Номер провадження:1-в/521/1200/25
УХВАЛА

10 грудня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання начальника Державної установи «Одеська виправна колонія (№14)» ОСОБА_5 про умовно дострокове звільнення від відбування призначеного покарання відносно засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Данилівка Березанського району Миколаївської області, громадянина України, не одруженого, до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженого вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02.07.2024 року за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 71, ч. 5 ст. 72 КК України у вигляді 2 років з конфіскацією частини належного майна,

ВСТАНОВИВ:

До Хаджибейського районного суду м. Одеси з Державної установи «Одеська виправна колонія (№14)» надійшло клопотання про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02.07.2024 року.

Із клопотання, вбачається, що ОСОБА_4 до Державної установи «Одеська виправна колонія (№14)» прибув 28.08.2024 року з Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор».

За весь період перебування в установі виконання покарань, відповідно до вимог ст. 102 КВК України, мав 16 порушень встановленого порядку, відповідно до ч. 14 ст. 134 КВК України визнається таким, що не має стягнень. До засудженого застосовувалися заходи заохочення три рази у відповідності з порядком, встановленим ст. 131 КВК України.

Чесно та повно виконує свої трудові обов`язки, прагне до покращення кількісних та якісних показників виконуваної роботи, дбайливо ставиться до майна колонії і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, суворо дотримується правил техніки безпеки і безпеки праці, залучається без оплати праці до робіт з благоустрою колонії, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених, залучається до суспільно-корисної праці за загальним правилом (ст. 118 КВК України).

Приймає участь у проведенні соціально-виховних заходів, що створює у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Дотримується санітарно-гігієнічних норм. Заборгованості за виконавчими листами немає. Сумлінною поведінкою і чесним ставленням до праці довів своє виправлення.

У зв`язку з вищевикладеним та враховуючи, що засуджений ОСОБА_4 відбув визначену в законі частину покарання та довів своє виправлення, установа покарання просить розглянути клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання, згідно ст. 81 КК України.

Засуджений ОСОБА_4 , який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні заперечувала у задоволенні клопотання установи виконання покарань.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку учасників судового засідання, суд вважає, що клопотання начальника Державної установи «Одеська виправна колонія (№14)» про умовно дострокове звільнення від відбування призначеного покарання відносно засудженого ОСОБА_4 , задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на час подання клопотання дійсно відбув визначену в законі частину строку призначеного судом покарання.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже, із зазначеного слідує, що закон виділив сумлінну поведінку та сумлінне ставлення до праці, як самостійні критерії виправлення засудженого, тому що вони є самими головними сферами, де проявляється особистість.

До елементів сумлінної поведінки слід віднести: зразкове виконання засудженим вимог режиму; активна його участь у суспільному житті кримінально-виконавчої установи, наприклад, участь у самодіяльних організаціях ув`язнених, сумлінне виконання суспільних доручень, надання допомоги адміністрації КВУ, утримання інших засуджених від скоєння правопорушень; наявність заохочень; гарне поводження в побуті; негативна оцінка скоєного їм злочину; повідомлення про скоєнні ним, але не розкриті злочини і т.п.

Також елементами сумлінного ставлення до праці є: гарне виконання дорученої роботи з кількісних й якісних показників; придбання спеціальності або підвищення ділової кваліфікації; дбайливе відношення до обладнання, матеріалам та інструментів; надання допомоги іншим засудженим у виробничій роботі; суворе дотримання правил по техніці безпеки й охорони праці, тощо.

Таким чином, при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування потерпілій особі матеріальних збитків.

Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Разом із цим, суд приймає до уваги той факт, що засуджений ОСОБА_4 мав більше стягнень ніж заохочень, а саме 16 стягнень, два з яких поміщення до ДІЗО та одне поміщення до ПКТ, та 3 заохочення за 2023 та 2025 роки. Вказане свідчить про те, що процес виправлення засудженого не досяг тієї стадії, на якій відбування ним призначеного покарання за вчинення злочину перестає бути доцільним, з урахуванням того, що останній раніше неодноразово судимий.

Суд вважає, що виправлення засудженій особі слід робити не лише за період, який безпосередньо передує моменту, коли строк покарання добігає кінця, після чого можливе застосування умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування покарання або принаймні впродовж значної частини цього строку.

Таким чином, вказані обставини у їх сукупності, дають суду підстави вважати, що засуджений ОСОБА_4 не довів своє виправлення та його звільнення умовно достроково на час розгляду клопотання не буде відповідати меті та засадам покарання, визначеним у ст.ст. 50, 65 КК України, у зв`язку з чим суддя вважає за необхідне у задоволенні клопотання відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539, 392 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання начальника Державної установи «Одеська виправна колонія (№14)» ОСОБА_5 про умовно дострокове звільнення від відбування призначеного покарання відносно засудженого ОСОБА_4 , відмовити.

Апеляційна скарга може бути подана протягом семи днів з дня оголошення ухвали, для особи, яка перебуває під вартою, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_6