СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/1729/25
ун. № 367/2401/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року м.Київ

Колегія суддів Святошинського районного суду міста Києва в складі:

головуючої - ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000166 від 25.02.2025 стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.113, ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.28 ч.2 ст.194, ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.194 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.113, ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.28 ч.2 ст.194 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 (в режимі ВКЗ), захисника ОСОБА_9 ,

встановила:

На розгляді суду перебуває вищевказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляду тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 строком на 60 днів, без визначення застави, в обґрунтування яких прокурор зазначив, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які не зменшились, а саме: обвинувачені, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання за інкриміновані кримінальні правопорушення, можуть переховуватись від суду, також, маючи відомості про потерпілих, свідків, експертів у кримінальному провадженні, можуть незаконно впливати на вказаних осіб, а також обвинувачені можуть вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються. На думку прокурора інші, більш м`які запобіжні заходи, не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених та запобігти вказаним ризикам. Захисник ОСОБА_8 , думку якого підтримав обвинувачений ОСОБА_6 , просив відмовити у задоволенні клопотання та застосувати до його підзахисного більш м`який запобіжний захід, а саме у виді домашнього арешту із покладанням обов`язку носити електронний засіб контролю, який зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 , зауважив, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, заявлені прокурором, є необґрунтованими, зазначив, що обвинувачений ОСОБА_6 тривалий час перебуває під вартою.

Захисник ОСОБА_9 , думку якого підтримав обвинувачений ОСОБА_5 , заперечив проти задоволення клопотання прокурора з огляду на те, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не доведені та ґрунтуються на припущеннях, його підзахисний тривалий час перебуває під вартою, просив застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту із покладанням обов`язку носити електронний засіб контролю, або визначити заставу як альтернативний запобіжний захід.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши клопотання прокурора, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Ухвалою суду від 07.10.2025 обвинуваченому ОСОБА_5 та обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 60 днів, тобто до 05.12.2025 року.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

За змістом положень кримінального процесуального законодавства продовження застосування будь-якого запобіжного заходу, в тому числі у вигляді тримання під вартою, може бути зумовлено тим, що заявлені при застосуванні запобіжного заходу ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

При продовженні обвинуваченим запобіжного заходу судом були встановлені ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ризик переховування від суду, ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, а також ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Надаючи оцінку наявності ризиків, заявлених прокурором у клопотанні, колегія суддів вважає, що відсутні факти, які б свідчили про те, що встановлені судом ризики зменшились або перестали існувати.

Так, враховуючи репутацію обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , їх вік, майновий та сімейний стан, колегія суддів вважає, що в останніх дійсно може виникнути намір переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Окрім того, до обставини, яка збільшує ризику втечі, безумовно належить військова агресія рф проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях.

З огляду на фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, колегія суддів вважає, що продовжує існувати ризик того, що обвинувачені можуть незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні, які наразі не допитані судом з метою примусити їх змінити свої показання або взагалі відмовитися від них, щоб уникнути притягнення до кримінальної відповідальності.

Надаючи оцінку існування ризику можливих спроб обвинувачених вчинити інше кримінальне правопорушення, колегія суддів зважає на те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких та тяжких умисних злочинів за грошову винагороду, у обвинувачених відсутнє стабільне джерело доходу, що обумовлює існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Твердження сторони захисту, що клопотання прокурора є необґрунтованим, а доводи викладені у ньому не підтверджені відповідними доказами, суд відхиляє з мотивів наведених вище.

Відповідно до ч. 1ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці неодноразово підкреслював, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи вагомість вищезазначених ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та продовжують існувати, колегія суддів приходить до висновку про продовження обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, враховуючи вимоги п.1 ч.4 ст.183 КПК України, беручи до уваги фактичні обставини справи та наявні ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів не визначає розмір застави як альтернативний запобіжний захід.

Керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 197,ст. 314-316, ст.ст. 369, 372 КПК України, колегія суддів

постановила:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 23 січня 2026 року включно, без визначення розміру застави, та утримувати його у ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 23 січня 2026 року включно, без визначення розміру застави, та утримувати його у ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 26.11.2025.

Суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3