провадження №1-кп/947/1433/25
У Х В А Л А

17 грудня 2025 року м.Одеса

Київський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

провівши в приміщенні суду відкрите підготовче судове засідання у кримінальному провадженні №0001184 від 01.10.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_3 , її захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :

До Київського районного суду м.Одеси надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001184 від 01.10.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України (надалі кримінальне провадження).

Під час підготовчого судового засідання, учасники судового провадження, проти призначення кримінального провадження до судового розгляду та складання досудової доповіді не заперечували.

1. Клопотання прокурора.

Крім того, під час підготовчого судового засідання, 17.12.2025 року, прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотань, прокурор зокрема зазначила:

-) щодо ОСОБА_3 , що остання обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України.

Стверджувала, що обставинами, які дають підстави для обґрунтованої підозри ОСОБА_3 у вчинені кримінальних правопорушень та застосування запобіжного заходу, відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України є зібрані у кримінальному провадженні докази, зокрема, протоколами допитів потерпілого, свідків, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколами огляду предмета, та іншими матеріалами кримінального провадження.

Вважала, що обвинувачена ОСОБА_3 вчинила тяжкий злочин, за який законом передбаченого покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років та відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме:

- п.1 ч.1 ст.177 КПК України переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Ризик можливого переховування від суду є те, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, які згідно ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винною (позбавлення волі від 5 до 8 років) дає підстави вважати, що остання може переховуватись від суду.

Заявляла, що обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу підозрюваної дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_3 , яка на теперішній час обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, будучи обізнаною та розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке їй загрожує у разі доведеності її вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, та враховуючи те, що ОСОБА_3 , раніше судима, розуміє суворість призначеного покарання.

- п.3 ч.1 ст.177 КПК України незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Наявний обґрунтований ризик, що ОСОБА_3 може вдатись до спроб незаконно впливати на потерпілого, свідків, які викривають її, задля схиляння їх до зміни показань шляхом вмовляння, підкупу, погроз, тощо. Оскільки вказані особи на теперішній час судом не допитані.

- п.4 ч.1 ст.177 КПК України перешкоджати кримінальному провадженню. Наявний обґрунтований ризик, що ОСОБА_3 може вдатись до спроб перешкоджання кримінальному провадженню, а саме не прибувати до прокурора, слідчого судді, суду вчасно, тим самим затягувати строки судового розгляду.

- п.5 ч.1 ст.177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється. Обвинувачена ОСОБА_3 може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, оскільки будучи засудженою за вчинення злочинів проти власності, обвинувачується у вчиненні нового злочину проти власності. Також, ОСОБА_3 офіційно непрацевлаштована та джерела доходів останньої невідомі, а тому не виключаються спроби повторного вчинення корисливих кримінальних правопорушень.

Звертала увагу, що при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу ОСОБА_3 , необхідно враховувати, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано, у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання обвинуваченою покладених на неї обов`язків, передбачених ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити її до органу досудового розслідування чи суду на першу вимогу. Запобіжний захід у вигляді застави та домашнього арешту не зможуть гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження.

З врахуванням сукупності викладених обставин, даних про особу підозрюваної, в силу характеру інкримінованого ОСОБА_3 діяння для забезпечення належного виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, вважала, що єдиним запобіжним заходом, який надасть можливість запобігти усім вищевказаним ризикам, є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Посилаючись на викладене, просила суд: 1) продовжити відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із триманням останньої в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 днів; 2) у разі задоволення клопотання, визначити розмір застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 242240,00 грн.; 3) на підставі ч.5 ст.194 КПК України, у разі внесення застави покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: прибувати до прокурора та суду за першою вимогою; повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; заборонити спілкуватися з свідками та учасниками кримінального провадження; носити електронний засіб контролю.

-) щодо ОСОБА_4 , що останній обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України.

Стверджувала, що обставинами, які дають підстави для обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчинені кримінальних правопорушень та застосування запобіжного заходу, відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України є зібрані у кримінальному провадженні докази, зокрема, протоколами допитів потерпілого, свідків, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколами огляду предмета, та іншими матеріалами кримінального провадження.

Вважала, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, за який законом передбаченого покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років та відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме:

- п.1 ч.1 ст.177 КПК України переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Ризик можливого переховування від суду є те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, які згідно ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винною (позбавлення волі від 5 до 8 років) дає підстави вважати, що остання може переховуватись від суду.

Заявляла, що обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу підозрюваного дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_4 , який на теперішній час обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, будучи обізнаним та розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, та враховуючи те, що ОСОБА_4 раніше судимий та обвинувачується у вчиненні аналогічного злочину на території Приморського району м.Одеса, розуміє суворість призначеного покарання.

- п.3 ч.1 ст.177 КПК України незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Наявний обґрунтований ризик, що ОСОБА_4 може вдатись до спроб незаконно впливати на потерпілого, свідків, які викривають її, задля схиляння їх до зміни показань шляхом вмовляння, підкупу, погроз, тощо. Оскільки вказані особи на теперішній час судом не допитані.

- п.4 ч.1 ст.177 КПК України перешкоджати кримінальному провадженню. Наявний обґрунтований ризик, що ОСОБА_4 може вдатись до спроб перешкоджання кримінальному провадженню, а саме не прибувати до суду вчасно, тим самим затягувати строки розумного розгляду, так як будучи громадянином РФ може виїхати за межі України.

- п.5 ч.1 ст.177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення. Обвинувачений ОСОБА_4 може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, оскільки будучи засудженим за вчинення злочинів проти власності, обвинувачується у вчиненні нового злочину проти власності. Також, ОСОБА_4 офіційно непрацевлаштований та джерела доходів останнього невідомі, а тому не виключаються спроби повторного вчинення корисливих кримінальних правопорушень.

Звертала увагу, що при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 , необхідно враховувати, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано, у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання обвинуваченою покладених на неї обов`язків, передбачених ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити її до органу досудового розслідування чи суду на першу вимогу. Запобіжний захід у вигляді застави та домашнього арешту не зможуть гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження.

З врахуванням сукупності викладених обставин, даних про особу підозрюваного, в силу характеру інкримінованого ОСОБА_4 діяння, для забезпечення належного виконання обвинуваченою покладених на нього процесуальних обов`язків, вважала, що єдиним запобіжним заходом, який надасть можливість запобігти усім вищевказаним ризикам, є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Посилаючись на викладене, просила суд: 1) продовжити відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із триманням останньої в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 днів; 2) у разі задоволення клопотання, визначити розмір застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 242240,00 грн.; 3) на підставі ч.5 ст.194 КПК України, у разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: прибувати до прокурора та суду за першою вимогою; повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; заборонити спілкуватися з свідками та учасниками кримінального провадження; носити електронний засіб контролю.

2. Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник, під час судового засідання, проти клопотання прокурора заперечували, у його задоволенні просили відмовити. Захисник зокрема зазначив, що заявлені прокурором ризик необґрунтовані та не доведені. Просили змінити тримання під вартою на домашній арешт, оскільки обвинувачена від органів досудового розслідування не ухилялася, сприяла слідству та до слідчого з`явилася добровільно.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник, під час судового засідання, проти клопотання прокурора заперечували, у його задоволенні просили відмовити. Захисник зокрема зазначила, що заявлені прокурором ризик необґрунтовані та не доведені. Просили змінити тримання під вартою на домашній арешт, оскільки обвинувачений від органів досудового розслідування не ухилявся, сприяв слідству та до слідчого з`явився добровільно.

3. Щодо призначення судового розгляду.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт з додатками, дійшов до наступних висновків.

Підстави для закриття провадження, передбачені пп.5 8, 10 ч.1.,ч.2 ст.284 КПК України відсутні.

Кримінальне провадження на підставі ч.1 ст.32, ч.1 ст.33 КПК України підсудне Київському районному суду м.Одеси.

Надані обвинувальні акти містять відомості, передбачені ч.2 ст.291 КПК України та підписані прокурорами. До вказаних обвинувальних актів додаються документи, передбачені ч.4 ст.291 КПК України.

Під час підготовчого судового засідання судом не встановлено підстав для прийняття рішень, передбачених пп.1 - 4 ч.3 ст.314 КПК України.

Підстави для розгляду кримінального провадження у закритому судовому засіданні передбачені пп.1 5 ч.2 ст.27 КПК України відсутні.

4. Щодо клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Судом з поданих клопотань та реєстру матеріалів досудового розслідування, доданих до обвинувального акту встановлено, що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_4 перебувають під вартою з 22.10.2025 року.

Будь яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження викладених у клопотаннях обставин, прокурором до поданих клопотань додано не було та в судовому засіданні не надано.

У зв`язку з цим, враховуючи засаду змагальності кримінального провадження, суд позбавлений можливості з`ясувати, які ризики були враховані слідчими суддями під час застосування до обвинувачених запобіжних заходів та чи продовжують вказані ризики існувати на сьогоднішній день, саме в тому об`ємі на який посилається прокурор.

В той же час, приймаючи до уваги, що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, та перебувають під вартою з 22.10.2025 року, суд вважає за необхідне врахувати відносно обвинувачених ризики, які обумовлені пред`явленим обвинуваченням та тяжкістю можливого покарання.

Згідно з положеннями ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Відповідно до змісту ч.3 ст.199 КПК України, однією з підстав для продовження строку тримання під вартою є наявність вважати, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Суд повторно звертає увагу, що прокурором до поданих клопотань не було додано будь яких належних та допустимих доказів на підтвердження викладених у клопотаннях обставин, але враховуючи тяжкість можливого покарання, суд погоджується, що на сьогоднішній день, продовжують існувати наступні ризики, а саме:

-) щодо ОСОБА_8 , передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватись від суду, оскільки остання обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання тільки у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Отже, на думку суду існує ризик того, що обвинувачена ОСОБА_8 може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності;

-) щодо ОСОБА_4 , передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватись від суду, оскільки останній обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання тільки у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Отже, на думку суду існує ризик того, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.4 ст.199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Частина 1 ст.194 КПК України передбачає, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п.1 та 2 ч.1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.ч.5 та 6 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ) у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04), ЄСПЛ вважає, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою (п.34). Однак, з плином часу ці підстави ставали усе менш обґрунтованими. Тому ЄСПЛ повинен встановити, чи були інші підстави, наведені судами, зокрема тяжкість імовірного покарання, ризик того, що заявник переховуватиметься від слідства і суду та примушуватиме свідків давати неправдиві показання, «достатніми» та «відповідними» (п.35). ЄСПЛ зазначає, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті ЄСПЛ нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. ЄСПЛ визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Однак, ЄСПЛ неодноразово встановлював, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою (див. рішення у справі «Ілійков проти Болгарії» (Іlijkov v. Bulgaria), заява № 33977/96, пункти 80-81, рішення від 26.07.2001 року).

Під час судового розгляду, зі сторони обвинувачення, не надано жодного доказу на підтвердження того, що ризики, передбачені п.п.3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України продовжують існувати.

Таким чином, суд робить висновок, що існування обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, у сукупності з існуючим ризиком, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК України відносно кожного, презумпцію невинуватості та не доведеністю зі сторони прокурора недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеному у клопотанні, дозоляють суду змінити запобіжний захід відносно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт у певний період доби, який на думку суду є достатнім для запобігання ризику, передбаченому п.1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки менш суворі запобіжні заходи, на думку суду, не достатні для запобігання зазначеному ризику.

Відповідно ч.7 ст.194 КПК України, обов`язки, передбачені ч.ч.5, 6 цієї статті, можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст.199 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 194, 199, 315, 369 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Призначити у кримінальному провадженні №0001184 від 01.10.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України судовий розгляд на 25 грудня 2025 року на 13 год. 45 хв., який відбудеться у приміщенні Київського районного суду міста Одеси (вул.Варненська, 3Б, м.Одеса; кабінет для довідок - 213).

2. Судовий розгляд здійснювати одноособово у відкритому судовому засіданні.

3. Викликати у судове засідання наступних учасників судового провадження: прокурора, обвинувачених, захисників, повідомити потерпілого.

4. У задоволенні клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_3 відмовити.

Змінити обвинуваченій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт у певний період доби, строком на 2 (два) місяці, тобто до 17 лютого 2026 року включно.

5. Заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом строку дії домашнього арешту, залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_1 з 20 (двадцятої) години 00 хвилин до 08 (сьомої) години 00 хвилин наступного дня, без дозволу суду, за виключенням повітряних тривог, під час яких обвинувачена може відвідувати укриття або бомбосховища, а також відвідування медичних закладів для отримання ним медичної допомоги за направленням лікаря та явки його до суду, з урахуванням часу на проїзд.

6. Зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом строку дії домашнього арешту: 1) прибувати до суду за першою вимогою; 2) не відлучатися з м.Одеси без дозволу суду; 3) утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими по кримінальному провадженню №0001184 від 01.10.2025 року; 4) здати на зберігання до ГУ ДМС в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

7. У задоволенні клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 відмовити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт у певний період доби, строком на 2 (два) місяці, тобто до 17 лютого 2026 року включно.

8. Заборонити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом строку дії домашнього арешту, залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_1 з 20 (двадцятої) години 00 хвилин до 08 (сьомої) години 00 хвилин наступного дня, без дозволу суду, за виключенням повітряних тривог, під час яких обвинувачена може відвідувати укриття або бомбосховища, а також відвідування медичних закладів для отримання ним медичної допомоги за направленням лікаря та явки його до суду, з урахуванням часу на проїзд.

9. Зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом строку дії домашнього арешту: 1) прибувати до суду за першою вимогою; 2) не відлучатися з м.Одеси без дозволу суду; 3) утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими по кримінальному провадженню №0001184 від 01.10.2025 року; 4) здати на зберігання до ГУ ДМС в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

10. Роз`яснити обвинуваченим положення ч.5 ст.181 КПК України, згідно якої, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

11. Контроль за виконанням цієї ухвали покласти на Одеське РУП №1 ГУНП в Одеській області, якому направити копію цієї ухвали для виконання.

12. Роз`яснити, що у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинувачений, який був затриманий негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

13. Строк дії цієї ухвали з 17 грудня 2025 року до 17 лютого 2026 року включно.

14. Доручити органу з питань пробації скласти відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , скласти досудову доповідь.

15. Ця ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1