Провадження № 1-кп/344/1358/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Михайлівки Апостолівського району Дніпропетровської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою освітою, неодруженої, непрацюючого, на утриманні має одну малолітню дитину, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 301, ч.3 ст. 301 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 вчинила виготовлення з метою розповсюдження та збут відеопродукції порнографічного характеру, а також виготовлення з метою розповсюдження та збут відеопродукції порнографічного характеру, вчинених повторно.

Кримінальні правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 , маючи протиправний умисел, спрямований на виготовлення з метою розповсюдження та збуті відеопродукції порнографічного характеру у всесвітній мережі Інтернет, всупереч моральним засадам суспільства, та в порушення вимог ст. ст. 2, 6, 7 Закону України «Про захист суспільної моралі» та ст.ст. 1, 2 Міжнародної конвенції «Про запобігання обороту порнографічних видань та торгівлі ними, які посягають на суспільні відносини та забезпечують основні принципи суспільної моральності у сфері статевих стосунків», усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи настання таких наслідків, вчинила злочини проти громадського порядку та моральності. Так, у невстановлений слідством час у ОСОБА_5 виник протиправний умисел, спрямований на виготовлення, зберігання з метою збуту та збуті відеопродукції порнографічного характеру у всесвітній мережі Інтернет.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконне виготовлення, зберігання з метою збуту та збут відеопродукції порнографічного характеру, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_5 , у невстановлений слідством час, знаходячись за місцем свого проживання у приміщенні квартири АДРЕСА_2 з метою збуту відеопродукції порнографічного характеру, використовуючи свій мобільний телефон марки «Nokia 2/4», ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , із сім-картою НОМЕР_4 , виготовила відеопродукцію порнографічного характеру під назвами «1.mр4» та «2.mp4», яка містить інформацію порнографічного характеру, яку зберігала з метою подальшого збуту.

Після цього, 15.08.2025 о 23 год 22 хв та о 23 год 25 хв, ОСОБА_5 , перебуваючи у невстановленому слідством місці, за допомогою мобільного телефону марки «Nokia 2/4», ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , із сім-картою НОМЕР_4 , який належить їй на праві власності, всупереч Закону України «Про захист суспільної моралі» від 20.11.2013, реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на збут відеопродукції порнографічного характеру, використовуючи доступ до всесвітньої мережі Інтернет за допомогою профілю у мережі «Telegram» під іменем (логіном) « ОСОБА_6 » до якого прив`язаний номер мобільного телефону НОМЕР_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів здійснила збут відеопродукції користувачу мережі «Telegram» під іменем (логіном) « ОСОБА_7 », у кількості двох файлів, під назвами «1.mр4» з кеш-сумою - 32790e89a98553d92808900ec4b380f2 та «2.mp4» з кеш-сумою 9a457cfc8ef0d263eb6cab7687a8cb42, які у відповідності до висновку експерта містять інформацію порнографічного характеру.

Окрім того, продовжуючи свою протиправну діяльність, спрямовану на збут відеопродукцію порнографічного характеру, ОСОБА_5 , 20.08.2025 близько 18 год 15 хв, діючи повторно, перебуваючи у невстановленому слідством місці, за допомогою мобільного телефону марки «Nokia 2/4», ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , із сім-картою НОМЕР_4 , який належить їй на праві власності, всупереч Закону України «Про захист суспільної моралі» від 20.11.2013, реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на повторний збут відеопродукції порнографічного характеру, використовуючи доступ до всесвітньої мережі Інтернет за допомогою профілю у мережі «Telegram» під іменем (логіном) « ОСОБА_6 » до якого прив`язаний номер мобільного телефону НОМЕР_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно здійснила збут відеопродукції користувачу мережі «Telegram» під іменем (логіном) « ОСОБА_8 », у кількості одного файлу під назвою «2.mр4» з кеш-сумою -9а457с1с8еЮс1263еЬ6саЬ7687а8сЬ42, який у відповідності до висновку експерта містить інформацію порнографічного характеру.

У судовому засіданні обвинувачена свою вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях визнала повністю та беззастережно, підтвердила викладені в обвинувальному акті обставини. Суду пояснила, що у зв`язку з важким матеріальним становищем, а також враховуючи що її цивільний чоловік помер, батьків вона теж немає, і сама виховує малолітню дитину, вирішила так підзаробити. Це було тільки два рази. До вчиненого обвинувачена ставиться критично, щиро кається, та просить суд її суворо не карати, запевняючи суд, що такого більше не повториться.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом встановлено порядок дослідження доказів в даному кримінальному провадженні та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. Суд обмежився допитом обвинуваченої, дослідженням письмових доказів, які характеризують її особу, дають можливість вирішити долю речових доказів та питання процесуальних витрат. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень знайшла своє підтвердження та кваліфікує її дії: за ч.2 ст.301 КК України як виготовлення з метою розповсюдження та збут відеопродукції порнографічного характеру, та за ч.3 ст. 301 КК України як виготовлення з метою розповсюдження та збут відеопродукції порнографічного характеру, вчинених повторно.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття ОСОБА_5 , активне сприяння розслідуванню кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином (ч.2 ст.301 КК України) та тяжким злочином (ч.3 ст. 301 КК України), дані про особу винної, те, що обвинувачена раніше не судима, неодружена, не працює, на утриманні має малолітню дитину, на диспансерному обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, як обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Положеннями ст. 50 Кримінального кодексу України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Виходячи із засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Згідно з ч. 6 ст. 368 Кримінального процесуального кодексу України обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року (справа N 750/5031/18, провадження N 51-2761км21) зазначив, що процес призначення покарання, а саме врахування усіх факторів, які мають бути взяті до уваги для обрання виду та розміру покарання, слід розцінювати як сукупність етапів, послідовність яких має значення для прийняття обґрунтованого судового рішення в цій частині. При цьому первинним етапом має бути оцінка ступеня тяжкості злочину, який має значною мірою звузити межі для прийняття конкретного рішення щодо виду та розміру покарання. Наступним етапом вже є врахування обставин, які позитивно або негативно характеризують особу винного, та обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Водночас, визначені у ст. 65 Кримінального кодексу України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 Кримінального кодексу України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадках, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

З огляду на викладене, враховуючи позицію прокурора, що просив призначити обвинуваченій покарання у вигляді 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України встановити 1 рік іспитового строку, позицію обвинуваченої та її захисника, які просили визначити мінімальне покарання передбачено санкцією статті та із застосуванням ст.75 КК України, звільнити обвинувачену від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції її від суспільства, а тому вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої, здійснення виховного впливу та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, є призначення їй покарання за ч.2,3 ст. 301 КК України із застосуванням положень ст. 75 Кримінального кодексу України. Таке покарання є достатнім, справедливим та необхідними для її виправлення та для запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як нею, так і іншими особами.

Визначене обвинуваченій покарання на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності. Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому злочину. Положеннями ст. 50 Кримінального кодексу України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Тому арешти майна, накладені згідно ухвал слідчого судді підлягають скасуванню.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз відповідно до ч.2 ст.124 КПК України покласти на обвинувачену.

Запобіжний захід не обирався.

Питання речових доказів у справі вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.100, 124, 370, 373, 374, ч.15 ст. 615 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 301, ч.3 ст. 301 КК України та призначити їй покарання:

за ч.2 ст. 301 КК України - позбавлення волі на строк два роки;

за ч.3 ст. 301 КК України - позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання ОСОБА_5 позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України та п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк обчислюється відповідно до положень ст.165 КВК України з моменту проголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 7 131 гривню 20 копійок процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення експертиз.

Речові докази:

- оптичний СD-R диск із відеозаписами (постанова від 04.09.2025 року) - зберігати при матеріалах кримінального провадження сторони обвинувачення;

- мобільний телефон марки «Samsung» марки «Galaxy А14» зеленого кольору (постанова від 23.08.2025 року) - повернути власнику ОСОБА_5 ;

- мобільний телефон марки «Nokia 2.4» синього кольору із сім-картою: НОМЕР_4 із чехлом синього кольору (постанова від 23.08.2025 року) - конфіскувати в дохід держави.

Арешт накладений ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28.08.2025 року (справа № 344/14959/25), - скасувати.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд.

Суддя ОСОБА_1