Справа 688/5374/25
№ 1-кп/688/295/25
Вирок

Іменем України

11 грудня 2025 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Шепетівка кримінальне провадження № 0001794 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Шепетівка Хмельницької області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, не працюючої, одруженої, на утриманні має 3 неповнолітніх дітей, з повною загальною середньою освітою, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

1.Формулювання обвинувачення та стаття закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення.

25.09.2025 близько 18 год, ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу кафе «Чайна», що знаходиться за адресою: вул. Миру, 6, у с. Плесна Шепетівського району Хмельницької області, користуючись з дозволу ОСОБА_6 її мобільним телефоном марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 13», вирішила незаконно заволодіти грошовими коштами ОСОБА_6 , які знаходилися на її банківському рахунку у АТ КБ «ПриватБанк», використовуючи додаток «Приват24», що був встановлений на телефоні.

У подальшому, у цей же день, час та місці, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив та мету особистого незаконного збагачення, достовірно знаючи, що на всій території України діє воєнний стан, який введений в дію Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, строк дії якого продовжено згідно Указу Президента України № 478/2025 від 14.07.2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 4524-IX від 15.07.2025, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, а потерпіла не усвідомлює її протиправні дії, використовуючи мобільний телефон марки «Xiaomi», моделі «Redmi Note 13», ІМЕІ: НОМЕР_1 , належний потерпілій ОСОБА_6 , ініціювала авторизацію у додатку «Приват24», що був встановлений на мобільний телефон потерпілої, після чого, під приводом прослуховування музики, попросила потерпілу розблокувати вказаний мобільний телефон, приховавши при цьому вміст дисплея телефону, та після того як ОСОБА_6 за допомогою відбитка пальця руки здійснила розблокування пристрою, без дозволу та відома потерпілої, увійшла в особистий кабінет у мобільному додатку «Приват24», після чого з банківського рахунку потерпілої ОСОБА_6 № НОМЕР_2 , відкритому у АТ КБ «ПриватБанк», перерахувала о 18:01 год грошові кошти в сумі 5 025 гривень, та о 18:24 год сумі 5 050 гривень на власний банківський рахунок № НОМЕР_3 , відкритий у АТ КБ «ПриватБанк».

У подальшому, 25.09.2025 о 19:33 год, перерахувала вказані грошові кошти, з власного банківського рахунку, на банківську картку № НОМЕР_4 , що емітована АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я свого батька ОСОБА_7 , що перебуває у її тимчасовому використанні, після чого, 26.09.2025 о 08:31 год, зняла грошові кошти в сумі 10 000 гривень, використовуючи банкомат АТ КБ «ПриватБанк», що розташований за адресою: вул. Судилківська, 1/2, в м. Шепетівка Хмельницької області, розпорядившись у такий спосіб грошовими коштами на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_4 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, таємно вчинила крадіжку грошових коштів ОСОБА_6 на суму 10 075 гривень, чим спричинила потерпілій майнову шкоду на вказану суму.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

2.Відомості про укладену угоду.

11 грудня 2025 року між прокурором Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_8 , обвинуваченою ОСОБА_4 та її захисником ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості відповідно до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно з цією угодою, обвинувачена ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення та узгодили ОСОБА_4 міру покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком; на підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 відповідні обов`язки.

3.Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам закону і ухваленні вироку, положення закону, якими суд керувався.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких і тяжких злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

Прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнала повністю, щиро розкаялася, просила затвердити угоду про визнання винуватості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, наслідки невиконання угоди, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 пояснив, що є всі підстави для визнання винуватості, йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про визнання винуватості та просив затвердити означену угоду.

Потерпіла ОСОБА_6 надала письмову згоду на укладення угоди та просила суд затвердити угоду про визнання винуватості за її відсутності.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України, міра покарання, узгоджена сторонами угоди, визначена у межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

Умови угоди та її укладення не суперечать інтересам суспільства, дозволяють уникнути часових та матеріальних витрат, пов`язаних із провадженням кримінального провадження, сприяють забезпеченню швидкого судового провадження без порушення прав сторін та заподіяння шкоди будь-чиїм інтересам. Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

4.Відомості, які характеризують особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

ОСОБА_4 раніше не судима, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра, органів пробації не перебуває, має на утримані 3 неповнолітніх дітей, має статус багатодітної сім`ї.

Обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

5.Призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Із врахуванням всіх обставин справи, суд дійшов висновку, що узгоджене сторонами покарання відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченої, є обґрунтованим і буде відповідати цілям покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Частинами другою, третьою та четвертою статті 75 КК України встановлено, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді, в тому числі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Судом встановлено, що обвинувачена щиро розкаялася у вчиненні злочину, прокурор вважав достатнім визначити обвинуваченій мінімальний іспитовий строк, а тому суд дійшов висновку з врахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винної, відсутності обтяжуючих обставин, про можливість її звільнення від відбування покарання з випробуванням строком в 1 рік.

Щодо питання покладення обов`язків із числа регламентованих статтею 76 КК України, то перелік обов`язків суд визначає самостійно з урахуванням характеру, тяжкості обвинувачення, думки прокурора.

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне покласти на обвинувачену обов`язки, передбачені пунктами 1-2 частини першої статті 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

6.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 469, 474, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0001794, укладену 11 грудня 2025 року між прокурором Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_8 , обвинуваченою ОСОБА_4 та її захисником ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Згідно зі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням і встановити їй іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік та покласти на неї обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України (періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання).

Речові докази: мобільний телефон марки «Redmi Note 13» та банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , що зберігаються у потерпілої залишити потерпілій ОСОБА_6 ; оптичний диск, на якому міститься інформація отримана в ході тимчасового доступу до інформації, яка перебуває у володінні АТ КБ «ПриватБанк», а саме інформацію про банківські рахунки: АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_6 та АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , що зберігаються в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження; банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , що зберігається у ОСОБА_7 залишити ОСОБА_7 ; мобільний телефон марки «Redmi А3», що зберігається в обвинуваченої залишити обвинуваченій ОСОБА_4 .

Роз`яснити обвинуваченій про її обов`язок виконання умов угоди про визнання винуватості та передбачену ст. 389-1 КК України кримінальну відповідальність за невиконання умов угоди про визнання винуватості.

Роз`яснити обвинуваченій про те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду з клопотанням про скасування вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Хмельницького апеляційного суду через Шепетівський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

В умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_9