Справа №:521/1387/24
Номер провадження: 1-кп/521/903/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №521/1387/24 щодо:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаїв, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

09 жовтня 2023 року, приблизно о 07 годині 45 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_5 допустив порушення вимог п.п. 2.3.6, 18.1 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінета Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, а саме:

п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на

її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»:

Порушення виразились в тому, що 09 жовтня 2023 року, приблизно о 07 годині 45 хвилин, більш точного часу не встановлено, водій ОСОБА_5 , керуючи в світлий час доби, при необмеженій видимості, технічно справним автомобілем «ЗАЗ TF699P» державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись в м. Одесі по асфальтобетонному, сухому покриттю проїжджої частини вул. Дальницької, з боку вул. Бугаївської, в напрямку вул. Банківської, за кермом транспортного засобу уважним не був, діючи необережно, проявляючи злочинну недбалість, напроти буд. № 42, по вул. Дальницькій, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, не зменшив швидкість та не зупинився, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка перетинала проїжджу частину вул. Дальницької, з права на ліво по ходу руху автомобіля, по вказаному нерегульованому пішохідному переходу.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_8 отримала наступні тілесні ушкодження: закритий багатоуламковий внутрішньосуглобовий перелом обох кісток правої гомілки у верхній третині зі зміщенням уламків, який ускладнився гемартрозом правого колінного суглобу (наявність крові в порожнині правого колінного суглобу), закритий перелом латерального виросту великогомілкової кістки лівої гомілки без зміщення, садна в області лівого ліктьового суглобу, які не були небезпечними для життя, складають єдиний морфологічний комплекс тілесних ушкоджень і відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України визнав повністю, підтвердив вищевикладені обставини та заявив про щире каяття у вчиненому. При цьому, обвинувачений надав пояснення, які повністю співвідносяться з обставинами, викладеними у обвинувальному акті.

Роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі і обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин, у суду відсутні будь які сумніви у добровільності та істинності позиції обвинуваченого щодо визнання вини.

Судом був прийнятий до розгляду цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_5 та до страхової компанії «Альфа- Гарант» про відшкодування матеріальної, моральної шкоди та відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до якого цивільний позивач просить:

- стягнути із Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа- Гарант» на користь ОСОБА_8 страхове відшкодування у розмірі 79 662 грн. 84 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди заподіяної здоров`ю потерпілої;

- стягнути із Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа- Гарант» на користь ОСОБА_8 страхове відшкодування у розмірі 32 100 грн. 83 коп. в рахунок шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності потерпілої;

- стягнути із Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа- Гарант» на користь ОСОБА_8 страхове відшкодування у розмірі 5 588 грн. 18 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди;

- стягнути із Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа- Гарант» на користь ОСОБА_8 страхове відшкодування у розмірі 60 000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди заподіяної майну потерпілої;

- стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі 800 000 (вісімсот тисяч) грн.

- стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 судові витрати, понесені позивачкою в зв`язку з розглядом цієї справи.

В обґрунтування позовних вимог цивільний позивач ОСОБА_8 зазначила, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди вона була госпіталізована до КНП «Міська клінічна лікарня № 1» ОМР із чисельними тілесними ушкодженнями, які згідно висновку судового експерта № 67 від 09.11.2023 р. відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Окрім того, внаслідок ДТП на місці загинула собака ОСОБА_8 породи «голден ретрівер».

На дату вчинення ДТП, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 , який керував транспортним засобом марки «ЗАЗ ТР699Р» д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант», що згідно перевірки чинності поліса внутрішнього ОСЦПВВТЗ був діючий на день виникнення дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 09.10.2023 року.

Положеннями ст.ст. 22 - 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регламентована і відповідальність страховика у разі настання відповідного страхового випадку.

Згідно полісу, укладеному між ОСОБА_5 та ТДВ СК «Альфа-Гарант», страхова компанія є страховиком щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності зазначеного страхувальника, щодо шкоди, спричиненої третім особам внаслідок експлуатації автомобіля, з лімітами відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю та майну, згідно спеціального ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та даних викладених на офіційному сайті ТДВ СК «Альфа-Гарант», який є діючим членом МТСБУ.

За час відновлення здоров`я потерпілою ОСОБА_8 пройдено лікування з 09.10.2023 р. по 29.12.2023 р., тобто 2 місяці та 20 днів вона знаходилася на стаціонарному лікуванні у КНП «Міська клінічна лікарня № 1» ОМР, що підтверджується випискою № 12588 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого.

У цивільному позові, позивач посилається на законодавче обґрунтування своїх вимог, відповідно яких вказаний спір регулюється нормами Цивільного кодексу України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Закону України «Про страхування».

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 509 Цивільного Кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За cт. 1187 Цивільного Кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Нормою п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного Кодексу України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно зі cт. 1192 Цивільного Кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

З огляду на зазначені положення Цивільного Кодексу України факт завдання шкоди потерпілому джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання.

Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, вказане викладено в ч. 2 ст. 1187 Цивільного Кодексу України.

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до cт. 999 Цивільного Кодексу України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За змістом ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності визначено забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Приписами ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом cт.ст. 9, 22-28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до ч. 1 cт. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно cт. 979 Цивільного Кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 cт. 988 Цивільного Кодексу України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, вказане гарантовано cт. 3 Конституції України.

Таким чином між потерпілою ОСОБА_8 та ТДВ СК «Альфа-Гарант» й обвинуваченим у вчиненні ДТП ОСОБА_5 виникли деліктні зобов`язання із завдання шкоди внаслідок ДТП. У той же час, між ОСОБА_5 та страховою компанією ТДВ СК «Альфа-Гарант» існували договірні зобов`язання за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхові відшкодування замість завдавана шкоди у передбаченому ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Положеннями cт. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регламентовано, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону) заяву про страхове відшкодування.

Обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, коли йдеться про вчинення злочину, передбаченого cт. 286 КК України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини.

Право особи у випадку завдання шкоди кримінальним правопорушенням, передбаченим cт. 286 КК України, порушене саме фактом заподіяння такої шкоди, а тому особа вправі самостійно обирати способи відшкодування такої шкоди. Це також узгоджується зі статтями 15, 16 ЦК України.

Законодавець передбачає дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них, яка визначена у cт. 35 Закону, передбачає відшкодування шкоди на підставі звернення потерпілого до страхової компанії за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування.

Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до страхової компанії про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення.

Так, згідно з пунктом 36.1. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду у разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

З огляду на це, протилежний підхід, який ставив би у залежність право потерпілого на компенсацію за результатами кримінального провадження від попереднього звернення чи не звернення з заявою до цих осіб, призвів би до істотного обмеження, чи навіть повного нівелювання його права на судовий захист.

Тому, якщо особа подала позовну заяву до суду про стягнення із страховика шкоди завданої внаслідок вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України, то вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-тпанспортною пригодою, у тому числі, якщо йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини.

Вищенаведене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 19 червня 2019 року (справа Ns 465/4621/16-к) і зводиться до того, що для задоволення позову потерпілого до страховика про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, попереднє звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не є обов`язковим.

Таким чином, волевиявлення потерпілої ОСОБА_8 щодо захисту своїх порушених прав стосовно отримання страхового відшкодування шляхом стягнення з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь потерпілої ОСОБА_8 страхового відшкодування та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, оскільки саме за потерпілими залишається право вибору способу звернення за захистом своїх прав (із заявою до страхової компанії чи з позовом до суду), відповідає вимогам закону.

За змістом п. 22.1 ст. 22, та ст. 23 наведеного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо- транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема:

- шкода пов`язана з лікуванням потерпілого;

- шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;

- моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

За змістом ст. 24 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів.

Відповідно до cт. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від З листопада 2022 року № 2710-ІХ з 1 січня 2023 р. мінімальну заробітну плату у місячному розмірі установлено в розмірі 6 700 грн.

Враховуючи, що ОСОБА_8 знаходилася на стаціонарному лікуванні 2 місяці та 20 днів тобто 82 дні у КНП «Міська клінічна лікарня № 1» ОМР відтак розмір шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілої ОСОБА_8 складає 18 313 гривень 34 копійки, з розрахунку 82 дні множимо на 223,33 грн. тобто 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, що складала на дату ДТП 6 700 грн.

Окрім того, за час відновлення здоров`я з моменту ДТП потерпілою ОСОБА_8 пройдено лікування, придбано медичні препарати, сплачено за медичне обладнання та проведення аналізів на загальну суму 79 662 грн. 84 коп., яка також підлягає відшкодуванню страховою компанією згідно полісу страхування укладеного між ОСОБА_5 та ТДВ СК «Альфа -Гарант», як страховою компанією, яка взяла на себе обов`язок, в разі настання страхового випадку, в межах страхових сум, відшкодувати шкоду заподіяну здоров`ю особи, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пов`язаної з лікуванням потерпілої у відповідному закладі охорони здоров`я та придбанням лікарських засобів.

Щодо відшкодування шкоди, яка пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим, цивільний позивач зазначив, що приписами cт. 25 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» закріплено, що у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах, зокрема - для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю.

Згідно довідки виданої 16.02.2024 р. директором ТОВ «Айпет», ОСОБА_8 на момент ДТП знаходилася у трудових відносинах з ТОВ «Айпет» та займала посаду агента торговельного відділу збуту з 04.09.2023 р. по 29.12.2023 р. згідно наказу № 400/к від 27.12.2023р. про звільнення.

Відповідно до довідки форми ОК-5 сформованої засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України сума сумарного заробітку за період з жовтня 2022 р. по жовтень 2023 р. складає - 92 493 (дев`яносто дві тисячі чотириста дев`яносто три) грн. 91 коп.

Кількість робочих днів за період з 09.10.2022 р. по 09.10.2023 р. складає 176 робочих днів, відтак середньоденна заробітна плата за вказаний період складає: 544, 081824 грн. = 92 493, 91 грн. /176 роб. днів.

Згідно розрахунку обчисленого відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 р. загальна сума неотриманих потерпілою ОСОБА_8 доходів у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за час стаціонарного лікування у КНП «Міська клінічна лікарня № 1» ОМР згідно виписки № 12588 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого за період з 09.10.2023 р. та по 29.12.2023 р., складає 32 100 гривень 83 коп.

Таким чином, вказана сума також підлягає відшкодуванню страховою компанією згідно полісу страхування укладеного між ОСОБА_5 та ТДВ СК «Альфа -Гарант», як страховою компанією, яка взяла на себе обов`язок, в разі настання страхового випадку, в межах страхових сум, відшкодувати шкоду заподіяну здоров`ю особи, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності потерпілою.

Відносно шкоди, заподіяної в результаті ДТП, майну потерпілого, цивільний позивач зазначила, що згідно п. 22.1. cт. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо- транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Приписами cт. 28 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого.

За змістом cт. 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки, вказана норма закріплена ст. 119 Цивільного кодексу України.

Відповідно до cт. 180 Цивільного кодексу України тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом.

Тобто, собака є майном, об`єктом права власності людини, яке остання здійснює відповідно до закону на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб. І як власнику речі (собаки) згідно зі ст. 317 ЦК України лише її господарю належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи зазначене, та беручи до уваги настання страхового випадку, а саме ДТП 09.10.2023 р., страхова компанія згідно полісу страхування укладеного між ОСОБА_5 та ТДВ СК «Альфа -Гарант» взяла на себе обов`язок щодо компенсації збитків третім особам в разі нанесення шкоди їхньому майну, в даному випадку потерпілій ОСОБА_8 за знищення (загибель) її майна, а саме собаки породи «голден ретрівер».

Згідно оголошень викладених на платформі онлайн-оголошень OLX вартість собаки породи «голден ретрівер», золотистої масті, складає біля 45 000 - 80 000 тисяч гривень.

Враховуючи зазначене, потерпіла ОСОБА_8 оцінює розмір завданої їй ДТП майнової шкоди, а саме знищення (загибель) її майна - собаки породи «голден ретрівер» у грошовому еквіваленті в сумі 60 000 гривень.

Питання відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому, врегульовано cт. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземній транспортних засобів», згідно з якою, зокрема, страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Разом з тим, слід також зазначити, що незалежно від вини фізичної особи відшкодовується завдана нею і моральна шкода, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, вказане регламентовано положенням п.1 ч. 2 cт. 1167 Цивільного Кодексу України.

Приписами cт. 23 Цивільного Кодексу України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - «...Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб». Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно із ч. 1 cт. 1167 Цивільного Кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою 2 цієї статті.

Таким чином, ч. 1 cт. 1167 Цивільного Кодексу України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювана.

Згідно з практикою ЄСПЛ, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди.

Отже, у цивільному праві шкодою є втрата або знищення особистого чи майнового блага, аргументованою видається думка, що моральна шкода полягає саме у втратах, тих негативних наслідках немайнового характеру, які виникли через страждання.

Відповідно до постанови ВП ВС від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц, гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи дорівнення до іншого майнового еквіваленту.

До моменту аварії ОСОБА_8 була впевненою у собі привабливою жінкою, працювала у ТОВ «Айпет» на посаді торгового агента, вела активне соціальне життя та задля здоров`я й хорошого самопочуття кожного дня здійснювала тривалі піші прогулянки на свіжому повітрі, зокрема вигулюючи свою собаку, а через ДТП, отримавши травму суглоба правої ноги, що призвело до інвалідності, змушена пересуватися з опорою на ходунки. Вказане обмежує ОСОБА_8 в задоволені зазначених вище фізичних потреб вимушено перелаштовуючи свій раніше активний спосіб життя, оскільки до того ж при ходьбі позивачка відчуває сильний біль у суглобі правої ноги та колінах обох нижніх кінцівок. Через спотворену частину тілу на якій нараховується безліч шрамів та рубців, які в свою чергу є незгладимими, ОСОБА_8 втратила впевненість в собі. Наразі позивачка вчиться жити у нових для себе умовах - будучи молодою жінкою у віці 45 років вона одномоментно втратила здоров`я, фактично ставши інвалідом, її здоров`я погіршилось, що спричиняє постійне приймання ліків та знеболюючих для його покращення.

Весь цей час ОСОБА_8 постійно згадує ті страшні події, оскільки в тій жахливій ДТП на її очах ще й загинула її улюблена собака, яка для родини ОСОБА_8 була як член сім`ї, а страх до цього часу залишився з позивачкою, бо вона постійно згадує ті події і забути їх для неї неможливо.

Окрім того, пережитий при ДТП страх, створив для ОСОБА_8 агірофобію, як специфічний вид фобії, що полягає в постійному, нав`язливому страху перед переходом вулиці на іншу її сторону, а причиною даного розладу є пережита 09.10.2023 р. аварія в наслідок ДТП. На теперішній час ОСОБА_8 зазнає труднощів під час переходу дороги по пішохідному переході, оскільки позивачка переходить дорогу, заледве долаючи напади страху, які доходять аж до панічних атак, при цьому присутність на дорозі рухомого транспорту не має для неї значення, оскільки страх можливого чергового наїзду не залишає її. ОСОБА_8 не може побороти свій страх і у випадку, якщо поряд з нею знаходяться люди, навіть у супроводі людей, позивачка прагне якнайшвидше подолати пішохідний перехід, і практично намагається бігти, в силу своїх можливостей, пересуваючись з опорою на ходунки. Відтак, натепер ОСОБА_8 змушена викладати свій піший маршрут аби уникнути надземного переходу дороги на іншу сторону вулиці, проте і підземний перехід дороги теж викликає складності, оскільки виникає необхідність спускатися у підземний перехід та підніматися сходами.

На протязі всього часу, з моменту ДТП та до тепер, ОСОБА_8 змушена витрачати свій час та гроші на різні консультації, лікування, операції, що заважає їй реалізовувати свої потенціальні здібності.

Таким чином, внаслідок ДТП ОСОБА_8 завдано моральної шкоди, яка полягає у пережитому під час ДТП переляку, нервовому стресі, тривозі за своє життя та здоров`я, набутій в результаті ДТП агірофобії, моральних стражданнях та переживаннях за своєю загиблою у ДПТ собакою, за якою позивачка досі тужить та сумує. Участь у ДТП безумовно негативно вплинула на моральний стан позивачки та призвела до душевних страждань, і як ще один негативний наслідок, ОСОБА_8 потребує постійної розради, підтримки та психологічної допомоги.

Позивач додатково зазначає, що ОСОБА_5 за весь цей час, включаючи період лікування потерпілої ОСОБА_8 , жодного разу не поцікавився її станом здоров`я, не надав жодної матеріальної допомоги та елементарно навіть не приніс свої вибачення за вчинене.

Отже, безпосередньо неправомірними діями ОСОБА_5 , що призвели до ДТП та відповідно негативних її наслідків для позивачки, потерпілій ОСОБА_8 завдано моральної шкоди, яка потребує хоча б компенсації тих емоційних страждань та переживань, які доводиться переносити весь цей час ОСОБА_8 , оскільки факт заподіяння моральної шкоди водієм ОСОБА_5 є очевидним, так як виступає наслідком його протиправної поведінки, відтак заподіяну ОСОБА_5 моральну шкоду позивачка оцінює в розмірі 800 000 грн.

Разом з тим, оскільки в даному випадку має місце страховий випадок, а цивільно- правова відповідальність водія ОСОБА_5 на день ДТП була застрахована у ТДВ СК «Альфа Гарант» тому і страховою компанією, у відповідності до приписів спеціального Закону, повинна бути відшкодована моральна шкода, що в рамках лімітів встановлених ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» складає 5 588 гривень 18 копійок, тобто 5 % страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю (18 313,34 грн. + 61 349, 50 грн. + 32 100, 83 = 111 763, 67 грн.)

Враховуючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їхній сукупності, цивільний позивач вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а позов, враховуючи межі заявлених позовних вимог, підлягає задоволенню, оскільки внаслідок ДТП ОСОБА_8 нанесено травми, які призвели до розладу здоров`я, які, згідно Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, відносяться до категорії середніх тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, що потягло за собою понесення ОСОБА_8 непередбачуваних витрат на відновлювання свого здоров`я та емоційного стану.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 судових витрат, понесених позивачкою в зв`язку з розглядом цієї справи, цивільний позивач ані в позовній заяві ані у судовому засіданні не надав будь-яких доводів та доказів таких витрат.

Цивільний відповідач ОСОБА_5 цивільний позов потерпілої не визнав.

Представник цивільного відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» до суду не з`явився, проте надав письмовий відзив на позовну заяву ОСОБА_8 , з якої убачається, що позовні вимоги ним визнаються частково. Зокрема представник цивільного відповідача заначила, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ЗАЗ ТР699Р, державний номерний знак НОМЕР_2 , на момент скоєння вище вказаної ДТП була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №216513540.

Порядок здійснення страхового відшкодування врегульований спеціальним законом - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, відповідно до положень п. 2.1. ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 23.1. ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною житло та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є:

- шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого;

- шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;

- шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим;

- моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Відповідно до п. 24.1. ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування витрат на лікування та придбання медичних препаратів у розмірі 61 349 гривень 50 копійок.

Проаналізувавши надану позивачем медичну документацію та чеки, представник цивільного відповідача вважає, що документально підтвердженими витратами позивача на лікування є витрати на суму 45 800 гривень.

Інші витрати на суму 15 549 гривень 50 копійок не підлягають відшкодуванню з огляду на те, що препарати не були зазначені в рекомендаціях лікарів, до матеріалів справи не долучено підтверджених документально відповідним закладом охорони здоров`я рекомендацій щодо їх придбання. Також представник зазначає, що не підлягають відшкодуванню понесені витрати на банківські послуги та на харчування, а також на придбання не медичних засобів.

Стосовно вимог позивача про відшкодування шкоди, пов`язаної із лікуванням, у розмірі - 18 313 гривень 34 копійки представник зазначає наступне.

Відповідно до п. 24.2. ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів.

Відповідно до п. 24.3. ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо страховику не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті.

Враховуючи те, що позивачем надано медичну документацію та чеки, відповідно до яких документально підтвердженими витратами позивача на лікування є витрати на суму 45 800 гривень, а отже, в даному випадку у відповідності до вимог ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не потрібно розраховувати мінімальний розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням.

Зважаючи на положення ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з ТДВ СК «Альфа-Гарант» підлягає стягненню лише документально підтверджені витрати позивача на лікування, а отже вимоги позивача про стягнення 18 313 гривень 34 копійки є такими, що не підлягають задоволенню.

Стосовно відшкодування шкоди, пов`язаної із тимчасовою втратою працездатності потерпілим, представник ТДВ СК «Альфа-Гарант» зазначила, що відповідно до ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності.

Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах:

- для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю;

- для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, - неотримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною;

- для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.

Якщо особа була в зазначеному статусі менше вказаних розрахункових термінів, то до уваги береться середньомісячний доход з розрахунку суми сукупного доходу такої особи за попередній до настання страхового випадку календарний рік та доход протягом фактичного терміну (повні місяці) перебування особи в зазначеному статусі.

Відповідно до постанови Кабінету міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 року №100, обчислення середньої заробітної плати проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Обчислення середньої заробітної плати проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законодавством. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки. Середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом 12 місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів.

Відповідно до довідки від 16.02.2024 року №1, виданої ТОВ «Айпет», позивач починаючи з 04.09.2023 року по 29.12.2023 року працювала на посаді агента торговельного відділу збуту.

Оскільки при розрахунку розміру шкоди, пов`язаної із тимчасовою втратою працездатності, береться середньомісячний дохід з розрахунку суми сукупного доходу такої особи за попередній до настання страхового випадку календарний рік, ДТП мала місце 09.10.2023 року, а отже, період, який береться до уваги для розрахунку розміру шкоди, пов`язаної із тимчасовою втратою працездатності - жовтень 2022 року-вересень 2023 року.

За вказаний період позивач отримала дохід у розмірі 90 840 гривень 68 копійок.

Розрахунок середньоденної заробітної плати здійснюється шляхом ділення заробітної плати за фактично відпрацьовані робочі дні протягом дванадцяти місяців на число відпрацьованих робочих днів, а саме: 90 840,68 : 255 = 356,24 грн.

Отже, розрахунок відшкодування шкоди, пов`язаної із тимчасовою втратою працездатності, здійснюється шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені: 356,24 х 59 = 21 018,16 грн. (356 гривень 24 копійки - розмір середньоденної заробітної плати позивача, 59 - кількість робочих днів за період з 09.10.2023 року по 29.12.2023 року; 21018 гривень 16 копійок - розмір страхового відшкодування шкоди, пов`язаної із тимчасовою втратою працездатності позивачем).

Враховуючи зазначене, відповідач визнає суму страхового відшкодування шкоди, пов`язаної із тимчасовою втратою працездатності позивачем, у розмірі 21 018 гривень 16 копійок.

Стосовно відшкодування моральної шкоди представник ТДВ СК «Альфа-Гарант» зазначає наступне.

Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Враховуючи те, що розмір страхової виплати за шкоду, заподіяної здоров`ю позивача, становить 66 818 гривень 16 копійок, відповідно розмір страхового відшкодування моральної шкоди становить 3 340 гривень 91 копійку.

Стосовно відшкодування шкоди, заподіяної майну позивача.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана:

- з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;

- з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;

- з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;

- з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди;

- з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;

- з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 Цивільного кодексу України, тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом.

Позивачем на підтвердження розміру завданої матеріальної шкоди внаслідок загибелі собаки породи «голден ретрівер» надано оголошення, викладені на онлайн-платформі «ОЛХ».

Відкривши онлайн-платформу «ОЛХ», якщо ввести в пошуку «голден ретрівер», категорія пошуку - тварини, загальна кількість оголошень по всій Україні 58, при цьому найдешевша ціна на цуценя зазначеної породи 2 000 гривень. Кількість оголошень з ціною вищою за 30 000 гривень - 21. Натомість із ціною нижчою за 30 000 гривень - 38 оголошень. Середня ціна на собаку породи «голден ретрівер» варіюється від 10 000 гривень до 30 000 гривень.

Необхідно підкреслити, що втрату домашнього улюбленця можна порівняти з втратою члена сім`ї, а тому досить важко оцінити в матеріальних одиницях виміру вказану подію, оскільки в даному випадку найбільшу роль відіграє саме емоційний аспект, який полягає в душевних переживаннях.

ТДВ СК «Альфа-Гарант» ніяким чином не применшує завдані позивачу страждання внаслідок загибелі її собаки, але у відповідності до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо- транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Тому, проаналізувавши данні онлайн-платформи «ОЛХ» з оголошеннями продажу собак породи «голден ретрівер», представник відповідача вважає, що середня ціна на вказану породу собак становить 15 000 гривень, відповідно визнає матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок ДТП майну позивача, у цьому розмірі.

Розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_8 суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, не врегульовані КПК України, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

За cт. 1187 Цивільного Кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, вказане викладено в ч. 2 ст. 1187 Цивільного Кодексу України.

Відповідно до cт. 999 Цивільного Кодексу України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За змістом ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності визначено забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Приписами ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом cт.ст. 9, 22-28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 cт. 988 Цивільного Кодексу України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до п. 24.1. ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Аналіз досліджених під час судового засідання доказів дає суду підстави для висновків про те, що під час вчинення дорожньо транспортної пригоди ОСОБА_5 на законних підставах володів і користувався транспортним засобом, який створив підвищену небезпеку для потерпілого.

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №216513540 водій транспортного засобу ЗАЗ ТР 699Р державний номерний знак НОМЕР_2 був застрахований к ТДВ СК «Альфа Гарант».

Таким чином, ТДВ СК «Альфа Гарант» в частині заявлених до неї вимог є належним цивільним відповідачем.

При розгляді питання про наявність причинного зв`язку між неправомірними діями водія ОСОБА_5 та понесеною позивачем матеріальною шкодою, суд керується положеннями п. 1, 2 п.п. 1, п. 3 ст. 22 ЦК України, відповідно до яких, особа, якій спричинені збитки, має право на їх відшкодування у повному обсязі.

Розглядаючи цивільний позов в частині стягнення з відповідача ТДВ СК «Альфа Гарант» сум, затрачених позивачем на лікування та придбання пов`язаної з лікуванням медичної техніки, суд виходить з наявних доказів, якими позивач підтверджує ці витрати. При цьому, суд не має підстав для визнання належними доказами витрат на лікування копії фіскальних чеків, які через погану якість копіювання є непридатні для їх дослідження. Суд також не сприймає у якості належного підтвердження витрат на лікування копію платіжного документа про сплату на рахунок МКЛ №1 суми у розмірі 2 300 гривень, внаслідок відсутності даних про цілі платежу. Крім того, суд не може погодитись з вимогами цивільного позивача про відшкодування йому у якості витрат на лікування сум, витрачених ним на придбання продуктів харчування.

З урахуванням зазначеного, суд вважає можливим задовольнити цивільний позов ОСОБА_8 про стягнення витрат на лікування частково, у розмірі 57 143 гривні 40 копійок.

При розгляді питання про стягнення з ТДВ СК «Альфа Гарант» шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності потерпілої, суд виходить з положень ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якої, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності.

Згідно цієї норми, доходами потерпілого, який є для працюючою особою (особою, яка працює за трудовим договором) є неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю.

Відповідно до постанови Кабінету міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 року №100, обчислення середньої заробітної плати проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Обчислення середньої заробітної плати проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законодавством. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки. Середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом 12 місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів.

Відповідно до довідки від 16.02.2024 року №1, виданої ТОВ «Айпет», позивач починаючи з 04.09.2023 року по 29.12.2023 року працювала на посаді агента торговельного відділу збуту.

Оскільки при розрахунку розміру шкоди, пов`язаної із тимчасовою втратою працездатності, береться середньомісячний дохід з розрахунку суми сукупного доходу такої особи за попередній до настання страхового випадку календарний рік, ДТП мала місце 09.10.2023 року, а отже, період, який береться до уваги для розрахунку розміру шкоди, пов`язаної із тимчасовою втратою працездатності - жовтень 2022 року-вересень 2023 року.

За вказаний період позивач отримала дохід у розмірі 90 840 гривень 68 копійок.

Розрахунок середньоденної заробітної плати здійснюється шляхом ділення заробітної плати за фактично відпрацьовані робочі дні протягом дванадцяти місяців на число відпрацьованих робочих днів, а саме: 90 840,68 : 255 = 356,24 грн.

Отже, розрахунок відшкодування шкоди, пов`язаної із тимчасовою втратою працездатності, здійснюється шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені: 356,24 х 59 (356 гривень 24 копійки - розмір середньоденної заробітної плати позивача, 59 - кількість робочих днів за період з 09.10.2023 року по 29.12.2023 року) та складає 21 018 гривень 16 копійок.

Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_8 про страхове відшкодування шкоди, пов`язаної із тимчасовою втратою працездатності позивачем частково, у розмірі 21 018 гривень 16 копійок.

Розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_8 в частині відшкодування матеріальної шкоди заподіяної майну потерпілої, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, у тому числі, з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 Цивільного кодексу України, тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом.

На підтвердження розміру завданої матеріальної шкоди внаслідок загибелі собаки породи «голден ретрівер» надано декілька оголошення про ціну продажу собаки тотожної породи, викладені на онлайн-платформі «ОЛХ».

Надаючи оцінку цьому доказу вартості собаки, суд не вважає цей доказ належним, внаслідок невизначеності суб`єкта, яким запропонована ціна собаки, внаслідок відсутності інформації, яка вливає на ціну собаки (вік, стан здоров`я, наявність щеплень, проведення навчання (дресировка) та ін. Крім того, суд враховує велике коливання цін, зазначених у цьому джерелі інформації на собак зазначеної породи, що також не дає підстав для визначеності ціни конкретної собаки, а також приймає до уваги, що позивачем зазначені запропоновані ціни тварин, а не ціни їх фактичного продажу.

Разом із цим, суд враховує позицію цивільного відповідача, який частково визнає позовні вимоги ОСОБА_8 про стягнення завданої матеріальної шкоди, тому вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача у розмірі, визнаному цивільним відповідачем, а саме у розмірі 15 000 гривень.

Вирішуючи питання про стягнення з ТДВ СК «Альфа Гарант» компенсації за спричинену потерпілій моральну шкоду, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Враховуючи те, що розмір страхової виплати за шкоду, заподіяної здоров`ю позивача, який встановлений судом, становить 57 143 гривні 40 копійок, відповідний розмір страхового відшкодування моральної шкоди повинен складати 2 857 грн 17 коп.

Що стосується стягнення моральної шкоди з цивільного відповідача ОСОБА_5 , суд виходить з наступного.

Згідно зі cт. 23 Цивільного Кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

У відповідність до статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, що її заподіяла за наявності її вини.

У судовому засіданні підстави позову і вина відповідача у заподіянні ОСОБА_8 моральної шкоди злочинними діями доведена вищенаведеними доказами в їх сукупності.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує вимоги розумності і справедливості, приймає до уваги характер правопорушення та його наслідки, глибину фізичних та душевних страждань потерпілої, майновий стан відповідача, враховує ступень працездатності відповідача, ступінь вини обвинуваченого в заподіянні моральної шкоди. З урахуванням вказаних чинників, на підставі яких визначається розмір моральної шкоди, суд вважає за необхідне вимоги ОСОБА_8 про стягнення з ОСОБА_5 моральної шкоди задовольнити частково в сумі 150 000 гривень.

Розглядаючи цивільний позов в частині стягнення з ОСОБА_5 витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Для вирішення питання розподілу судових витрат підлягає встановленню:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, яка встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Розглянувши цивільний позов ОСОБА_8 в частині компенсації їй витрат на правничу допомогу, суд не знаходить підстав для його задоволення, оскільки позивачем не надано до суду жодного доказу понесення нею таких витрат, як під час досудового розслідування так і під час розгляду кримінального провадження у суду.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України, за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні ОСОБА_5 покарання суд виходить із загальних засад призначення покарання, визначених в ст.ст. 50, 65 КК України.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено. При цьому, суд вважає, що поняття «визнання вини» і «щире каяття» не є тотожними у розумінні їх правового значення і наслідків.

При цьому, суд виходить із усталеної судової практики з цього питання, яка зокрема викладена у постанова ККС ВС від 23.01.2024 у справі № 283/2169/19 (провадження № 51- 5093км23), де зазначено, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Разом із цим, як убачається з матеріалів провадження, ані під час досудового слідства ані при розгляді справи у суді, ОСОБА_5 не було принесено вибачень перед потерпілою, не було вчинено дій, які б могли свідчити про намагання відшкодувати завдані злочином збитки.

При обранні виду та визначенні міри покарання обвинуваченому суд враховує дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного ним злочину, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Окремо суд приймає до уваги, що в теперішній час ОСОБА_5 проходить військову службу за контрактом, приймає до уваги, що до кримінальної відповідальності обвинувачений притягується уперше.

При призначенні покарання, крім наслідків вчиненого кримінального правопорушення, суд приймає до уваги обставини його вчинення, зокрема те, що кримінальне правопорушення було вчинено ОСОБА_5 в умовах тимчасової втрати уважності за дорожньою обстановкою, без ознак грубого умисного порушення Правил дорожнього руху.

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, наведених даних про особу обвинуваченого та інших обставин справи в їх сукупності, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_5 можливо без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим, вважає можливим застосувати до нього покарання у вигляді штрафу. При цьому, суд вважає за необхідне призначати ОСОБА_5 додаткове покарання, передбачене санкцією ч.1 ст. 286 КК України як обов`язкове, у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Підстав для застосування судом положень ст. 69, 75 КК України не встановлено.

Під час проведення досудового розслідування були залучені судові експерти, витрати на залучення яких склали 10 677 грн. 12 коп. Зазначені витрати у відповідності вимог ст. 122 КПК України відносяться до процесуальних витрат.

Частина 2 статті 124 КПК України передбачає, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 3 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51 000 тисячу гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Арешт, накладений ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11.10.2023 року, скасувати.

Речовий доказ: автомобіль марки «ЗАЗ TF699P» державний номерний знак НОМЕР_2 ,вважати повернутим його законному користувачу.

Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_8 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа- Гарант» та ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Стягнути із Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа- Гарант» (ідентифікаційний код 32382598) на користь ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_3 ) страхове відшкодування витрат, пов`язаних з лікуванням потерпілої у розмірі 57 143 гривні 40 копійок.

Стягнути із Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа- Гарант» (ідентифікаційний код 32382598) на користь ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_3 ), страхове відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності потерпілої у розмірі 21 018 гривень.

Стягнути із Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа- Гарант» (ідентифікаційний код 32382598) на користь ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_3 ), страхове відшкодування за заподіяну моральну шкоду у розмірі 2 857 грн 17 коп. (дві тисячі вісімсот п`ятдесят сім) грн. 18 коп.

Стягнути із Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа- Гарант» (ідентифікаційний код 32382598) на користь ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_3 ), страхове відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 15 000 гривень.

Стягнути із ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_3 ), моральну шкоду у розмірі 150 000 грн..

В частині позовних вимог про стягнення із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 судових витрат, понесених позивачкою в зв`язку з розглядом цієї справи відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати, пов`язані із залученням судових експертів, у сумі 10 677 грн. 12 коп.

На вирок може бути подана сторонами апеляція до Одеського апеляційного суду через Хаджибейський районний суд міста Одеси протягом тридцяти діб від дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та потерпілому.

Головуючий: ОСОБА_9