Справа № 297/478/25
УХВАЛА

про відмову у скасуванні арешту майна

01 жовтня 2025 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні клопотання представника володільця майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.08.2024 року, у кримінальному провадженні № 0000246 від 26.06.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

встановив:

06 лютого 2025 року до Берегівського районного суду надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000246 від 26.06.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Ухвалою судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 18.06.2025 року призначено судовий розгляд на 01 жовтня 2025 року.

30 вересня 2025 року представник володільця майна ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 подав клопотання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.08.2024 року, у кримінальному провадженні № 0000246 від 26.06.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме просить скасувати арешт на кошти у сумі 1 000 доларів США та 109 100 грн., які належать ОСОБА_4 ..

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 є власником грошових коштів у сумі 1 000 доларів США та 109 100 грн., які були вилучені в неї в ході обшуку в порядку ст. 233 КПК України (без ухвали суду про надання дозволу на обшук) 25.07.2024 року у номері в готельному комплексі «Грація» (Лаціо), що за адресою: м. Берегове, вул. Стефаника, 4, кімната 9.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 12.08.2024 року накладено арешт в т.ч. і на ці кошти, що є власністю ОСОБА_4 ..

Так, ОСОБА_4 проживає разом із своїм співмешканцем за адресою: АДРЕСА_1 , де розмістила та зберігала свої особисті речі (в т.ч. особисті кошти).

26 вересня 2023 року та 11 жовтня 2023 року ОСОБА_4 отримала валютний грошовий переказ в сумі 5 000 євро та відповідно в сумі 2 300 євро, які згодом зберігала за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір ОСОБА_4 , після якої залишилися заощадження в розмірі 1 000 доларів США та 90 000 грн. Після обряду поховання матері, ОСОБА_4 отримала від родини матеріальну допомогу для покриття витрат на поховання та виготовлення і встановлення пам`ятнику, яку також зберігала за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Слідчий ДБР просив накласти арешт на всі кошти, які були виявлені в ході несанкціонованого обшуку 25 липня 2024 року за адресою: АДРЕСА_2 , як такі, які належать ОСОБА_5 ..

Слідчий ДБР належним чином не з`ясував належність та походження коштів, які були вилучені ним в ході обшуку.

Згідно фабули справи, про що зазначено в клопотанні та долучених до нього матеріалів, сума нібито неправомірної вигоди становить 700 доларів США, які упаковані в спецпакет ДБР: S1001286, які були вилучені в загальному коридорі на 2 поверсі готелю «Грація» (Лаціо) за адресою: м. Берегове, вул. Стефаника, 4.

Також зазначено про додаткову суму нібито неправомірної вигоди, що становить 300 доларів США, які упаковано в спецпакет ДБР: S2039356, та які було вилучено за адресою: м. Берегове, вул. Стефаника, 4, кімнаті 9.

Про інші суми коштів, як неправомірної вигоди, матеріали справи відомостей не містять.

ОСОБА_4 не має відношення до події, яку ніби ставлять в провину її співмешканцю ОСОБА_5 , відповідно арештовувати її особисті кошти не є законним та необхідним.

Отже, накладення арешту на майно перешкоджає законному праву ОСОБА_4 користуватися своїм майном та на даний час немає необхідності застосування арешту майна.

Володілець майна ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримала та зазначила, що 1 000 доларів США та 109 100 грн. є її коштами і, як їй відомо, ніяких доказів того, що вони належать обвинуваченому ОСОБА_5 немає. Вони з ОСОБА_5 є співмешканцями, тобто проживають разом однією сім`єю, але не одружені, близько з травня 2024 року. Вказані грошові кошти були вилучені 25 липня 2024 року без її присутності. У травні 2023 року померла її матір та частина коштів є заощадженнями її покійної матері та коштами від родини для покриття витрат на поховання матері. Крім того, частину цих коштів вона отримувала особисто від родичів та від покійної матері коли проживала в Польщі.

Представник володільця майна ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив, що обшук було проведено за місцем проживання ОСОБА_4 та просив задовольнити клопотання з підстав, наведених у ньому.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання та зазначив, що згідно протоколу обшуку, його було проведено за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_5 та грошові кошти в розмірі 1 000 доларів США, згідно цього ж протоколу, були виявлені у гаманці, який, за словами обвинуваченого ОСОБА_5 , належать йому. Щодо грошових коштів в розмірі 109 100 грн. відсутні достатні докази того, що вони належать ОСОБА_4 та такі суду не надано. Крім того, зазначив, що на виявленні також під час обшуку грошові кошти в розмірі 5 000 євро слідчий суддя відмовив у накладенні арешту та повернув їх ОСОБА_4 . З тих пір минуло більше року та ні ОСОБА_4 , ні обвинувачений ОСОБА_5 не звертались з апеляційною скаргою на ухвалу про накладення арешту та не подавали клопотання про скасування арешту. До того ж, санкцією ч. 3 ст. 368 КК України, за якою обвинувачується ОСОБА_5 , передбачено обов`язкове додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Заслухавши думку учасників процесу та дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.08.2024 року накладено арешт на тимчасово вилучене майно під час проведення 25 липня 2024 року обшуку в готельному комплексі «Грація» (Лаціо), що за адресою: м. Берегове, вул. Стефаника, 4, в тому числі на грошові кошти на загальну суму 1 000 доларів США, а саме 10 купюр номіналом по 100 доларів США з наступними номерами: № HB60447099Q; № HH07605103B; № FL61525721A; № HB15183927F; № HB65697822G; № KB68266846M; № KA45457996A; № KA45457979A; № HE01703763А; № HB93915695G, які упаковано в спецпакет ДБР: S1001287, та грошові кошти на загальну суму 109 100 гривень.

Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно протоколу обшуку від 25.07.2024 року, під час обшуку було виявлено гаманець, який за словами ОСОБА_5 належить йому, в якому було виявлено 10 купюр номіналом по 100 доларів США з наступними номерами: № HB60447099Q; № HH07605103B; № FL61525721A;

№ HB15183927F; № HB65697822G; № KB68266846M; № KA45457996A; № KA45457979A; № HE01703763А; № HB93915695G, які упаковано в спецпакет ДБР: S1001287.

Таким чином, суд приходить до висновку, що грошові кошти в розмірі 1 000 доларів США виявлені в ході обшуку безпосередньо у гаманці (володінні) обвинуваченого ОСОБА_5 , про які останній заявив, що вони належать йому, дійсно є власністю обвинуваченого ОСОБА_5 ..

Крім того, володілець майна ОСОБА_4 стверджує, що частина вилучених коштів (в т.ч. сума 109 100 грн.) належить її померлій матері та отримані від родичів як допомога на

поховання. Однак у матеріалах клопотання відсутні документи, які беззаперечно підтверджують законне походження та належність оспорюваних коштів ОСОБА_4 ..

До того ж, згідно матеріалів справи, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, санкцією якої передбачено обов`язкове додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Отже, грошові кошти, що знаходилися у володінні обвинуваченого, у подальшому в разі постановлення обвинувального вироку можуть бути предметом конфіскації.

Суд також враховує, що ухвалою слідчого судді, в тому числі, було відмовлено у накладенні арешту на окрему суму 5 000 Євро та повернуто ОСОБА_4 , що свідчить про індивідуальний підхід суду до оцінки доказів щодо кожної одиниці майна. Водночас це не спростовує та не усуває наявних у матеріалах підстав вважати, що частина вилучених коштів може бути пов`язана з особою, яка обвинувачується та в подальшому підлягати конфіскації.

Враховуючи викладене та відсутність у матеріалах клопотання беззаперечних підтверджень належності оспорюваних коштів заявниці, суд вважає, що підстави для скасування накладеного на тимчасово вилучені кошти арешту не встановлено та клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 174, 392, 395 КПК України,

ухвалив:

У клопотанні представника володільця майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.08.2024 року, у кримінальному провадженні № 0000246 від 26.06.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_7