Єдиний унікальний номер судової справи 204/3992/23
Номер провадження 1-кс/201/5467/2025
УХВАЛА

Іменем України

30 грудня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

його захисників адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву захисників обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відвід судді Соборного районного суду м. Дніпра ОСОБА_7 від участі у розгляді обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000032 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 258-3, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 258-5, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 209 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява захисників обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відвід судді Соборного районного суду м. Дніпра ОСОБА_7 від участі у розгляді обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000032 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 258-3, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 258-5, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 209 КК України.

У своїй заяві про відвід захисник зазначив, що 23.10.2025 суддею ОСОБА_7 постановлено ухвалу про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , зі змісту якої вбачається упереджена позиція суду щодо обвинуваченого та сторони захисту.

Підставами відводу вказав такі.

Прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 подане клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 500 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 1 514 000 гривень та покладенням передбачених ст. 194 КПК України обов`язків, а саме: прибувати до суду у визначений час; утримуватись від спілкування зі свідками; не відлучатися з населеного пункту, в якому проживає (перебуває), без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади наявні в нього паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

У клопотанні прокурор просив суд покласти на обвинуваченого обов`язок не відлучатися без дозволу суду з населеного пункту, саме в якому він проживає.

У судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_3 повідомлено головуючу суддю ОСОБА_7 , що фактично до затримання він проживав АДРЕСА_1 частина якої належить ОСОБА_3 на праві власності, набутого на підставі рішення Оболоньського районного суду м. Києва від 23.04.2024 у справі № 756/4019/19, залишеного без змін постановою Київського апеляційного суду від 17.09.2025.

Крім того, захисником ОСОБА_6 в ході розгляду клопотання прокурора неодноразово наголошено на тому, що до моменту затримання обвинувачений упродовж тривалого часу, а саме, починаючи з 2011 року проживав в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 .

Зазначене було підтверджено дослідженими під час судового розгляду документами (протокол затримання, обвинувальний акт, рішенням суду яким за ОСОБА_3 , визнано право власності на частку квартири в місті Києві, тощо).

Також захисник ОСОБА_6 у виступі просив суд покласти на обвинуваченого обов`язок не відлучатися без дозволу суду з населеного пункту, в якому він проживає, а саме, з м. Києва.

Прокурор під час розгляду клопотання не заперечував проти доводів обвинуваченого та захисників щодо місця проживання обвинуваченого в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 , та не просив суд визначити обов`язок «не відлучатися саме із м. Дніпра без дозволу суду».

Натомість суддя ОСОБА_7 , будучи обізнаною з матеріалами кримінального провадження щодо місця постійного проживання обвинуваченого до моменту його затримання в м. Києві (обвинувальний акт, протокол затримання, рішення суду про поділ майна та ін.), отримавши в судовому засіданні пояснення від обвинуваченого та його захисників щодо місця проживання обвинуваченого в м. Києві та щодо відсутності у обвинуваченого нерухомого майна для проживання в м. Дніпрі, вийшла за межі клопотання прокурора (останній просив покласти обов`язок «не відлучатися з населеного пункту, в якому проживає») та встановила обов`язок обвинуваченого «не відлучатися із м. Дніпра», не мотивуючи в цій частині рішення жодним чином.

Як видно зі змісту ухвали про продовження строку тримання під вартою, застосований до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено на строк 60 (шістдесят) днів до 21 грудня 2025 року включно. Встановлено, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання ОСОБА_3 ,, під вартою є 21 грудня 2025 року включно. Встановлено, що у разі внесення обвинуваченим ОСОБА_3 або іншою фізичною чи юридичною особою на депозитний рахунок суду застави у розмірі 500 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 1 514 000 гривень 00 копійок, ОСОБА_3 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави та звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 з-під варти зобов`язано його прибувати за кожною вимогою до суду, а також покласти на останнього обов`язки: утримуватись від спілкування зі свідками; не відлучатися із м. Дніпра без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Отже, не дивлячись на доводи обвинуваченого та його захисників, а також досліджені в ході судового розгляду документи, головуючою суддею ОСОБА_7 здійснено вихід за межі клопотання прокурора в частині визначення місця перебування обвинуваченого - м. Дніпро, де обвинувачений не проживає та не має матеріальної можливості орендувати житло.

В подальшому ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04.12.2025 зазначену ухвалу Соборного районного суду м. Дніпра від 23.10.2025 скасовано. Постановлено нову, якою клопотання прокурора задоволено частково і продовжено строк тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 до 21.12.2025 включно. Визначено, що у разі внесення підозрюваним або іншою фізичною або юридичною особою застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400,00 гривень, обвинувачений ОСОБА_3 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави та звільнення обвинуваченого з-під варти, покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Враховуючи зазначене, вважав, що головуюча суддя ОСОБА_7 свідомо та заздалегідь маючи упереджене ставлення до обвинуваченого винесла ухвалу, яка фактично не могла/бути виконана обвинуваченим з незалежних від нього причин, підтвердженням чого стала належна оцінка доводів сторони захисту судом апеляційної інстанції.

Крім того, ухвалою суду від 23.10.2025 встановлено обов`язок, обвинуваченого здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

При цьому, під час розгляду клопотання судом з`ясовано, що паспорт для виїзду за кордон у обвинуваченого на момент його затримання знаходився і залишився в квартирі, в якій він мешкав в м. Києві. Суддя ОСОБА_7 , знаючи про те, що на момент затримання обвинуваченого його паспорт для виїзду за кордон знаходився в квартирі за адресою; АДРЕСА_2 , тобто фактично за місцем його проживання, визначила одночасно два обов`язки: не відлучатися із м. Дніпра без дозволу суду та здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, який на момент затримання знаходився квартирі за адресою: АДРЕСА_2 ,

Таким чином, суддя ОСОБА_7 , своїм рішенням створила умови для обвинуваченого за яких останній не зміг би виконати покладені на нього обов`язки, якщо б така ухвала не була скасована апеляційним судом.

Також звернули увагу на обставини, які, на думку захисника, вказують на упереджене ставлення головуючої судді до ОСОБА_3 та зацікавленість у кримінальному провадженні з огляду систематичне винесення незаконних та рішень під час продовження строку запобіжного заходу які були скасовані апеляційним судом.

Соборним районним судом м. Дніпра 02.09.2025 винесено ухвалу у цій справі, якою за результатом розгляду клопотання сторони обвинувачення про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд задовольнив клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 без визначення розміру застави.

За результатом розгляду апеляційних скарг сторони захисту, ухвалу суду від 02.09.2025 скасовано, прийнято нове рішення від 22.09.2025, яким колегія суддів Дніпровського апеляційного суду визначила ОСОБА_3 альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 500 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 1 514 000,00 гривень.

Соборним районним судом м. Дніпра 23.10.2025 винесено ухвалу, якою задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 та застосовано право застави, визначивши заставу в розмірі 500 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 1 514 000,00 гривень.

За результатом розгляду апеляційних скарг сторони захисту, ухвалу суду від 23.10.2025 скасовано, 04.12.2025 прийнято нове рішення, яким зменшено ОСОБА_3 альтернативний запобіжний захід у виді застави до розміру 300 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, ідо становить 908 400,00 гривень.

Викладене вказує на те, що суд під час прийняття рішень, керуючись упередженим ставленням до підзахисного, в порушення норм матеріального та процесуального права, прийняв незаконні та необґрунтовані рішення, що порушує право ОСОБА_3 на справедливий та неупереджений суд та вказує на зацікавленість головуючої судді у розгляду кримінального провадження та подальшого, фактично без альтернативного тримання ОСОБА_3 під вартою.

Звернули увагу на упереджене ставлення головуючого судді до сторони захисту, а саме, порушення права захисників на прийнятої участі у розгляду кримінальної справи.

В судовому засіданні, яке відбулося в приміщені Соборного районного суду м. Дніпра 22.10.2025 суд, розглядаючи клопотання сторони обвинувачення про продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 , після заслуховування сторін кримінального провадження, оголосив перерву у судовому засіданні до 12:00 годин 23.10.2025 з підстав виходу до нарадчої кімнати з метою прийняття рішення стосовно клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою підзахисного.

Захисники ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , 23.10.2025 об 11:50 прибули до Соборного районного суду м. Дніпра для прийняття участі у судовому засіданні, яке було призначено на 12:00 годин 23.10.2025. В подальшому, у визначний судом час 12:00 годин, захисники ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , звернулись до помічника судді із питанням стосовно часу початку продовження судового засідання, оскільки на 12:00 годин, судове засідання ще не було розпочато. Помічник судді ОСОБА_12 повідомив, що судове засідання не може бути розпочато, оскільки конвойна служба не доставила ОСОБА_3 до суду. Також помічник повідомив, що приблизний час доставлення підзахисного до суду, за повідомленням відповідальних осіб конвойної служби, буде після 13:00 годин. Зважаючи на те, що захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 повідомили про доставлення підзахисного після 13:00 годин, тобто без конкретного визначення часу, захисники, з урахуванням того, що строк тримання під вартою спливав через 8 календарних днів (31.10.2025 включно), написали заяву про відкладення розгляду кримінального провадження з підстав прийнятої участі в іншому судовому засіданні у кримінальному провадженні у справі № 203/4206/25, яке було призначено до розгляду 23.10.2025 на 14:00 в приміщенні Центрального районного суду м. Дніпра, просили повідомити про наступні час, дату та місце наступного судового засідання.

Суд залишив без уваги заяви захисників про повідомлення часу, дати та місця наступного судового засідання.

В подальшому, зважаючи на відсутність зі сторони суду будь яких повідомлень про час та дату проголошення рішення суду, захисник ОСОБА_10 29.10.2025 з Єдиного державного реєстру судових рішень дізнався про винесення 23.10.2025 Соборним районним судом вступної та резолютивної частини рішення про продовження строку запобіжного заходу, у відповідності до якого суд зазначив, що повний текст ухвали суду буде проголошено в судовому засідання 28.10.2025 об 17:50 хвилин.

Сторона захисту вважає, що такі дії головуючої судді прямо вказують на упереджене ставлення суду до захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , оскільки судом порушено фундаментальне право на участь у судових засіданнях у кримінальному провадженні.

15.10.2025, 23.10.2025, 24.10.2025 захисником ОСОБА_4 на адресу головуючого судді ОСОБА_7 подані заяви про ознайомлення за матеріалами судового провадження.

Листом від 24.10.2025 за підписом головуючої судді ОСОБА_7 сторону захисту повідомлено, що матеріали судового провадження будуть надані для ознайомлення після завершення процедури надання пояснень головуючою на дисциплінарні скарги захисника ОСОБА_5 до Вищої ради правосуддя.

31.10.2025 захисником ОСОБА_4 через підсистему «Електронни Суд» подано чергову заяву про надання матеріалів кримінального провадження для ознайомлення.

05.11.2025 захисником ОСОБА_4 в судовому засіданні заявлене клопотання про надання матеріалів кримінального провадження для ознайомлення та оголошення технічної перерви на 40 хвилин, однак головуючим повідомлено, що матеріали судового провадження будуть надані пізніше.

19.11.2025 захисником ОСОБА_4 через підсистему «Електронни Суд» подано вшосте заяву про надання матеріалів кримінального провадження для ознайомлення.

За таких обставин, судові засідання 22.10.2025 та 05.11.2025 проведені без забезпечення стороні захисту можливості ознайомитися з матеріалами судового провадження, чим порушено право сторони захисту на належну підготовку до участі в цих судових засіданнях.

Крім того, як підставу у незабезпеченні реалізації права сторони захисту на ознайомлення з матеріалами судового провадження, головуючий суддя ОСОБА_7 використовувала наявність дисциплінарної скарги іншого захисника у справі, чим фактично дає підстави вважати, що ненадання матеріалів судового провадження для ознайомлення, здійснювалось свідомо та з упередженим ставленням до сторони захисту в цілому.

Окремо звернули увагу на те, що суддя ОСОБА_7 систематично дорікає захиснику ОСОБА_5 стосовно того, що останній звернувся до ВРП із скаргами стосовно недотримання головуючою норм процесуального права, повідомляючи в судовому засіданні про наявність скарг в провадженні ВРП.

05.11.2025 о 14 год. 00хв. призначено судове засідання з розгляду справи за обвинуваченням ОСОБА_3 . Сторона захисту (адвокати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ) до приміщення Соборного районного суду прибули завчасно. Проте головуюча суддя ОСОБА_7 в залі судового засідання та в робочому кабінеті була відсутня. Про відсутність головуючої на робочому місці 05.11.2025 о 14 год. 00 хв. сторона захисту повідомила прокурора, з яким фактично перебувала перед входом до приміщення Соборного районного суду м. Дніпра до моменту явки судді ОСОБА_7 (приблизно 14 год. 15 хв.).

З метою з`ясування обставин відсутності судді ОСОБА_7 стороною захисту 07.11.2025 до Соборного районного суду м. Дніпра було здійснено запит. Як видно з відповіді голови суду від 13.11.2025 (отримана 19.11.2025) на адвокатський запит, у відповідності до довідки помічника судді ОСОБА_7 , судове засідання розпочалося о 14 годині 25 хвилин у зв`язку із запізненням прокурора ОСОБА_8 .

Натомість, як зазначено, сам прокурор ОСОБА_8 і сторона захисту (адвокати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ) перебували разом в очікуванні головуючої судді ОСОБА_7 , яка зайшла до приміщення суду приблизно о 14:20, тобто вже після того, як всі учасники чекали в холі суду.

Враховуючи зазначене, вважали, що суддею ОСОБА_7 допущено зневажливе ставлення до учасників судового розгляду, зі свідомим перекриванням обставин в довідці за підписом помічника судді, що вкотре підтверджує наявність упередженого ставлення до сторони захисту.

Крім того, в своїх ухвалах про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суддя ОСОБА_7 майже завжди безпідставно звинувачує обвинуваченого та його захисників у затягуванні розгляду справи, що також свідчить про упереджене ставлення судді до сторони захисту.

Так, в ухвалі від 23.10.2025 зазначено наступне: «Так, у судовому засіданні 23 жовтня 2025 року обвинувачений ОСОБА_3 заявив, що він нібито не отримував копію клопотання прокурора ОСОБА_8 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та пояснив, що на останньому зворотному аркуші клопотання на прохання прокурора він дійсно написав дату 08.10.2025, свої прізвище, ініціали та підпис, проте, категорично заперечував, що отримав копію клопотання, спираючись на те, що ним не написано слово «отримав», а тому підтвердження отримання ним копії цього документу відсутнє.

У свою чергу, прокурор ОСОБА_8 наполягав на тому, що, з урахуванням сталої позиції обвинуваченого ОСОБА_3 про відмову отримувати від нього процесуальні документи, він вручив 4 копії клопотання захисникам ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , в тому числі, для передачі копії клопотання їх підзахисному.

Втім, захисник ОСОБА_6 зайняв неоднозначну позицію, яка не спростовувала та не підтверджувала доводи прокурора, стверджуючи, що він не пам`ятає чи надавав йому прокурор примірник для передачі його підзахисному ОСОБА_3 .

Таким чином, обвинувачений та сторона захисту штучно створили формальні умови, які унеможливили розгляд клопотання на початку запланованого заздалегідь судового засідання, тож з метою дотримання вимог закону та не порушення права обвинуваченого ОСОБА_3 на захист, про порушення якого сторона захисту постійна стверджує, судом оголошено перерву на три години для надання обвинуваченому часу для підготовки до розгляду поданого прокурором клопотання, розгляд якого був проведений з 18 години до 20 години.»

«До того ж, поряд з наведеним, судом враховується і процесуальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_3 , направлена на затягування розгляду справи, яку останній демонструє упродовж судового провадження.»

«Суд констатує, що навіть після застосування передбачених cт. 330 КПК України заходів до порушника судового засідання, процесуальна поведінка ОСОБА_3 не змінилася, останній станом і на теперішній час продовжує допускати порушення порядку судового засідання, що є тими обставинами, які у своїй сукупності свідчать про навмисне затягування судового розгляду та незаінтересованість у здійсненні судового провадження у розумні строки.»

«Така поведінка обвинуваченого супроводжується поданням, як ним безпосередньо, так і його захисниками безпідставних заяв про відвід головуючого судді (15), прокурора (4), секретаря судового засідання (2) станом на 08.07.2025, які здебільшого подаються перед розглядом клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу або перед дослідженням доказів, та з огляду на безпідставність таких заяв, з метою затягування судового розгляду.»

«Аналізуючи в цілому таку процесуальну поведінку сторони захисту, яка триває упродовж судового провадження, зокрема, подання безпідставних заяв про відвід головуючого судді (15), прокурора (4), секретаря судового засідання (2), нераціональне витрачання процесуального часу, виділеного для слухання справи, зокрема, оголошення у повному обсязі заяв, клопотань, заперечень тощо тривалістю за часом від 15 до 40 хвилин і більше, у зв`язку із чим, судом неодноразово встановлювався часовий регламент для виступу, наполягання на оголошенні у повному обсязі не тільки матеріалів досудового розслідування, які заявлені прокурором, як докази, а навіть і таких матеріалів, як клопотання слідчого про продовження строку досудового розслідування та запобіжного заходу, в той час коли, матеріали досудового розслідування, які мають бути досліджені складають 33 томи, суд констатує, що такі дії спрямовані виключно на затягування судового розгляду цієї справи задля подальшого дорікання надмірним триманням під вартою обвинуваченого.»

«Тож, в цьому контексті, постійні заяви та твердження сторони захисту, що вони не мають на меті затягування цього розгляду виявляються непереконливими та такими, що фактично спростовуються згаданою вище процесуальною поведінкою захисників та обвинуваченого, яка і призводить до тривалого тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою.»

«В той же час, постійно дорікаючи суду надмірним триманням ОСОБА_3 під вартою, процесуальна поведінка сторони захисту навпаки спрямована на затягування судового розгляду цієї справи та свідчить про непереконливість тверджень захисників, що вони не мають на меті затягувати цей розгляд,.»

«До того ж, в цьому контексті суд зважав на тривале перебування обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою без альтернативного запобіжного заходу, втім, враховував, що воно обумовлене процесуальною поведінкою ОСОБА_3 та його захисників, яка спрямована на затягування судового розгляду та демонструє незаінтересованість здійсненні судового провадження у розумні строки задля подальшого дорікання надмірним триманням під вартою обвинуваченого.»

Отже, як вбачається навіть з однієї ухвали суду від 23.10.2025, що суддя ОСОБА_7 не менше 9 разів звинуватила обвинуваченого та його захисників в затягуванні судового розгляду, що також свідчить про упереджене ставлення до сторони захисту.

Навіть, якщо не оцінювати обґрунтованість таких звинувачень, то у стороннього спостерігача може виникнути сумнів у неупередженості судді лише з огляду на кількість таких звинувачень в одному документі.

В ухвалі від 02.09.2025 зазначено наступне: «До того ж, поряд з наведеним, судом враховується і процесуальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_3 , направлена на затягування розгляду справи, яку останній демонструє упродовж судового провадження.»

«Суд констатує, що навіть після застосування передбачених cт. 330 КПК України заходів до порушника судового засідання, процесуальна поведінка ОСОБА_3 не змінилася, останній станом і на теперішній час продовжує допускати порушення порядку судового засідання, що є тими обставинами, які у своїй сукупності свідчать про навмисне затягування судового розгляду та незаінтересованість у здійсненні судового провадження у розумні строки.»

«Така поведінка обвинуваченого супроводжується поданням, як ним безпосередньо, так і його захисниками, безпідставних заяв про відвід головуючого судді (15), прокурора (4), секретаря судового засідання (2) станом на 08.07.2025, які здебільшого подаються перед розглядом клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу або перед дослідженням доказів, та з огляду на безпідставність таких заяв, з метою затягування судового розгляду.»

«Аналізуючи в цілому таку процесуальну поведінку сторони захисту, яка триває упродовж судового провадження, зокрема, подання безпідставних заяв про відвід головуючого судді (15), прокурора (4), секретаря судового засідання (2), нераціональне витрачання процесуального часу, виділеного для слухання справи, зокрема, оголошення у повному обсязі заяв, клопотань, заперечень тощо тривалістю за часом від 15 до 40 хвилин і більше, у зв`язку із чим, судом неодноразово встановлювався часовий регламент для виступу, наполягання на оголошенні у повному обсязі не тільки матеріалів досудового розслідування, які заявлені прокурором, як докази, а навіть і таких матеріалів, як клопотання слідчого про продовження строку досудового розслідування та запобіжного заходу, в той час коли, матеріали досудового розслідування, які мають бути досліджені складають 33 томи, суд констатує, що такі дії спрямовані виключно на затягування судового розгляду цієї справи задля подальшого дорікання надмірним триманням під вартою обвинуваченого.»

«Тим більше, суд констатує, що незалежно від наявності поважної причини судові засідання постійно відкладаються через неявку сторони захисту, в тому числі, майже всі засідання заплановані на лютий місяць, судове засідання 21 травня 2025 року відкладено за клопотанням залученого ОСОБАМ захисника ОСОБА 8 , який посилався на отримання ним направлення на ВПК проходження якої розпочинається з 21 травня 2025 року і може тривати до 14 днів, втім останній не з`явився, що в черговий раз унеможливило продовження дослідження доказів сторони обвинувачення. Тим більше, слід зазначити, що інші захисники обвинуваченого ОСОБА 6 адвокати ОСОБА 4 та ОСОБА 5 заперечували не тільки проти дослідження доказів за відсутності адвоката ОСОБА _8 , але і проти розгляду клопотання прокурора ОСОБА 7 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який є невідкладним, у такий спосіб намагаючись в черговий раз затягнути розгляд справи.»

«Тож, в цьому контексті, постійні заяви та твердження сторони захисту, що вони не мають на меті затягування цього розгляду виявляються непереконливими та такими, що фактично спростовуються згаданою вище процесуальною поведінкою захисників та обвинуваченого, яка і призводить до тривалого тріщання обвинуваченого ОСОБА б під вартою.»

«В той же час, постійно дорікаючи суду надмірним триманням ОСОБА6 під вартою, процесуальна поведінка сторони захисту навпаки спрямована на затягування судового розгляду цієї справи та свідчить про непереконливість тверджень захисників, що вони не мають на меті затягувати цей розгляд.»

Отже, як видно з ухвали суду від 02.09.2025, суддя ОСОБА_7 також не менше 8 разів звинуватила обвинуваченого та його захисників в затягуванні судового розгляду, що також свідчить про упереджене ставлення до сторони захисту.

Вважали, що навіть якщо не оцінювати обґрунтованість таких звинувачень, то у стороннього спостерігача може виникнути сумнів у неупередженості судді лише з огляду на кількість таких звинувачень в одному документі. При цьому, в даній ухвалі суддя безпідставно звинуватила захисника ОСОБА_6 у затягуванні судового розгляду через те, що він 21.05.2025 не з`явився до суду, бо проходив в цей день ВЛК. Проходження ВЛК в умовах воєнного стану є обов`язком кожного військовозобов`язаного чоловіка і безумовно є поважною причиною неявки в судове засідання.

Крім того, незрозуміло чому в ухвалі від 02.09.2025 суддя ОСОБА_7 в черговий раз посилається на відсутність адвоката ОСОБА_6 в судовому засіданні, яке відбулось 21.05.2025, та знову звинуватила сторону захисту в затягуванні судового розгляду, яке мало місце 02.09.2025.

В ухвалі від 08.07.2025 суддя ОСОБА_7 зазначила наступне: «До того ж, поряд з наведеним, судом враховується і процесуальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_3 , направлена на затягування розгляду справи, яку останній демонструє упродовж судового провадження.»

«Суд констатує, що навіть після застосування передбачених cm. 330 КПК України заходів до порушника судового засідання, процесуальна поведінка ОСОБА_3 не змінилася, останній станом і на теперішній час продовжує допускати порушення порядку судового засідання, що є тими обставинами, які у своїй сукупності свідчать про навмисне затягування судового розгляду та незаінтересованість у здійсненні судового провадження у розумні строки.»

«Така поведінка обвинуваченого супроводжується поданням, як ним безпосередньо, так і його захисниками, безпідставних заяв про відвід головуючого судді (15), прокурора (4), секретаря судового засідання (2) станом на 08.07.2025, які здебільшого подаються перед розглядом клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу або перед дослідженням доказів, та з огляду на безпідставність таких заяв, з метою затягування судового розгляду.»

«Аналізуючи в цілому таку процесуальну поведінку сторони захисту, яка триває упродовж судового провадження, зокрема, подання безпідставних заяв про відвід головуючого судді (15), прокурора (4), секретаря судового засідання (2), нераціональне витрачання процесуального часу, виділеного для слухання справи, зокрема, оголошення у повному обсязі заяв, клопотань, заперечень тощо тривалістю за часом від 15 до 40 хвилин і більше, у зв`язку із чим, судом неодноразово встановлювався часовий регламент для виступу, наполягання на оголошенні у повному обсязі не тільки матеріалів досудового розслідування, які заявлені прокурором, як докази, а навіть і таких матеріалів, як клопотання слідчого про продовження строку досудового розслідування та запобіжного заходу, в той час коли, матеріали досудового розслідування, які мають бути досліджені складають 33 томи, суд констатує, що такі дії спрямовані виключно на затягування судового розгляду цієї справи задля подальшого дорікання надмірним триманням під вартою обвинуваченого.»

«Тим більше, суд констатує, що незалежно від наявності поважної причини судові засідання постійно відкладаються через неявку сторони захисту, в тому числі, майже всі засідання заплановані на лютий місяць, судове засідання 21 травня 2025 року відкладено за клопотанням залученого ОСОБА 7 захисника ОСОБА6 , який посилався на отримання ним направлення на ВЛК проходження якої розпочинається з 21 травня 2025 року і може тривати до 14 днів, втім останній не з`явився, що в черговий раз унеможливило продовження дослідження доказів сторони обвинувачення. Тим більше, слід зазначити, що інші захисники обвинуваченого ОСОБА7 адвокати ОСОБА4 та ОСОБА5 заперечували не тільки проти дослідження доказів за відсутності адвоката ОСОБА6 , але і проти розгляду клопотання прокурора ОСОБА8 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який є невідкладним, у такий спосіб намагаючись в черговий раз затягнути розгляд справи.»

«В цьому контексті, постійні заяви та твердження сторони захисту, що вони не мають на меті затягування цього розгляду виявляються непереконливими та такими, що фактично спростовуються згаданою вище процесуальною поведінкою захисників та обвинуваченого, яка і призводить до тривалого тримання обвинуваченого ОСОБА6 під вартою.»

«В той же час, постійно дорікаючи суду надмірним триманням ОСОБА6 процесуальна поведінка сторони захисту навпаки спрямована на затягування цієї справи та свідчить про непереконливість тверджень захисників, що вони не мають на меті затягувати цей розгляд.»

Отже, як вбачається з ухвали суду від 08.07.2025 суддя ОСОБА_7 також не менше 8 разів звинуватила обвинуваченого та його захисників в затягуванні судового розгляду, що також свідчить про упереджене ставлення до сторони захисту.

Таким чином, не дивлячись на поважність причин відсутності захисника в судовому засіданні саме 21.05.2025 через проходження ВЛК, суддя ОСОБА_7 в ухвалах від 08.07.2025 та 02.09.2025 вчергове посилалася на дану обставину, як на дії сторони захисту, які мали на меті затягування судового розгляду кримінального провадження.

Така поведінка судді безумовно може свідчити про упереджене ставлення до сторони захисту.

Аналогічні звинувачення щодо затягування судового розгляду в бік сторони захисту також містяться в ухвалах суду від 02.04.2025,12.02.2025,18.12.2024 та інших.

На погляд сторони захисту, стійка безпідставна звинувачувальна позиція судді по відношенню до сторони захисту протягом тривалого часу містить ознаки упередженості. Тим більше, коли така позиція є стійкою не дивлячись на підстави тривалого розгляду, такі як зміна захисників в процесі, необхідність ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, поважність причин відсутності адвоката в судовому засіданні та ін.

Більших сумніві у неупередженості судді викликають такі обставини як посилання судді у своїй письмовій відповіді адвокату ОСОБА_4 на наявність скарги до ВРП адвоката ОСОБА_5 як на підставу того, що суддя не може надати для ознайомлення матеріали справи протягом 1,5 місяця.

На підставі викладеного, посилаючись на норми КПК України, п. 3.2 Рішення Конституційного Суду України № 16-рп/2009 у справі № 1- 17/200930, п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003, Конституції України, Пленуму ВСУ «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» № 9 від 01.11.96 та ін., ст. 6 ЄКПЛ, рішеннями ЄСПЛ у справах «Білуха проти України», «Микаллеф проти Мальти» та «Мезнарич проти Хорватії», «Котій проти України», «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року та п. 122 у справі «Кудла проти Польщі», «Багієва проти України», «Олександр Волков проти України», «Агрокомплекс проти України», Закону України «Про судоустрій та статус суддів», просили відвести суддю Соборного районного суду м. Дніпра ОСОБА_7 від участі у розгляді обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000032 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 258-3, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 258-5, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 209 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 , його захисники адвокати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримали заяву про відвід судді ОСОБА_7 та просили її задовольнити з викладених нею підстав.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні додатково пояснив, що під час розгляду кримінального провадження судді було заявлено чисельну кількість відводів. Звернув увагу на те, що ту обставину, що розпочате невчасно судове засідання суддя ОСОБА_7 пояснила запізненням прокурора, не взявши відповідальність за своєчасність розгляду справи (натомість прокурор разом із захисниками перебував у приміщенні суду). Не узгоджуються заздалегідь дати судових засідань із захисниками і обвинуваченим, натомість суддя дорікає захисникові обмеження тривалості судового засідання до 18:00 год., хоча буває, що вони тривають і до 22:00 год., що є неповагою до особистого сімейного життя.

Вважав, що з боку головуючого наявне упереджене ставлення до обвинуваченого ОСОБА_3 , одного разу суддя вказала на його адресу, що він збирає плітки.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні додатково пояснив, що, наприклад в ухвалі суду від 02.09.2022 про обрання запобіжного заходу в обґрунтування ризиків покладені обставини, які взагалі не ставляться в обвинувачення ОСОБА_3 в обвинувальному акті, зокрема, щодо подій, які мали місце, коли ще рф не була визнана державою агресором (до воєнних дій). В ухвалі суду від 18.12.2025 про продовження строків тримання під вартою наявне обґрунтування цих ризиків. У цьому виражається заздалегідь упереджене ставлення до обвинуваченого. Від головуючого судді постійно лунають під час розгляду справи дорікання про подання на неї скарги до ВРП, хоча скарги подані суто із професійних спонукань. Зауважив, що 22.09.2025 під час перегляду питання про продовження запобіжного заходу в суді апеляційної інстанції, апеляційним судом спростована так звана «деструктивна поведінка» сторона захисту, апеляційний суд погодився із захистом про те, що подання великої кількості клопотань не є деструктивною поведінкою та звернув увагу на те, що жодних заходів судом не вжито до захисників, зокрема, щодо неявки, а подання клопотань свідчить про активно позицію сторони захисту.

Жодний відвід не було визнаний як зловживання правом, тому це не є деструктивною поведінкою.

Також, наприклад, щодо недотримання строків подання клопотань прокурор, то суддя має звернутися до керівника прокурора для реагування, чого не відбувається. Головуючий суддя не цікавиться у прокурора, чому він спізнився, але коли захисник не з`явився, то це перевіряється із наданням документів. Тобто, суддею звертається увага лише на поведінку сторони захисту, а не прокурора. Зазначив що упродовж всієї практики його як захисника, ним не заявлялося такої кількості відводів. Документи, які він подавав через канцелярію суду, йому повертаються суддею у судовому засіданні із поясненням про те, що вони будуть розглянуті поті, але він просить їх лише приєднати, не досліджувати. Також звернув увагу на те, що в одному із судових рішень особу із однаковим прізвищем помилково вказано як ніби то його (захисника) дружину, яка надає обвинуваченому у користування майно. Потім ця помилка була виправлена. Натомість у нього стався вдома конфлікт із дружиною і про це було наголошено ним у судовому засіданні,

Захисник ОСОБА_6 також в судовому засіданні додатково пояснив, що головуючим суддею необґрунтовано в ухвалах вказується про затягування розгляду справи, вважав, що головуючим суддею виказується особисте ставлення до захисників, що є порушенням Кодексу суддівської етики та підриває в цілому довіру до суду . він вступив у цю справу у березні 2025 року. 12.03.2025 у день укладення угоди подав клопотання про вступ у справу. Справа має 33 томи і ще матеріали нсрд, просив на ознайомлення із 45 робочих днів, було надано місяць. Але у всіх чотирьох ухвалах головуючий суддя вказувала про одну й туж обставину, що така дія сторони захисту спрямовані на затягування розгляду справи, тобто про його клопотання про ознайомлення суддею зазначається у кожній ухвалі, хоча ця обставина була лише один раз. Також, наприклад, подавав клопотання про відкладання розгляду справи, у якому лише просив не досліджувати докази, але не заперечував проти розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу, надав докази виклику на проходження ВЛК. Але головуючий суддя вказувала в кожній наступній ухвалі про те, що він був викликаний на ВЛК, розцінивши це як затягування розгляду справи.

Зауважив, що всі сім захисників подавали по декілька заяв про відвід головуючого судді ОСОБА_7 , що є показовим і вказує на те, що суд є упередженими саме до сторони захисту.

Наголосив, що сторона захисту бажає об`єктивного розгляду справи, дотримуючись лінії захисту, захисники подають багато клопотань про визнання доказів недопустимими. Наприклад, у справі є ухвала про арешт майна в іншому кримінальному провадженні, два протоколи затримання, є порушення щодо відеозапису вилучення грошових коштів у значній сумі, сторона захисту звертає на це увагу. Але суддею розцінюється це як деструктивна поведінка. Також суддею обмежується час на виступи. Заважив, що до цього він не подавав заяви про відвід ніколи, лише у цьому кримінальному провадженні. У справу вступив пізніше, але одразу відчув на собі упереджене ставлення з боку головуючого. Головуюча судді у кожній ухвалі суд констатує про затягування розгляду справи з його боку. Натомість, наприклад, одного разу 12.12.2025 була подана заява про відвід. Але перед розглядом клопотання про запобіжний захід на 17.12.2025, щоб не зривати його розгляд, він попросив залишити заяву про відвід без розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_3 також додатково пояснив, що у нього було всього вісім захисників. Наразі залишилося три. Всі вісім захисники заявляли відводи головуючому по справі, бо вважали, що суддя ставиться до них упереджено, а справа розглядається необ`єктивно. Зазначив, що у нього багато судів, його справи розглядали 22 судді, аде жоден суддя не робив йому зауваження. Вважав, що головуюча по справі насміхається з нього й захисників, тому він і просив захисників зробити записи судових засідань, з яких видно приниження їх честі та гідності.

Прокурор, будучи належним чином повідомленим про дату, місце та час розгляду заяви про відвід, у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд відводу без його участі, просив у задоволенні заяви відмовити.

З`ясувавши думки учасників судового провадження, дослідивши викладені у заяві захисника доводи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя, та з метою дотримання цієї гарантії учасники судового провадження мають право заявити відвід, який відповідно до частини 5 статті 80 КПК України повинен бути вмотивованим.

Положеннями ч. 1 ст. 81 КПК України передбачено, що у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 КПК України, у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) судді, який здійснює судове провадження одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею.

Перелік підстав, за наявності яких може бути заявлено відвід судді, передбачений статтею 75 КПК України, а саме: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно з частиною 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 10 грудня 2009 року у справі «Мироненко і Мартенко проти України» (заява № 4785/02), зазначено, що згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія A, N 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII).

Відповідно до Висновку № 1 Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів від 01.01.2001 року, суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він повинен бути вільним від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Таким чином, у кримінальному процесуальному законі закріплено інститут відводу судді, який, по суті, є єдиним способом вирішення конфлікту інтересів в їхній професійній діяльності, прямо передбаченим законом. При цьому, інститут самовідводу є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Відвід дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть, якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

Відповідно до Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантується Конституцією і законами України, а суддя при здійсненні правосуддя незалежний і підпорядковується лише закону.

В руслі суб`єктивної складової поняття безсторонності ЄСПЛ притримується позиції, що не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Така позиція викладена у рішеннях Суду по справам «Хаушильд проти Данії» та «Ветштайн проти Швеції».

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Беззаперечно, інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Водночас, такий інститут не є інструментом перегляду судового рішення чи додаткового роз`яснення мотивів його ухвалення.

Незгода з судовим рішенням має втілюватися у його апеляційному оскарженні або, якщо рішення окремому оскарженню не підлягає, - у включенні заперечень проти таких рішень до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1ст. 392 КПК.

Таким чином, незгода учасника кримінального провадження із судовим рішенням не може бути розцінена як прояв упередженості суду, а тому не може бути підставою для його відводу.

Суд звертає увагу, що процесуальні рішення судді, їх зміст та форма, не можуть бути підставою для відводу судді. Незгода з рішеннями судді має здійснюватись у порядку, передбаченому чинним процесуальним законодавством України, яким передбачено процедуру оскарження будь-яких процесуальних рішень судді окремо або разом з кінцевим процесуальним рішенням по кримінальному провадженню з наведенням мотивів такої незгоди, а заперечення на ухвалу суду, що не підлягає оскарженню, можна включити до апеляційної скарги на рішення суду за наслідками розгляду справи.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18).

В ухвалі від 18 грудня 2018 року у справі №910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення».

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Під час розгляду заяви захисників про відвід, судом не встановлено і захисниками не доведено наявність обставин, які викликали б сумніви в неупередженості судді ОСОБА_7 свідчили б про її особисту зацікавленість в розгляді справи. Обставини, які б підтвердили надання суддею переваг в реалізації принципу змагальності сторін будь-кому з учасників процесу, також відсутні.

З урахуванням викладеного, заявлений відвід не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 75, 80-82 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви захисників обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відвід судді Соборного районного суду м. Дніпра ОСОБА_7 від участі у розгляді обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000032 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 258-3, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 258-5, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 209 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали о 16 годині 00 хвилин 30 грудня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1