Справа 308/3771/25
Провадження 1-кп/303/361/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2025 року місто Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

законного представника обвинуваченого ОСОБА_6

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8

представника служби у справах дітей ОСОБА_9

начальника ювенальної превенції Мукачівського РУП ОСОБА_10

психолога ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000308 від 09.03.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Мукачево Закарпатської області, українця, громадянина України, студента 1-го курсу КЗ «Мукачівський професійний аграрний ліцей імені Михала Данканича», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

08.03.2025 близько 20 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: Закарпатська область місто Мукачево вулиця Ілони Зріні, біля будинку №109А, в ході конфлікту, діючи з прямим умислом, з метою спричинення тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс декілька ударів правою рукою стиснутою в кулак в область обличчя потерпілому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який прикривав обличчя своєю правою та лівою руками, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: синців в ділянці перенісся з переходом на внутрішні кути обох очей; в правій лобній ділянці, на межі з волосистою частиною голови; на тильній поверхні правої руки, від 1-го до 2-го пальців; травматичного набряку та синця на його фоні на долонній поверхні правої руки, коло 1-го пальця, з переходом до 2-го пальця, що згідно висновку експерта, відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, згідно п.2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, а також перелому проксимального кінця 1-ої п`ясної кістки правої кісті із зміщенням відламків, які згідно висновку експерта, відносяться до групи тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що потягли за собою розлад здоров`я на строк понад 21 день, згідно п.2.2.2. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів за механізмом удару, чим можуть бути затиснуті в кулак руки сторонньої людини, та не є характерними для спричиненням внаслідок падіння його з висоти власного зросту. За давністю виникнення можуть вкладатися в дату події, що мала місце 08.03.2025.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та суду пояснив, що дійсно, за обставин, вказаних в обвинувальному акті, 08 березня 2025 року, у вечірній час, у нього виник конфлікт з потерпілим, в ході якого він наніс йому декілька ударів руками в обличчя. У вчиненому щиросердно розкаявся, просить суд суворо його не карати.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого в судовому засіданні пояснила, що її син після вчинення злочину зрозумів негативні наслідки вчиненого, цивільний позов визнала частково. Погодилася про стягнення з неї суми матеріальної шкоди в повному обсязі, а також 10 000 гривень в якості відшкодування моральних втрат потерпілої сторони.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що 08 березня 2025 року, у вечірній час, у нього виник конфлікт з обвинуваченим, в ході якого ОСОБА_4 наніс йому декілька ударів руками в обличчя. Наполягав на призначенні обвинуваченому суворого покарання.

В судовому засіданні цивільний позивач ОСОБА_8 підтримала заявлений нею цивільний позов в повному обсязі.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї провини, показань потерпілого, винуватість ОСОБА_4 знайшла повне підтвердження з досліджених судом доказів, зокрема:

-протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.03.2025, згідно якого, ОСОБА_8 повідомила про нанесення невідомою особою тілесних ушкоджень її сину ОСОБА_7 ;

-висновку СМЕ № 10/2025 від 18.04.2025, яким підтверджено наявність тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання, умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Обвинувачений вину визнав повністю, щиросердно розкаявся у вчиненому, сприяв встановленню істини в ході судового розгляду, що суд відносить до обставин, які пом`якшують покарання.

Обставини, які обтяжують покарання, відсутні.

З урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, який є неповнолітнім, до кримінальної відповідальності не притягувався, навчається, має сталі соціальні зв`язки, зробив належні висновки з вчиненого, враховуючи досудову доповідь органу пробації про низький рівень ризику вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення, суд вважає можливим, відповідним до статті 105 КК України, звільнити ОСОБА_4 від покарання, застосувавши до нього примусові заходи виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері, ОСОБА_6 строком на один рік, а також покласти на ОСОБА_4 обов`язок прочитати книгу ОСОБА_12 «Бути собою: 10 ґаджетів для щасті», а також обмежити дозвілля ОСОБА_4 шляхом обмеження перебування поза місцем проживання без дозволу матері, ОСОБА_6 , після 20:00 години.

Вирішуючи долю цивільного позову суд вважає необхідним зазначити наступне.

В провадженні законним представником потерпілого ОСОБА_8 заявлено цивільний позов про стягнення із законного представника обвинуваченого, ОСОБА_6 , на її користь матеріальної шкоди в розмірі 2 155 гривень та моральної шкоди в розмірі 50 000 гривень, яка мотивована наступним.

Внаслідок кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим, цивільним позивачем витрачено 2 155 гривень на огляд лікарів та придбання ліків.

Крім цього, позивачка, посилаючись на положення ст.ст. 1177, 1179 ЦК України зазначила, що внаслідок кримінального правопорушення її син, потерпілий ОСОБА_7 , крім фізичних ушкоджень, зазнав також психологічних страждань, зокрема, через страх, невпевненість, відчуття вразливості і незахищеності, приниження та образу. Гіпсова пов`язка на руці позбавила сина можливості виконувати письмові роботи у період навчання. Тривалий час ОСОБА_7 внаслідок пережитого болю та приниження відмовлявся виходити на вулицю та спілкуватися з однолітками.

З огляду на викладене, позивачка просила стягнути із законного представника обвинуваченого на свою користь 50 000 гривень в якості завданої моральної шкоди (а.п. 41-44).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 127 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення. Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.ч. 1,4,5 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5).

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом встановлено, що внаслідок кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, в зв`язку з чим законний представник, ОСОБА_8 , понесла матеріальні витрати в розмірі 2 155 гривень на медичні обстеження та придбання медичних препаратів, що підтверджено відповідними доказами (а.п. 52-57).

З огляду на викладене, суд вважає необхідним цивільний позов в цій частині задовольнити стягнувши із законного представника обвинуваченого на користь законного представника потерпілого 2 155 гривень.

При вирішенні цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди, суд виходить із характеру та обсягу страждань, які поніс неповнолітній потерпілий внаслідок протиправних дій обвинуваченого, які виразилися в душевних стражданнях потерпілого, яких він зазнав у зв`язку отриманням тілесних ушкоджень, його морально-психологічних переживаннях, пов`язаних з позбавленням можливості вести нормальне повноцінне існування, а також змінами в нормальному ритмі його життя, пов`язаних з необхідністю організації медичних обстежень, лікування, придбанні ліків та, як наслідок, прикладання додаткових зусиль для відновлення та організації свого нормального життя.

В зв`язку з цим, виходячи з глибини, тривалості та обсягу фізичних та душевних страждань потерпілого, з врахуванням принципів розумності та справедливості, суд вважає необхідним позовні вимоги цивільного позивача задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 20 000 грн. в якості відшкодування за завдану моральну шкоду.

Запобіжний захід не застосовано, речові докази та процесуальні витрати в провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.366-371, 373-376, 395, 532, КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.

Відповідно до статті 105 КК України, застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у виді:

-передачі його під нагляд матері, ОСОБА_6 , строком на 01 (один) рік;

-зобов`язати ОСОБА_4 прочитати книгу ОСОБА_12 «Бути собою: 10 ґаджетів для щастя»;

-обмежити дозвілля ОСОБА_4 шляхом обмеження перебування ОСОБА_4 поза місцем проживання без дозволу ОСОБА_6 після 20:00 години.

Цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ), 2 155 гривень в якості відшкодування матеріальної шкоди та 20 000 гривень в якості відшкодування моральної шкоди, а всього, 22 155 (двадцять дві тисячі сто п`ятдесят п`ять) гривень.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які перебувають під вартою - протягом тридцяти днів з моменту вручення їм копії вироку. Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду після його проголошення.

Суддя Мукачівського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1