Справа № 727/1328/25
Провадження № 1-кс/727/3024/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці справу за заявою про самовідвід судді Шевченківського районного суду м. Чернівці ОСОБА_3 від розгляду кримінальної справи №727/1328/25 (провадження 1кп/727/3024/25), ВСТАНОВИВ:

Відповідно до поданої 29.10.2025р. заяви, головуючий суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці ОСОБА_3 заявив самовідвід від розгляду кримінальної справи №727/1328/25 (провадження 1кп/727/3024/25), посилаючись в заяві на те, що в нього на розгляді по суті пред`явленого обвинувачення перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_5 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.1 ст.309 КК України та ОСОБА_6 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Зазначає в заяві, що 07.10.2025 року, він, як головуючий у вищенаведеній справі, виділив з кримінального провадження (основного) за № 0000071 від 12.02.2024 року в окреме провадження та відповідно ухвалив вирок на підставі угоди про винуватість відносно ОСОБА_7 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, а тому вважає, що подальший розгляд кримінального провадження (основного) за № 0000071 від 12.02.2024 року за його участі є неможливим, оскільки ним було надано оцінку доказів, з`ясовані обставини за пред`явленим ОСОБА_7 обвинувачення у співучасті з іншими обвинуваченими.

Протоколом від 29.10.2025 року автоматизованого розподілу судової справи між суддями Шевченківського районного суду м. Чернівці о 14:35:49 заяву про самовідвід судді ОСОБА_3 передано для розгляду судді цього ж суду ОСОБА_8 (а.с.49), якою, 29.09.2025 року також заявлено самовідвід (а.с. 50) та 05.11. 2025 року згідно ухвали судді Шевченківського районного суду м. Чернівці ОСОБА_9 , заяву судді ОСОБА_8 задоволено і її відведено від розгляду заяви про самовідвід судді ОСОБА_3 (а.с. 51).

Протоколом від 05.11.2025 року автоматизованого розподілу судової справи між суддями Шевченківського районного суду м. Чернівці о 11:52:41 повторно заяву про самовідвід судді ОСОБА_3 передано для розгляду судді цього ж суду ОСОБА_1 (а.с.52) та справу до розгляду призначено на 06.11. 2025 року на 11.30 годин з повідомленням учасників процесу.

Суддя ОСОБА_3 належним чином був повідомлений про розгляд заяви про його самовідвід заяв, пояснень не подав.

Прокурор ОСОБА_10 в суд скерував письмову заяву про розгляд без його участі заяви про самовідвід судді Шевченківського районного суду м. Чернівці ОСОБА_3 .

Аналогічно в суд подано письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності та відсутності їх підзахисних іншими учасниками процесу, зокрема: обвинуваченим ОСОБА_6 , захисником ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_5 , захисником ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 .

Суд вважав за можливе розглянути заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду судової справи №727/1328/25 (провадження 1кп/727/3024/25 за відсутності учасників процесу.

Вивчивши доводи викладені в заяві судді Шевченківського районного суду м. Чернівці ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду судової справи №727/1328/25 (провадження 1кп/727/3024/25, суд приходить до наступного висновку.

Правове регулювання відводу судді визначається статтями 75, 76 КПК України, в яких наведено вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу. Частини 1, 2 статті 80 КПК України передбачають, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Судом встановлено наступне.

В провадженні Шевченківського районного суду м. Чернівці на розгляді, в провадженні головуючої судді ОСОБА_14 знаходиться кримінальна справа №727/1328/25 (провадження 1кп/727/3024/25 (в рамках кримінального провадження № 0000071 від 12.02.2024 року) обвинувачених: ОСОБА_15 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.28 ч.1 ст.263, ч.2 ст.309, ч.3 ст.311, ч.2 ст.313, ч.2 ст.317 КК України, ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.1 ст.309 КК України, ОСОБА_16 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України Згідно постанови судді ОСОБА_3 матеріали відносно обвинуваченого ОСОБА_15 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.28 ч.1 ст.263, ч.2 ст.309, ч.3 ст.311, ч.2 ст.313, ч.2 ст.317 КК України, виділено в окреме провадження та зупинено.

07.10.2025 року, головуючим суддею в наведеній вище кримінальній судовій справі виділено з кримінального провадження за № 0000071 від 12.02.2024 року в окреме провадження (судова справа 727/12810/25, провадження 1кп/727/439/25) (а.с. 24,25) матеріали справи відносно ОСОБА_7 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, у зв`язку з заявленим клопотанням стороною обвинувачення про затвердження угоди про винуватість від 30.09.2025 року (2-23).

Згідно вироку Шевченківського районного суду м. Чернівці (а.с. 26 44) суддею ОСОБА_3 07.10.2025 року затверджено угоду про винуватість від 30.09.2025 року та ОСОБА_7 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України та призначено йому покарання, із застосуванням положень ст.69 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією майна, окрім житла. Строк відбування покарання ОСОБА_7 враховано з моменту його затримання, тобто з 01.05.2024 року. До набрання вироком законної сили, залишено ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Вказаний вирок суду, законної сили не набрав.

Відповідно до частини першої статті 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства (пункт 1 частини сьомої статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

При вирішенні заяви про самовідвід, суд керується положеннями кримінального процесуального законодавства України, а також ураховує практику Європейського суду з прав людини. ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово вказував на існування двох елементів безсторонності суду: суб`єктивної, яка полягає у тому, щоб жоден із його членів відкрито не проявляв упередженість та особисту зацікавленість, а також об`єктивної, що передбачає існування достатніх гарантій, щоб виключити будь-які сумніви щодо цього.

Так, у справі за заявою Мироненка і Мартиненка проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності суду має визначатися для цілей п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див. у справі Фей проти Австрії, Ветштайн проти Швейцарії). У кожній окремій справі слід визначити чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та сутність, що свідчать про те, що суд є безстороннім (див. у справі Пуллар проти Сполученого королівства).

Суб`єктивний критерій полягає у з`ясуванні особистих переконань конкретного судді у певній справі. Оскільки доказів протилежного не надано, то по суб`єктивному критерію особиста безсторонність судді презюмується. Щодо об`єктивного критерію оцінки неупередженості, то необхідно визначити, поза межами особистої поведінки судді, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви щодо неупередженості судді. Неупередженість є ключовою характеристикою судді, головною ознакою судової влади та основою судового процесу і вважається очевидним фактом. Презумпція неупередженості має значну вагу. Особа, яка заявляє про упередженість, повинна бути здатна довести реальну або очевидну відсутність неупередженості у судді. Але простої заяви недостатньо, необхідно навести достовірні докази. Інститути відводу та самовідводу є важливими інструментами, що закріплені відповідною низкою статей процесуальних кодексів. Право на самовідвід також відображено у тексті Бангалорських принципів поведінки суддів, відповідно до яких незалежність судових органів є передумовою забезпечення правопорядку та основною гарантією справедливого вирішення справи в суді. Зміст принципу незалежності у цьому документі розкрито через сферу його застосування, зокрема, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою. Норма про самовідвід гарантує неупередженість у здійсненні правосуддя, проте, відповідно до положень процесуальних кодексів, заявлений самовідвід має бути мотивований.

На думку суду заява про самовідвід судді ОСОБА_17 від розгляду відводу заявленого головуючому судді цього ж суду ОСОБА_18 у справі №727/9242/24 (провадження 1кп/727/2947/25) не мотивована.

Згідно ст.75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. І, даний перелік законом визначено, як вичерпний.

Самовідвід судді в кримінальному провадженні (КПК) це вмотивована заява судді про його неучасть у справі, якщо існують обставини, що викликають сумнів у його неупередженості. Підставами для самовідводу судді, згідно з КПК України, є пряма чи побічна заінтересованість у результатах справи, родинний зв`язок з учасниками процесу, попередня участь у справі в іншій ролі (наприклад, як свідок чи експерт) та наявність інших обставин, що викликають сумнів у його неупередженості або об`єктивності. Чинним законодавством визначено, що самовідвід дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду. Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. Неупередженість суду є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя, з метою дотримання якої учасники судового провадження наділені правом заявити відвід, який відповідно до частини 5 статті 80 КПК повинен бути вмотивованим.

в пункті 104 рішення ЄСПЛ у справі "Олександр Волков проти України" (заява №21722/11) від 27.05.2013 зазначено, що, як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Аналогічно в пункті 66 рішення ЄСПЛ у справі "Бочан проти України" (заява №7577/02) від 03.05.2007 зазначено, що "безсторонність", в сенсі пункту 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу.

Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є довіра, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В пункті 50 рішення ЄСПЛ в справі "Білуха проти України" (заява №33949/02) від 09.11.2006 зазначено, що стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.

У поданій суду заяві про самовідвід суддею ОСОБА_3 не викладено будь-яких фактичних даних, які б могли слугувати підставою для сумніву в неупередженості судді ОСОБА_3 .

Для вирішення питання щодо відводу чи самовідводу судді або складу суду необхідно перевірити додержання об`єктивного чи суб`єктивного критеріїв безсторонності суду, а саме формування складу суду для розгляду конкретної справи у встановлений законом спосіб (об`єктивний критерій), та надати оцінку доводам заявника про недодержання вимог щодо особистої безсторонності суду (суб`єктивний критерій), що має бути належним чином обґрунтовано.

При вирішенні питання про те, чи існують обґрунтовані причини вважати, що вимог щодо неупередженості не було дотримано, точка зору сторони є важливою, але не є вирішальною. Вирішальним є те, чи таке побоювання може бути об`єктивно виправданим (рішення Європейського суду з прав людини у справі Клейн та інші проти Нідерландів). Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного ( справа Ветштайн проти Швейцарії).

Суд, відмовляючи в задоволені заяви про самовідвід виходить із того, що заява про самовідвід не мотивована. В заяві про відвід міститься посилання про перебування на розгляді судді ОСОБА_3 кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_5 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.1 ст.309 КК України, ОСОБА_7 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, та ОСОБА_6 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України. При цьому, не вказано про те, що в рамках кримінального провадження також обвинувачуються ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

При цьому, також суд звертає увагу, що ухвалений суддею ОСОБА_3 вирок від 07.10.2025 року із затвердженням угоди про винуватість та визнанням винним у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 307 КК України, не набрав законної сили. Обвиунвачений ОСОБА_7 копію вироку отримав 13.10.2025 року ( а.с. 45,46).

Окрім наведеного з журналу судового засідання (а.с. 47.48) не вбачається відповідно позиція учасників процесу (сторони обвинувачення та сторони захисту) по поставленому на обговорення в судовому засіданні 29.10.2025 року питанню про заявлений суддею ОСОБА_3 самовідводу від розгляду справи 727/1328/25.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики передбачено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі. Як зазначено у коментарі до Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням Ради суддів України від 4 лютого 2016 року № 1, відчуття упередженості це формування у судді до тієї чи іншої людини, яка є учасником судового розгляду, власного ставлення, заснованого не на об`єктивному критерії, а на особистих симпатіях або антипатіях.

Судді не варто користуватись правом на самовідвід, оскільки це може потенційно призвести, що у невеликих містах з незначною чисельністю населення суддя буде відстороненим від майже кожної справи (Коментар до Кодексу суддівської етики). Відповідно до пункту 2.1 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 №2006/23, при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів, а згідно з їх пунктом 2.5 суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. До таких прикладів відноситься якщо: 1) у судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається; 2) раніше при розгляді цього самого предмета спору суддя виступав як адвокат чи долучався до справи як важливий свідок; 3) суддя чи члени його родини матеріально зацікавлені в рішенні у відповідній справі.

В коментарях до Бангалорських принципів поведінки суддів від 2007 року, розміщених на офіційному сайті Ради суддів України, зазначено, що .особисті цінності, яких дотримується суддя, його світогляд чи уявлення про закон не можуть вважатися упередженістю. Той факт, що суддя має певну загальну думку щодо правового чи соціального питання, яке безпосередньо стосується справи, не позбавляє його/її права розглядати справу. Правовими позиціями Великої Палати Верховного Суду від 04.11.2021, № 11-202сап21) визначено, що суддя не може свавільно зловживати самовідводами. Кожен самовідвід у справах, що тривало перебувають на розгляді, оцінюється на предмет зловживання правом та обґрунтованості.

Суд, з огляду на викладене і керуючись положеннями ст. ст. 75, 76, 80, 81 КПК України дійшов висновку про те, що у задоволенні заяви про самовідвід судді Шевченківського районного суду м. Чернівці ОСОБА_3 від розгляду справи №727/1328/25 (провадження 1кп/727/3024/25) по кримінальному провадженню № 0000071 від 12.02.2024 року відносно обвинувачених: ОСОБА_15 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.28 ч.1 ст.263, ч.2 ст.309, ч.3 ст.311, ч.2 ст.313, ч.2 ст.317 КК України, ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.1 ст.309 КК України, ОСОБА_16 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України слід відмовити.

Керуючись статтями 75-81, 372 КПК, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви про самовідвід судді Шевченківського районного суду м. Чернівці ОСОБА_3 від розгляду від розгляду справи №727/1328/25 (провадження 1кп/727/3024/25) по кримінальному провадженню № 0000071 від 12.02.2024 року відносно обвинувачених: ОСОБА_15 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.28 ч.1 ст.263, ч.2 ст.309, ч.3 ст.311, ч.2 ст.313, ч.2 ст.317 КК України, ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.1 ст.309 КК України, ОСОБА_16 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Повний текст ухвали складено 06.11. 2025 року.

Суддя ОСОБА_1