Справа № 522/1541/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/4979/2025 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ( у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 14 липня 2025 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження № 000891 від 18.08.2022 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 - ч. 3 ст. 28 - ч. 2 ст. 2051, ч. 3 ст. 27 - ч. 3 ст. 28 - ч. 3 ст. 2062, ч. 3 ст. 27 - ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 27 - ч. 3 ст. 28 - ч. 3 ст. 358 - ч. 3 ст. 27 - ч. 3 ст. 28 - ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 28 - ч. 2 ст. 2051, ч. 4, 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 28 - ч. 3 ст. 2062, ч. 4, 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 209, ч. 4, 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 28 - ч. 3 ст. 358, ч. 4, 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 28 - ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 - ч. 2 ст. 2051, ч. 3 ст. 28 - ч. 3 ст. 2062, ч. 3 ст. 209, частинами 4, 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 28 - ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 - ч. 4 ст. 358 КК України та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 - ч. 2 ст. 2051, ч. 3 ст. 28 - ч. 3 ст. 2062, ч. 3 ст. 209, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 28 - ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 - ч. 4 ст. 358 КК України.

Під час судового розгляду захисник ОСОБА_7 подав до Святошинського районного суду м. Києва клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт в нічну пору доби. Вказане клопотання захисником мотивоване необґрунтованістю підозри та відсутністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор у даному кримінальному провадженні звернувся з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , мотивуючи його тим, що на даний час наявні ризики передбачені пунктами 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, які вказують на те, що обвинувачений може переховуватися від суду, впливати на свідків та інших обвинувачених, представників потерпілих та свідків з метою зміни останніми показань в частині фактичних обставин, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також прокурор звертає увагу на те, що ОСОБА_6 висунуто обвинувачення у вчиненні 31 кримінального правопорушення різного ступеня тяжкості, які вчинялися як у складі організованої групи, так і в умовах з іншими невстановленими особами на протязі тривалого часу, у тому числі з використанням умов воєнного стану, а також наявністю в провадженні судів м. Києва та Київської області висунутого обвинувачення у вчиненні інших корисливих злочинів проти власності та у сфері господарської діяльності, у тому числі аналогічних.

Прокурор також у клопотанні про продовження строків тримання під вартою зазначив, про розмір майнової шкоди, у заподіянні якої обвинувачується ОСОБА_6 та інші співучасники, яка становить 41 млн. грн та заявлені вимоги у позові потерпілого в загальній сумі більше 10 млн. грн.

Ухвалою суду клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 задоволено та продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, до 11 вересня 2025 року включно із визначенням застави у розмірі 130 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 393 640 гривень.

Суд, обґрунтовуючи доцільність перебування обвинуваченого під вартою, визнав доведеним, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, продовжують існувати, також судом враховано тяжкість кримінального правопорушення та виняткову складність самого кримінального провадження, обумовлену кількістю обвинувачених, потерпілих та інших його учасників, їх поведінкою та наявним обсягом доказів, які підлягають дослідженню в ході подальшого судового розгляду, усвідомлюючи міру покарання за кримінальні правопорушення, ОСОБА_6 може ухилятися від суду з метою уникнення покарання у разі визнання судом його винуватим, наявний ризик можливого впливу на інших учасників судового провадження та свідків з метою зміни ними показань у ході судового розгляду, зважаючи на те, що обвинувачений ознайомлений з матеріалами даного кримінального провадження, йому відомі анкетні дані інших обвинувачених, представників потерпілих та свідків, місце їх проживання, існує також ризик перешкоджати цьому кримінальному провадженню, а саме надавати інформацію про здобуті та досліджувані в суді докази іншим особам.

Також суд зазначив, що стан здоров`я обвинуваченого не виключає можливості перебування його під вартою в умовах слідчого ізолятору, а у ході досудового розслідування при обранні підозрюваному запобіжний захід у вигляді застави, що складав 150 прожиткових мінімумів доходів громадян , та, у подальшому він був знижений до 130 прожиткових мінімумів доходів громадян.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 14 липня 2025 та ухвалити нову, якою змінити запобіжний захід на домашній арешт.

В обґрунтування апеляційній скарзі захисник зазначає, що прокурором тривалий час наводяться одній й ті самі ризики, хоча вони відсутні з наступних підстав: обвинувачений жодних заходів, скерованих на спотворення обставин події не вчиняв, з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань по вказаному кримінальному провадженню обвинуваченим не вчинялися будь-які дії, спрямовані на тиск щодо свідків та потерпілих, обвинувачений жодних дій спрямованих на ухилення від органів досудового розслідування та суду також не вчиняв.

Також захисник у своїй апеляційній скарзі звертає увагу, що ОСОБА_6 станом на теперішній час 60 років, це вже досить поважний вік, а стан здоров`я людини вже набагато гірше, обвинувачений одружений, дружина перебуває у декретній відпустці, має двох доньок, проживає разом з сім`єю, судимостей немає.

Захисник звертає увагу, що його підзахисний добровільно, без будь-якого примусу приїхав з Київської області до м. Одеси до слідчого судді в судове засідання про обрання йому запобіжного заходу , , що безсумнівно підтверджує факт, що він не збирався і не збирається переховуватися від правоохоронних органів та суду.

Відповідно до вимог ч.4 ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Прокурор у судове засідання не з`явився, клопотань про розгляд апеляційної скарги за його участю не заявляв.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Суд, розглядаючи питання доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, фактично дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку тримання його під вартою у зв`язку з продовженням існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ст.177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , оскільки продовжують існувати обставини, які виправдовують подальше обмеження права останньої перебувати на волі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду про доцільність подальшого перебування під вартою ОСОБА_6 на час судового розгляду.

Як випливає із змісту судового рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі розгляду кримінального провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Рішення суду першої інстанції не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Посилання в апеляційній скарзі на недоведеність прокурором заявлених ризиків не знайшло свого підтвердження, оскільки прокурором в судовому засіданні доведено відповідні відомості щодо існування таких ризиків з посиланням на відповідні аргументи, а суд належним чином перевірив їх наявність.

Наявність у обвинуваченого дружини, малолітньої дитини та місця постійного проживання не є тими стримуючими факторами, які б могли запобігти можливим проявам позапроцесуальної поведінки та не є підставами для обрання менш суворого запобіжного заходу.

Даних про те, що обвинувачений ОСОБА_6 має такий стан здоров`я, який перешкоджає йому перебувати під вартою в умовах СІЗО, провадження за апеляційною скаргою не містить.

Інших переконливих доводів, які б ставили під сумнів правильність висновків судді про доцільність подальшого перебування під вартою ОСОБА_6 , апеляційна скарга не містить.

Відтак, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, має забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду.

Також колегія суддів не вбачає підстав вважати, що визначений судом у межах п.3 ч.5 ст.182 КПК України розмір альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, що становить 130 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є завідомо непомірним для обвинуваченого.

Твердження захисника та обвинуваченого про недоведеність висунутого обвинувачення належними та допустимими доказами чи про неповноважність прокурора, який приймає участь під час судового розгляду в суді першої інстанції, не є предметом розгляду суду апеляційної інстанції, оскільки зводяться до необхідності оцінки доказів кримінального провадження, що є повноваженнями суду, у провадженні якого перебуває кримінальна справа.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства та міжнародного законодавства, які б могли слугувати безумовними підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин ухвала суду є законною.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419, 422-1 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 14 липня 2025 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: