УХВАЛА

27 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 136/71/18

провадження № 51-4510 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Вінницького апеляційного суду від 18 вересня 2025 року стосовно нього,

установив:

Цим вироком Вінницький апеляційний суд частково задовольнив апеляційну скаргу прокурора.

Вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 20 січня 2025 року, яким було виправдано ОСОБА_4 у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, скасував через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

За результатами апеляційного розгляду ухвалив новий вирок.

Визнав винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, звільнив засудженого від покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

У касаційній скарзі засуджений порушує питання про скасування вироку суду апеляційної інстанції, проте обґрунтовує підстави перегляду цього рішення через вирішення достовірності того чи іншого доказу та вимогу до суду касаційної інстанції формулює неправильно.

За змістом пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі має бути наведено: обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги визначено положеннями ст. 436 КПК України.

Проте засуджений подав касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.

У касаційній скарзі засуджений, посилаючись, між іншим, на істотні порушення судом апеляційної інстанції вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування вироку апеляційного суду, проте за наслідками касаційного розгляду просить залишити вирок суду першої інстанції без зміни, який вже було скасовано.

Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою засудженого.

Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення.

Враховуючи наведене, касаційну скаргу засудженого належить залишити без руху, встановивши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

При повторному зверненні до суду касаційної інстанції необхідно підтвердити, що встановлений строк для усунення недоліків не пропущено.

Керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Вінницького апеляційного суду від 18 вересня 2025 року стосовно нього залишити без руху, установивши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3