Провадження № 1-кс/756/3480/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року слідчий суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва клопотання старшого слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0002993, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.12.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України,

у с т а н о в и в:

До провадження слідчого судді надійшло вищевказане клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0002993 від 10.12.2025.

В обґрунтування клопотання про арешт майна прокурор зазначає, що СВ Оболонського УП ГУ НП у місті Києві проводиться досудове розслідування № 0002993 від 10.12.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 10.12.2025 року приблизно о 08 год 30 хв ОСОБА_5 усвідомлюючи, що перед ним знаходяться працівники поліції, одягнуті у формений одяг із розпізнавальними знаками національної поліції, з метою уникнення здійснення перевірки його документів та вчинення опору працівникам правоохоронного органу, а саме оперуповноваженому ВКП Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 та оперуповноваженому ВКП Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 , які вимагали щоб ОСОБА_5 надав для перевірки документи, та повідомили про, те що у разі продовження здійснення опору відносно останнього буде застосовано адміністративне затримання, останній почав кричати, зухвало розмовляти та, діставши свій мобільний телефон, почав зухвало себе поводити з метою уникнення перевірки документів, тобто законні вимоги працівника поліції не виконував та продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, проявляючи неповагу до правоохоронних органів, підриваючи їх авторитет, ігноруючи правила поведінки, прийняті у суспільстві, розуміючи протиправність та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, продовжував своїми умисними діями чинити активну протидію виконання законної вимоги працівника поліції, штовхаючись та уникаючи затримання та виконання інших законних вимог працівників правоохоронного органу.

10.12.2025, на підстави положень ч. 3 ст. 233 КПК України, проведено обшук квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить ОСОБА_8 , де фактично проживає ОСОБА_5 , під час якого вилучено: мобільний телефон Samsung A30, IMEI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 , з сім картками НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , що було поміщено в пакет № PSP 1351650; куртку синього кольору, шапку синього кольору, футболку зеленого кольору, кофту чорного кольору, дві шкарпетки білого кольору, штани синього кольору, що поміщено до пакету № EXP 0441757, взуття чорного кольору, що поміщено в пакет № SUD 3096496.

Враховуючи, що вилучені предмети визнано речовими доказами в кримінальному провадженні та з метою їх збереження, слідчий та прокурор просять накласти арешт на вищевказане майно.

Прокурор ОСОБА_4 у судове засідання не прибула, подавши заяву про розгляд клопотання за її відсутності.

ОСОБА_5 у судове засідання не прибув, при цьому від його захисника ОСОБА_9 надійшли заперечення, у яких він не заперечував проти накладення арешту на одежу, проте заперечував щодо арешту мобільного телефону, вказуючи на відсутність у нього ознак речового докази. Крім того просив проводити розгляд справи без його участі.

Дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий та прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження вбачається, що 10.12.2025 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (кримінальне провадження № 0002993).

10.12.2025, на підстави положень ч. 3 ст. 233 КПК України, проведено обшук квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить ОСОБА_8 , де фактично проживає ОСОБА_5 , під час якого вилучено: мобільний телефон Samsung A30, IMEI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 , з сім картками НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , що було поміщено в пакет № PSP 1351650; куртку синього кольору, шапку синього кольору, футболку зеленого кольору, кофту чорного кольору, дві шкарпетки білого кольору, штани синього кольору, що поміщено до пакету № EXP 0441757, взуття чорного кольору, що поміщено в пакет № SUD 3096496.

Постановою слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві від 11.12.2025 вищевказані речі визнано речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 12.12.2025 надано дозвіл слідчому СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_10 на проведення обшуку 10.12.2025 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_8 де фактично проживає ОСОБА_5 , в ході якого було виявлено і вилучено мобільний телефон Samsung A30, IMEI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 , з сім картками НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , куртку синього кольору, шапку синього кольору, футболку зеленого кольору, кофту чорного кольору, дві шкарпетки білого кольору, штани синього кольору, які належать ОСОБА_5 .

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до частин 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

На підставі викладеного, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання про арешт майна та вважає, що орган досудового розслідування, виходячи з фактичних обставин кримінального правопорушення, обґрунтовано звернувся з клопотанням про арешт майна.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 132, 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання старшого слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0002993, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.12.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме: на мобільний телефон Samsung A30, IMEI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 , з сім картками НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , що було поміщено в пакет № PSP 1351650; куртку синього кольору, шапку синього кольору, футболку зеленого кольору, кофту чорного кольору, дві шкарпетки білого кольору, штани синього кольору, що поміщено до пакету № EXP 0441757, взуття чорного кольору, що поміщено в пакет № SUD 3096496, що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді заборони користування, розпоряджання та відчуження будь-кому і будь-яким чином зазначених речових доказів.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Слідчий суддя