Справа № 308/76/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 січня 2026 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , у присутності: прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0001661 від 19.11.2025, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В:

02 січня 2026 року до слідчого судді надійшло клопотання слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0001661 від 19.11.2025, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом Закарпатської митниці Державної митної служби від 21.08.2025 № 1376-о ОСОБА_4 призначено на посаду головного державного інспектора відділу внутрішнього контролю Закарпатської митниці Держаної митної служби України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що на початку листопада 2025 року ОСОБА_7 будучи знайомою із ОСОБА_4 , зустрілась із останнім у м. Мукачево, Закарпатської області, де в ході розмови повідомила йому, що в неї є пропозиція від знайомих перевезти через кордон України дороговартісний годинник із метою його продажу та отримання прибутку, однак після сплати митних платежів це не дуже вигідно, а ввозити його незаконно вона наміру не має, оскільки побоюється проблем із законом, на що ОСОБА_4 , повідомив, що може у цьому посприяти.

Надалі, 14 листопада 2025 року ОСОБА_4 діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, його наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом та метою особистого протиправного збагачення, зателефонував ОСОБА_7 за допомогою застосунку «WhatsApp» та повідомив, що він, використовуючи своє службове становище, має можливість забезпечити безперешкодне переміщення дороговартісних годинників через державний кордон України з країн Європейського Союзу, без належного митного оформлення, без сплати митних та податкових платежів, та без ризику складання протоколів про порушення митних правил та вилучення товару, за умови надання йому неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів, з розрахунку 5% від вартості одного годинника. Крім цього, за вимогами ОСОБА_4 , бажано, щоб перевезення годинників здійснювалось більшими партіями, повинне здійснюватись лише у вихідні дні із залученням людини від нього, яка супроводжуватиме ОСОБА_7 у поїздці за кордон.

За таких обставин ОСОБА_4 висловив прохання, поєднане з вимаганням, надати для себе неправомірну вигоду за вчинення та не вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням свого службового становища.

Будучи поставленою в умови, за яких відмова від виконання протиправних вимог ОСОБА_4 могла потягнути порушення її законних прав та інтересів, ОСОБА_7 погодилась на них, та водночас повідомила про це правоохоронні органи.

У подальшому, 24.11.2025, близько 09 год. 20 хв. ОСОБА_7 , діючи під контролем правоохоронних органів, за попередньою домовленістю зустрілась із ОСОБА_4 поблизу митного поста «Ужгород -центральний» Закарпатської митниці, за адресою: с. Великі Лази, вул. Східна, 4а, Ужгородського району, Закарпатської області, та в ході розмови узгодила із ним ввезення на митну територію України 2 дороговартісних годинників за його сприяння в частині забезпечення відсутності належного митного контролю та сприяння в уникненні відповідальності за недекларування товарів та несплату митних та податкових платежів, загальною вартістю 22 000 доларів США, після реалізації яких ОСОБА_4 мав отримати 5% від їх вартості. В ході розмови ОСОБА_4 повідомив, що для реалізації зазначеного злочинного плану, виїзд повинен відбутись 26.11.2025 о 08 год. через пункт пропуску «Дзвінкове» із залученням невідомої особи.

Надалі, 26.11.2025 близько 08 год., ОСОБА_7 за попередньою домовленістю зустрілась із ОСОБА_4 поблизу митного поста ««Ужгород -центральний» Закарпатської митниці, за адресою: с. Великі Лази, вул. Східна, 4а, Ужгородського району, Закарпатської області, де останній повідомив, що разом із ОСОБА_7 поїде іще одна жінка (як встановлено органом досудового розслідування дружина ОСОБА_4 , а саме ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), та що 2 дороговартісних годинники вони повинні перевезти у кишенях свого одягу через пункт пропуску «Дзвінкове».

Того ж дня, близько 09 год. 50 хв. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на автомобілі марки «Skoda», реєстраційний номер НОМЕР_1 , через пункт пропуску «Дзвінкове» виїхали з України, після чого у м. Кішвард, Республіки Угорщина, у ОСОБА_9 , який попередньо був залучений правоохоронними органами до конфіденційного співробітництва, ОСОБА_7 отримала 2 імітаційні засоби копії дороговартісних годинників марки «Rolex» та «UlysseNardin» для ввезення на територію України.

Після цього, 26.11.2025 близько 13 год. 50 хв., ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи за вказівками ОСОБА_4 , рухаючись на автомобілі марки «Skoda», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у кишенях свого одягу перевезли на територію України через пункт пропуску «Дзвінкове» два імітаційні засоби копії дороговартісних годинників марки «Rolex»та «UlysseNardin», які водночас, на переконання ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , були оригінальними, коштували 22 тисячі доларів США, та підпадали під вимоги митного законодавства України щодо обов`язкового декларування та сплати митних платежів, при цьому під час митного оформлення жодного митного огляду транспортного засобу не проводилось, протоколи про порушення митних правил не складались.

Наступного дня, 27.11.2025 близько 11.50 год., ОСОБА_4 за попередньою домовленістю зустрівся із ОСОБА_7 поблизу митного поста «Ужгород - вантажний», за адресою: с. Великі Лази, вул. Східна, 3, Ужгородського району, Закарпатської області, сів до транспортного засобу марки «Skoda», реєстраційний номер НОМЕР_1 , де діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, з метою свого протиправного збагачення, одержав від останньої раніше обумовлену суму неправомірної вигоди (5 % вартості незаконно ввезених годинників) у розмір 1100 доларів США, що станом на 27.11.2025 згідно офіційного курсу НБУ становить 46528,57 грн.

За таких обставин, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме у проханні та одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди.

Крім того, 05.12.2025 близько 13 год. 06 хв. ОСОБА_4 за попередньою домовленістю зустрівся із ОСОБА_7 поблизу митного поста «Ужгород - вантажний», за адресою: с. Великі Лази, вул. Східна, 3, Ужгородського району у транспортному засобі марки «Skoda», реєстраційний номер НОМЕР_1 , Закарпатської області, де у ході розмови узгодив із нею ввезення на митну територію України 4 дороговартісних годинників за його сприяння в частині забезпечення відсутності належного митного контролю та сприяння в уникненні відповідальності за недекларування товарів та несплату митних та податкових платежів.

У подальшому, 07.12.2025 у ході телефонної розмови між ОСОБА_7 і ОСОБА_4 , яка відбулась за допомогою застосунку «WhatsApp», було узгоджено, що вартість 4 годинників, які будуть перевозитись, становитиме 55 000 доларів США, після реалізації яких ОСОБА_4 мав отримати 5% від їх вартості. Також, було узгоджено, що ОСОБА_7 повинна їхати за кордон по годинники 08.12.2025.

Водночас, цього ж дня ОСОБА_7 отримала травму правої ноги, внаслідок чого не могла керувати автомобілем, а тому питання про подальше перевезення годинників було відкладено до її одужання.

23.12.2025 у ході телефонної розмови між ОСОБА_7 і ОСОБА_4 , яка відбулась за допомогою застосунку «WhatsApp», було домовлено здійснити наступне перевезення годинників після Різдва, тобто після 25.12.2025.

26.12.2025 у ході телефонної розмови між ОСОБА_7 і ОСОБА_4 , яка відбулась за допомогою застосунку «WhatsApp», було домовлено здійснити наступне перевезення годинників 28.12.2025, водночас, з рахуванням тієї обставини, що нога ОСОБА_7 була ще травмована,

ОСОБА_4 запропонував самостійно здійснити виїзд за кордон разом із нею у якості водія 28.12.2025 близько 08 год., ОСОБА_7 за попередньою домовленістю зустрілась із ОСОБА_4 поблизу будинку № 39, по вул. Чорновола у м. Ужгород, Закарпатської області, з метою повторного безперешкодного переміщення 4 дороговартісних годинників через державний кордон України з країн Європейського Союзу, без належного митного оформлення, та без ризику складання протоколів про порушення митних правил та вилучення товару.

Того ж дня, близько 09 год. 11 хв. ОСОБА_7 та ОСОБА_4 у якості водія на автомобілі марки «Skoda», реєстраційний номер НОМЕР_1 , через пункт пропуску «Чоп» виїхали з України, після чого у м. Захонь Республіки Угорщина, у ОСОБА_9 , який попередньо був залучений правоохоронними органами до конфіденційного співробітництва, остання отримала 4 імітаційні засоби копії дороговартісних годинників марки «Rolex», для ввезення на територію України.

Після цього, 28.12.2025 близько 11 год. 43 хв., ОСОБА_7 та ОСОБА_4 у якості водія, рухаючись на автомобілі марки «Skoda», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на собі на руках перевезли на територію України через пункт пропуску «Чоп» чотири імітаційні засоби копії дороговартісних годинників марки «Rolex», які водночас, на переконання ОСОБА_4 , були оригінальними, коштували 55 тисяч доларів США, та підпадали під вимоги митного законодавства України щодо обов`язкового декларування та сплати митних платежів, при цьому під час митного оформлення жодного митного огляду транспортного засобу не проводилось, протоколи про порушення митних правил не складались.

У подальшому, 01.01.2026 близько 12 год. 09 хв., ОСОБА_4 за попередньою домовленістю із ОСОБА_7 , під`їхав до будинку АДРЕСА_1 на транспортному засобі марки «Skoda» моделі «Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , де діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, з метою свого протиправного збагачення, повторно, одержав від останньої раніше обумовлену суму неправомірної вигоди (5 % вартості незаконно ввезених годинників) у розмір 2750 доларів США, що станом на 01.01.2026 згідно офіційного курсу НБУ становить 116462,5 грн., після чого був затриманий працівниками правоохоронних органів.

За таких обставин, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме у проханні та одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, вчинене повторно.

01.01.2026 затримано в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_2 , головного державного інспектора відділу внутрішнього контролю Закарпатської митниці Держаної митної служби України, раніше не судимого та повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України.

01.01.2026 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними доказами, а саме: заявою ОСОБА_7 17.11.2025 про вчинення кримінального правопорушення;протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 19.11.2025; протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій; протоколом обшуку від 01.01.2026 та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

На думку сторони обвинувачення, у даному кримінальному провадженні наявні підстави для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Злочин, який інкримінується ОСОБА_4 , є тяжким і передбачають можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, при цьому оскільки згідно примітки до ст. 45 КК України інкримінований йому злочини є корупційними, до нього, у випадку засудження, не можуть бути застосовані положення ст.ст. 69, 75 чи інших статей КК України, які можуть пом`якшити становище, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Слідчий зазначає, що в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 має можливість безперешкодно виїжджати за кордон, а тому усвідомлюючи тяжкість злочину та невідворотність покарання за його вчинення, може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду маючи реальні можливості покинути територію України з цією метою, як і в межах пункту пропуску через державний кордон України, так і поза межами таких.

Вищевказані обставини, дають підстави вважати, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, може переховування від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України, а також переховуватись на території України.

На думку сторони обвинувачення ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні. ОСОБА_4 у силу займаної посади, перебуваючи на волі під час досудового розслідування матиме можливість використовуючи свій авторитет та здобутий досвід впливати на свідків у кримінальному провадженні, зокрема свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_9 . Аналогічним чином ОСОБА_4 зможе впливати на понятих, експертів та спеціалістів, які будуть залучені у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій та до проведення судових експертиз. Вважає, що це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких.

Зазначає, що у кримінальному провадженні не встановлено ще усіх осіб, можливо причетних до вчинення кримінального правопорушення, а відсутність належного та ефективного заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного може негативно відобразитися на результатах досудового розслідування.

Також, слідчий вважає, що ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

Ураховуючи тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , дані про особу підозрюваного з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобігання наведеним у клопотанні ризикам, орган досудового розслідування вважає, що до ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, орган досудового розслідування просить слідчого суддю застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_2 , головного державного інспектора відділу внутрішнього контролю Закарпатської митниці Держаної митної служби України, запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів із можливістю внесення застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 266 240гривень.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні та додані до нього матеріали кримінального провадження.

Підозрюваний у судовому засіданні пояснив, що підозра є необґрунтованою, заперечив щодо обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив застосувати більш м`який запобіжний захід. Пояснив суду, що є батьком одинаком, на митниці працює лише три місяці, тому ризик впливу на свідків майже не існує, просив врахувати ці обставини.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання прокурора та просив визначити мінімальний розмір застави.

Заслухавши позицію прокурора з приводу внесеного клопотання, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

У відповідності до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Як зазначено у ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, за процесуального керівництва Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0001661 від 19.11.2025, за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України.

01.01.2026 затримано в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , головного державного інспектора відділу внутрішнього контролю Закарпатської митниці Держаної митної служби України, та цієї ж дати 01.01.2026 року повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини та вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні та доданих до клопотання, а саме: заявою ОСОБА_7 17.11.2025 про вчинення кримінального правопорушення; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 19.11.2025; рапортом про виявлення кримінального правопорушення від 17.11.2025 року, протоколом допиту свідка від 28.11.2025 року, протоколом за результатами контролю за вчиненням злочину від 28.11.2025 року, протоколом про результати отримання грошових коштів від 30.11.2025 року, наказом про призначення ОСОБА_4 від 21.08.2025 року, копією посадової інструкції, копією наказу про покладення виконання обов`язків на ОСОБА_4 від 24.12.2025 року, протоколом обшуку від 01.01.2026 року, постановою про визнання речовими доказами від 01.01.2026 року, протоколом затримання ОСОБА_4 від 01.01.2026 року, та іншими матеріалами справи, тим самим встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Приймаючи вказані дані з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, слідчий суддя вважає їх достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення на даній стадії досудового розслідування.

Між тим, поняття «обґрунтована підозра» з позиції Європейського суду з прав людини (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04), рішення від 21.04.2011 року) означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Водночас слідчий суддя констатує, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У відповідності до ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_2 , головний державний інспектор відділу внутрішнього контролю Закарпатської митниці Держаної митної служби України, з вищою освітою, розлучений, має на утримані доньку ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимий. Окрім того, підозрюваний ОСОБА_4 є батьком одинаком, який самостійно виховує дочку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що вбачається з рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.04.2024 року.

Разом з тим, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання та додані до нього докази також дійшов висновку про обґрунтованість ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органу досудового розслідування, зокрема це підтверджується тим, злочин, який інкримінується ОСОБА_4 , є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, при цьому оскільки згідно примітки до ст. 45 КК України інкримінований йому злочини є корупційними, до нього, у випадку засудження, не можуть бути застосовані положення ст.ст. 69, 75 чи інших статей КК України, які можуть пом`якшити становище, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Підозрюваний має закордонний паспорт, є батьком одинаком та може вільно перетинати державний кордон України.

Так, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Таким чином, відповідно до вказаної рекомендації, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за вчинений злочин. Тобто, чим більш сувора санкція передбачена за злочин, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо підозрюваного.

З урахуванням того факту, що ОСОБА_4 має можливість безперешкодно виїжджати за кордон, а тому усвідомлюючи тяжкість злочину та невідворотність покарання за його вчинення, може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду маючи реальні можливості покинути територію України з цією метою, як і в межах пункту пропуску через державний кордон України, так і поза межами таких, відтак цей ризик є обґрунтованим.

Щодо ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, то ОСОБА_4 у силу займаної посади, перебуваючи на волі під час досудового розслідування матиме можливість використовуючи свій авторитет та здобутий досвід впливати на свідків у кримінальному провадженні, зокрема свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_9 .

Аналогічним чином ОСОБА_4 зможе впливати на понятих, експертів та спеціалістів, які будуть залучені у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій та до проведення судових експертиз. Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких.

Окрім цього, як зазначив слідчий, у кримінальному провадженні ще не встановлено усіх осіб, можливо причетних до вчинення кримінального правопорушення, а відсутність належного та ефективного заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного може негативно відобразитися на результатах досудового розслідування, відтак цей ризик також є обґрунтованим та таким, що об`єктивно існує.

Однак слідчий суддя не погоджується з доводами сторони обвинувачення про те, що наявний ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки він раніше взагалі не судимий, а клопотання сторони обвинувачення не містить жодного обґрунтування такого ризику та відомостей про імовірні спроби/дії підозрюваного допустити поза процесуальну поведінку.

Всі вищезазначені обставини у їх сукупності дають суду підстави вважати, що слідчим доведено належними та допустимими доказами недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

З урахуванням викладеного слідчий суддя дійшов висновку, що для убезпечення вищезазначених ризиків слід обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Окрім того, вивченням особи підозрюваного на даний час встановлено, що він працездатний, обставин які б перешкоджали його утриманню під вартою, немає. Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_4 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Разом з тим, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, суд, відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого суд з урахуванням положень ст. ст.177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу обвинуваченого, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникало бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги всі обставини, перелічені у ст. 178 КПК, суд приходить до переконання, що для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , передбачених КПК України вимог, слід визначити заставу у вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 266 240, 00 грн. (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок гривень 00 копійок).

У разі внесення застави, слід також зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 у строк до 27 лютого 2026 року включно прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або слідчого судді за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю, а також виконувати обов`язки, передбачені статтею 194 КПК, а саме:

- не відлучатися за межі міста Мукачево, Закарпатської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні, зокрема із ОСОБА_7 та ОСОБА_9 ;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 177-178, 183, 186, 193, 194, 309, 392, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, тобто до 27 лютого 2026 року включно.

Строк тримання під вартою рахувати з 01.01 2026 року з 12 год. 10 хв.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України у вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 266 240, 00 грн. (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок гривень 00 копійок).

Роз`яснити, що відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України підозрюваний ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави, зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 у строк до 27 лютого 2026 року включно прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або слідчого судді за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю, а також виконувати обов`язки, передбачені статтею 194 КПК, а саме:

- не відлучатися за межі міста Мукачево, Закарпатської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні, зокрема із ОСОБА_7 та ОСОБА_9 ;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Також роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Копію ухвали вручити прокурору, підозрюваному та його захиснику та надіслати начальнику Державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№ 9)», - для відому та виконання.

Під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні.

Оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається на судові рішення, ухвалені судом першої інстанції, - через суд, який ухвалив судове рішення. Апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1