_5 наказано з`явитися о 08:00 год 08.04.2025 за адресою: АДРЕСА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 . Як зазначено у повістці, ОСОБА_5 від її отримання відмовився (а. с. 82, 141, т. 1).

Спроба вручення повістки ОСОБА_5 зафіксована співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_9 на відеозапис. Згідно з відеозаписом, який досліджений судом безпосередньо та відповідно до протоколу огляду відеозапису від 08.05.2024, ОСОБА_5 04.04.2024 старшим офіцером відділення обліку та мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 було повідомлено, що йому зараз буде вручено повістку, оскільки він є військовозобов`язаним. Після виписання повістки ОСОБА_5 відмовся її отримати, при цьому офіцер відділення роз`яснила ОСОБА_5 , що на даний час він не має права на відстрочку від мобілізації (а. с. 90-92, 111, т. 1).

Факт відмови ОСОБА_5 від оповіщення (отримання повістки про виклик до ТЦК та СП та підпису про отримання повістки) зафіксовано в акті від 04.04.2024, складеному о 10 год 05 хв в АДРЕСА_2 , за підписами двох свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_18 (а. с. 110, т. 1).

Згідно з поіменним списком військовозобов`язаних, які призвані та відправлені, а також актом про факт неявки на відправку до військової частини від 08 квітня 2024 року, ОСОБА_5 на 08:00 годину 08 квітня 2024 року на відправку до військової частини НОМЕР_1 (242 ЦПП) не з`явився (а. с. 83, 84, т. 1).

03.04.2024 у ІНФОРМАЦІЯ_10 була зареєстрована заява ОСОБА_5 про відстрочку від призову під час мобілізації, так як він доглядає за матір`ю, яка має інвалідність. З наданих стороною захисту опису вкладення та поштової квитанції вбачається, що вказана заява з доданими документами була відправлена ОСОБА_5 27.03.2024 (а. с. 85, 97 т. 1).

Згідно з довідкою Куликівського центру первинної медико-санітарної допомоги Куликівської селищної ради від 24.02.2024 № 18, ОСОБА_19 , 1970 року народження, мала інвалідність ІІІ групи та потребувала постійного стороннього догляду (а. с. 101, т. 1).

За вихідним номером 3В/1372 від 03.04.2024 ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив ОСОБА_20 про те, що його матері ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , встановлено третю групу інвалідності, тому він не підпадає під категорію військовозобов`язаних, яким може бути надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації (а. с. 86, т. 1).

За даними ІНФОРМАЦІЯ_3 від 14.05.2024 ОСОБА_5 відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації у відповідності за Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не надавалась, причини своєї неявки до ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_5 не повідомляв, роз`яснення про наслідки ухилення від призову на військову службу йому не вручались, до адміністративної відповідальності за ст. 210 КУпАП ОСОБА_5 не притягався (а. с. 113, т. 1).

За даними Комунальних некомерційних підприємств «Чернігівська центральна районна лікарня», «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня», «Куликівська лікарня планового лікування, «Чернігівська міська лікарня № 3», «Чернігівська міська лікарня № 2», «Чернігівська обласна лікарня», «Куликівський центр первинної медико-санітарної допомоги», ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 04.04.2024 на стаціонарне лікування не поступав, за амбулаторною допомогою не звертався, за допомогою до психіатра не звертався (а.с. 116, 118, 120, 123, 126, 131, 155, т. 1)

На запит Козелецької окружної прокуратури Куликівська селищна рада повідомила, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 не звертався до сектору соціального захисту населення Куликівської селищної ради за актом про встановлення факту здійснення догляду (постійного догляду) за ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_11 . 30 травня 2024 року до селищної ради надійшла заява від ОСОБА_5 для отримання ним статусу помічника дієздатної фізичної особи ОСОБА_19 та заява від ОСОБА_19 щодо реєстрації її помічником її сина ОСОБА_5 . Після розгляду даних заяв на засіданні опікунської ради при виконавчому комітеті Куликівської селищної ради, яке відбулось 06 червня 2024 року (протокол №3 від 06.06.2024), прийняте рішення про відмову у наданні даного статусу ОСОБА_5 у зв`язку з невідповідністю документів. 18 липня 2024 року до селищної ради повторно надійшли заяви від ОСОБА_5 та його матері ОСОБА_19 щодо отримання ним статусу помічник дієздатної фізичної особи Станом на 25.07.2024 заяви ОСОБА_5 та ОСОБА_19 не розглядались, засідання опікунської ради при виконавчому комітеті Куликівської селищної ради планувалося провести 26 липня 2024 року (а. с. 129, т. 1).

За даними ТОВ «ОСАМИТ СМАКУ» м. Ніжин, ОСОБА_5 з 23.08.11.1994 є працівником ТОВ «ОКСАМИТ СМАКУ», станом на 08.04.2024 не був заброньований (а. с. 150, т. 1).

Станом на 20.11.2024 ОСОБА_5 за даними мобільного застосунку Міністерства оборони України для військовозобов`язаних «РЕЗЕРВ+» перебуває на обліку, відстрочка до 07.02.2025 (а. с. 161, т. 1).

Згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_13 від 12.11.2024 № 3В/4824/49 ОСОБА_5 надана відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки має матір з числа осіб з інвалідністю ІІ групи на строк до 07.02.2025 (а. с. 162, т. 1).

В подальшому, ОСОБА_5 була надана відстрочка від мобілізації на строк до 09 травня 2025 року (а. с. 216, т. 1), потім до 06 серпня 2025 (а. с. 242, т. 1) з тих же підстав.

ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , під час огляду 23.10.2024 визнана інвалідом ІІ групи від загального захворювання з 01.10.2024 строком до 01.11.2025 (а. с. 163, т. 1).

За запитом сторони захисту, адресованому дирекції УКРПОШТИ щодо надання інформації про повідомлення ОСОБА_5 про надходження на його адресу листа від ІНФОРМАЦІЯ_3 , номер відправлення 885, УКРПОШТА повідомила, що рекомендований лист №885 на адресу ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 надійшов до пересувного відділення №43 Чернігівського регіону 11.04.2024. Найближче відвідування населеного пункту пересувним відділенням після дати надходження листа було 17.04.2024. При доставці листа адресату, двері ніхто не відчинив, повідомлення про надходження листа було залишено у хвіртці, але адресат за отриманням листа не звернувся. Під час відвідування населеного пункту 26.04.2024 двері за адресою ніхто не відчинив. У зв`язку з невручення, лист 26.04.2024 було повернуто на адресу відправника (а. с. 164-166, т. 1).

Службовим листом № 3626 від 11.09.2024 за підписом тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_21 надано відповідь на адвокатський запит сторони захисту, в якій підтверджено факт явки ОСОБА_5 28.05.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 для оновлення даних через систему АІКС «Оберіг», під час явки 28.05.2024 та після неї представниками третього відділу оповіщення ОСОБА_5 не проводилось (а. с. 167-168, т. 1).

Розглядаючи кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Письмові докази з приводу їх належності, допустимості та достовірності сторонами кримінального провадження не оспорювались. Порушень норм КПК України, які відповідно до ст.ст. 86, 87 КПК України тягнуть за собою недопустимість доказів, покладених в основу обвинувачення в суді не встановлено. Досліджені докази у даному кримінальному провадженні суд визнає належними, допустимими та достовірними, які в своїй сукупності та взаємозв`язку достатні для прийняття процесуального рішення.

Сторона захисту, в тому числі обвинувачений ОСОБА_5 при наданні свідчень в судовому засіданні змісту письмових доказів не оспорювали, однак, надали їм оцінку, відмінну від оцінки, наданої стороною обвинувачення та судом.

Оцінюючи показання свідків працівників ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , а також ОСОБА_10 , надані ними в судовому засіданні, суд враховує, що їх покази прямо стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення і безпосередньо стосуються фактів, які мали місце 04.04.2024 та 08.04.2024, зокрема, твердження того, що ОСОБА_5 відмовився від вручення йому повістки на відправку на 08.00 год 08.04.2024 року та на час, визначений у повістці не з`явився. Такі їх показання певною мірою узгоджуються із показаннями обвинуваченого, даними суду в частині відмови від отримання повістки та неявки до ТЦК у повідомлений час.

Стосовно доводів сторони обвинувачення та захисту, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (надалі в редакції станом на квітень 2024 року) встановлено правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначено засади її організації, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також, зокрема, обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до вимог ст. 22 вказаного Закону під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки). Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 336 КК України (ухилення від призову на військову службу під час мобілізації) проявляється в ухиленні від призову на військову службу шляхом дії або так званої змішаної бездіяльності (ухилення від виконання певного обов`язку вчинюється шляхом вчинення певних дій). Ухилення від призову за мобілізацією у формі бездіяльності полягає у неявці до місця, визначеного у повістці. Злочин є закінченим з моменту неявки військовозобов`язаного до такого місця.

Особи, які підлягають призову на військову службу за мобілізацією, повинні прибути на збірні пункти у строки, зазначені в отриманих ними документах (повістках, мобілізаційних посвідченнях або розпорядженнях військових комісарів).

Суспільна небезпека злочину зумовлюється тим, що своєчасне та швидке проведення мобілізації є запорукою ефективного відбиття воєнного нападу на країну. Тому ухилення від призову до лав Збройних Сил військовозобов`язаних в особливий період створює серйозну загрозу для безпеки держави у сфері оборони.

Основний безпосередній об`єкт злочину - встановлений законом порядок комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань особовим складом за мобілізацією.

Суб`єкт злочину - спеціальний (військовозобов`язані та резервісти).

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовозобов`язаними є - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується умисною формою вини (особа усвідомлює, що не виконує обов`язки, пов`язані із призовом на військову службу за мобілізацією).

Судом на підставі досліджених доказів встановлено, що ОСОБА_5 є військовозобов`язаним, за станом здоров`я придатний до військової служби, на час вчинення кримінального правопорушення бронювання чи відстрочки від мобілізації не мав, а отже, був зобов`язаний виконати приписи, зазначені у повістці та з`явитися у вказаний час до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Однак, у вказаний у повістці час військовозобов`язаний ОСОБА_5 до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився, про причини неявки не повідомив. До лікарських закладів за медичною допомогою в період часу, зазначеного у повістці ОСОБА_5 не звертався, що підтверджується відповідними довідками (а. с. 114-126, 130-131, 155-156, т. 1). Вказане спростовує твердження сторони захисту про відсутність умислу у ОСОБА_5 на ухилення від мобілізації в день неявки за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Втім, під час судового розгляду не підтвердилось, що ОСОБА_5 продовжує ухилятися від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, як зазначено в обвинувальному акті, оскільки за матеріалами справи ОСОБА_5 28.05.2024 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 для оновлення даних через систему АІКС «Оберіг», а з 12.11.2024 йому надана відстрочка (а. с. 162, 168, т. 1).

Стосовно аргументів обвинуваченого та його захисника про підстави для відстрочки, необхідно зазначити, що станом на 04.04.2024 оформленої відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_5 не мав, про що йому було доведено до відома офіцером ІНФОРМАЦІЯ_3 під час вручення повістки.

Та обставина, що ОСОБА_5 на час вручення повістки не отримав офіційної відповіді на своє звернення щодо надання відстрочки не впливає на об`єктивну сторону кримінального правопорушення за ст. 366 КК України. При цьому, суд бере до уваги, що під час вручення повістки ОСОБА_5 було повідомлено про не надання йому відстрочки, офіційну відповідь від ІНФОРМАЦІЯ_3 він так і не отримав, оскільки лист повернувся із відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою», а в судовому засіданні обвинувачений підтвердив, що особисто до ТЦК за відповіддю не звертався.

Доводи сторони захисту про те, що до відома ОСОБА_5 не доведено, а в матеріалах справи відсутнє розпорядження/наказ, згідно з яким ОСОБА_5 було викликано до ІНФОРМАЦІЯ_3 для відправлення до військової частини, суд вважає необґрунтованими, що підтверджується показами свідка ОСОБА_7 та дослідженими відеозаписами про вручення обвинуваченому повістки на відправку, а також положенням ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (якою передбачено обов`язок військовозобов`язаного в разі отримання повістки з`явитися до ТЦК та СП). В даному випадку суд також звертає увагу, що законодавством не передбачено обов`язку ознайомлення військовозобов`язаних із внутрішніми документами ТЦК та СП, які пов`язані із мобілізацією, натомість військовозобов`язаним вручаються повістки (на уточнення даних, на проходження ВЛК, на відправку до військових частин), що тягне за собою обов`язок з`явитися у вказані у повістці час та місце.

Твердження обвинуваченого, що він не відмовлявся від отримання повістки спростовується актом про відмову та відеозаписом вручення повістки. Не відмова від повістки супроводжується активними діями по її отриманню та підписом у розписці про отримання, чого ОСОБА_5 зроблено не було.

Твердження сторони захисту, що ОСОБА_5 не був оповіщений про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 саме на 08.04.2024 о 08.00 год спростовується відеозаписом, здійсненим ОСОБА_5 04.04.2025 та наданим суду, яке відображає зміст повістки (а. с 192, т. 1).

Крім того, необхідно зазначити, що факт придатності ОСОБА_5 до військової служби ніким із учасників кримінального провадження не оспорювався, рішення ВКЛ про придатність до військової служби ОСОБА_5 не оскаржувалось, як і не оскаржувались незаконні, на думку ОСОБА_5 , дії працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 з приводу відмови йому у наданні відстрочки, вручення повістки тощо. Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації була оформлена ОСОБА_5 з 12.11.2024 на підставі п. 13. ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», після того, як його мати оформила ІІ групу інвалідності саме на цій підставі, а не з підстав, зазначених в його заяві на відстрочку від 27.03.2024.

Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає повністю доведеною винуватість ОСОБА_5 в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, тому дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ст. 336 Кримінального кодексу України.

V. МОТИВИ ПРИЗНАЧЕННЯ ПОКАРАННЯ

Щодо особи обвинуваченого ОСОБА_5 судом встановлено, що він працює в ТОВ «Оксамит смаку», не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, проживає з матір`ю, яка є особою з інвалідністю ІІ групи, позитивно характеризується органом пробації, де здійснював волонтерську діяльність, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, до адміністративної відповідальності не притягався, раніше не судимий.

Обставин, які відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України пом`якшують та обтяжують покарання судом не встановлено.

При визначенні міри покарання обвинуваченому суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України виходить із загальних засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України є нетяжким злочином, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, ставлення обвинуваченого до скоєного та вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у межах санкції ст. 336 КК України у виді позбавлення волі на мінімальний строк, оскільки саме таке покарання, на думку суду, відповідатиме положенням ч. 2 ст. 65 КК України.

Окрім вказаного, при визначенні міри покарання, суд також враховує що відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. В умовах збройної агресії з боку іншої держави, захист Вітчизни набуває особливого значення. Тому наслідки ухилення від військової служби в цих умовах через покарання, повинні досягати такої мети, яка зможе запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, про що зазначено в ч.1 ст. 1 та ч. 2 ст. 50 КК України.

Будь-яких підстав для призначення ОСОБА_5 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України судом не встановлено, оскільки у кримінальному провадженні немає пом`якшуючих покарання обставин, які, з урахуванням особи винного та інших обставин кримінального провадження, істотно знижували б ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Сторона захисту просила суд врахувати стан здоров`я матері обвинуваченого, її потребу у сторонньому догляді, також підкреслювали, що на даний час ОСОБА_5 не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, оскільки у нього є право на відстрочку, передбачене ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у зв`язку з чим, в разі ухвалення обвинувального вироку, просила звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Втім, станом на момент вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України у обвинуваченого ОСОБА_5 не було відстрочки від мобілізації. У обвинуваченого ОСОБА_5 право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період виникло з моменту встановлення його матері ОСОБА_19 інвалідності ІІ групи. В матеріалах справи міститься довідка від 29.02.2024 про те, що ОСОБА_19 потребує постійного стороннього догляду (на той час мала інвалідність ІІІ групи), однак відповідного акту про встановлення постійного догляду, який видається органами соціальної служби та встановлення особи доглядальника суду не надано. Крім того, суд також враховує, що місце роботи ОСОБА_5 знаходиться в м. Ніжині, що виключає його постійне знаходження за місцем проживання та постійну участь у догляді.

З огляду на викладене, суд враховує обставини, встановлені на підставі доказів щодо стану здоров`я матері обвинуваченого, як підставу для призначення мінімального покарання, передбаченого санкцією статті 336 КК України.

З урахуванням ситуації, яка наразі склалася в країні - збройною агресією РФ та конституційним обов`язком кожного громадянина по захисту Батьківщини, вчинений військовозобов`язаним нетяжкий злочин представляє значну суспільну небезпечність, тому звільнення останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням створює в очах громадян та суспільства в цілому негативне враження безладдя та безкарності, тим паче під час введеного на всій території України воєнного стану та мобілізації. Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 15.11.23 по справі 641/1067/23.

На думку суду звільнення від відбування покарання з іспитовим строком, враховуючи мету покарання, не може запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень іншими особами, що у період воєнного стану є неприпустимим, може негативно вплинути на бойовий дух інших військовозобов`язаних та мотивацію до виконання військового обов`язку.

З цих же підстав суд не бере до уваги висновок наданої суду досудової доповіді про те, що ризик вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення, а також ризик небезпеки для суспільства, є середнім, а виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі можливе.

Таким чином, застосування ст. 75 КК України не відповідає принципам індивідуалізації покарання, пропорційності та необхідності захисту суспільних інтересів у період воєнного стану. Покарання у вигляді 3 років позбавлення волі є пропорційним, враховуючи особу обвинуваченого та інші обставини, але з огляду на суспільну небезпеку діяння та необхідність забезпечення обороноздатності держави не є достатньою підставою для звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням.

VІ. ВИРІШЕННЯ ЦИВІЛЬНОГО ПОЗОВУ

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

VІІ. МОТИВИ ІНШИХ РІШЕНЬ СУДУ

Прцесуальні витрати та речові докази відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався і підстав для його обрання суд не вбачає

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з моменту фактичного виконання вироку.

Цивільного позову у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Чернігівського апеляційного суду через Куликівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1