Справа № 468/673/23
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

18.11.2025 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баштанка кримінальне провадження №0000116 від 24.03.2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Явкине, Баштанського району, Миколаївської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з професійно-технічною освітою, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції), обвинуваченого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Баштанського районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження №0000116 від 24.03.2023 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 24.02.2022 року відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 конституції України оголошено про проведення загальної мобілізації. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Таким чином, в Україні діє особливий період. Частиною 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу в Україні» визначено, що громадяни України, які приписані до призовних дільниць, зобов`язані, у тому числі, прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для призову на військову службу. Статтею ч. 1 ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу в Україні» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Відповідно до ст. 65 Конституції України, Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Встановлено, що 21.03.2023 року ОСОБА_5 , будучи військовозобов`язаним та визнаним військово-лікарською комісією ВЛК придатним до військової служби та належним чином у встановленому законом порядку повідомленим працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 про призов на військову службу під час загальної мобілізації, а також про наслідки відмови бути призваним та проходити військову службу, не маючи права на відстрочку, без поважних причин, безпідставно відмовився від проходження військової служби за мобілізацією, про що ним повідомлено відповідних службових осіб центру та власноруч зазначено у своїй заяві. З урахуванням вищенаведеного, ОСОБА_5 , ухилився від виконання свого конституційного обов`язку та призову на військову службу за мобілізацією, чим порушив вимоги ст. 65 Конституції України, положення Законів України «Про військовий обов`язок та військову службу» та «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вимоги Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24.02.2022 року.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України, тобто ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

27.10.2025 до суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_7 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі зміною обстановки.

В обґрунтування клопотання вказав, що відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.10.2025 року ОСОБА_5 призначений на посаду водія господарчого відділення взводу матеріального забезпечення 2 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , ВОС-790037Д та розпочав проходження військової служби в звані «солдат». Зважаючи на те, що обвинувачений до кримінальної відповідальності він раніше не притягувався, вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України є нетяжким, відсутні обставини, що обтяжують покарання, позитивно характеризується за місцем проживання, вчинене ним діяння втратило суспільну небезпечність, а тому є всі підстави для його звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України та закриття кримінального провадження відносно нього.

У судовому засіданні захисник та обвинувачений клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання захисника та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, а також закриття кримінального провадження, так як ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності притягується вперше, на даний час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.10.2025 року №343, та за таких обставин перестав бути суспільно небезпечним.

В силу ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2). Закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом (ч. 8).

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

У ст. 48 КК України визначено, що особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене ним діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

У абз. 1 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23 грудня 2005 року (далі Постанова) судам роз`яснено, що такою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення.

Відповідно до п. 7 Постанови, судам слід мати на увазі, що в зазначеній статті передбачено дві самостійні підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності - втрата суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки на час розслідування чи розгляду справи в суді або діянням, або особою, яка його вчинила.

При цьому треба розрізняти зміну обстановки в широкому розумінні, тобто соціальних, економічних, політичних, духовних, міжнаціональних, воєнних, міжнародних, природних, організаційних, виробничих та інших процесів у масштабах країни, регіону, області, міста, району, підприємства, установи, організації, та у вузькому, - тобто об`єктивних (зовнішніх) умов життя, в яких перебувала особа на час вчинення злочину та які значною мірою позначались на її суспільній небезпечності.

Для застосування ст. 48 КК України необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним.

Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 15.04.2021 року у справі № 161/1390/19 (провадження № 51-5089км19) особу може бути визнано такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнали таких змін, що унеможливлюють вчинення цією особою нового злочину. Такі зміни умов життєдіяльності особи повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь. Такими змінами можуть визнаватись, наприклад: призов особи на військову службу, зміна постійного місця проживання і розірвання зв`язків із кримінальним оточенням, тяжка хвороба або нещасний випадок, унаслідок якого особа стала інвалідом, тощо. У результаті таких змін у житті істотно змінюється морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу. Збереження суспільної небезпечності вчиненого злочину на момент розгляду справи у суді не перешкоджає застосуванню ст. 48 КК України у разі, коли у зв`язку із зміною обстановки особа, яка вчинила злочин, перестала бути суспільно небезпечною.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 березня 2019 року у справі № 569/20/14-к, провадження № 51-2661км18 та від 04 лютого 2021 року у справі № 953/21593/19, провадження № 51-5619км20.

Враховуючи вказані у ст. 336 КК України види покарань та вимоги ст. 12 КК України, інкриміноване кримінальне правопорушення є нетяжким злочином.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.10.2025 року №343, Солдат ОСОБА_5 дійсно призначений на посаду водія господарчого відділення взводу матеріального забезпечення 2 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , ВОС-790037Д та розпочав проходження військової служби в звані «солдат».

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 набув статусу військовослужбовця та розпочав виконання військового обов`язку за мобілізацією, що робить маловірогідним вчинення ним нового однорідного злочину, що свідчить про те, що він перестав бути суспільно небезпечним та підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, відповідно до вимогстатті 48 КК України.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений раніше не судимий, тобто є особою, яка вперше чинила нетяжкий злочин, на диспансерному обліку в нарколога і психіатра не перебуває, компрометуючих даних на нього органу місцевого самоврядування не надходило, обвинувачений просить звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, розуміє наслідки закриття кримінального провадження та те, що закриття провадження з цієї підстави є нереабілітуючою підставою звільнення від кримінальної відповідальності.

Встановлені обставини дають суду підстави для висновку, що обвинуваченого ОСОБА_5 слід звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України у зв`язку із зміною обстановки, а кримінальне провадження відносно нього заст. 336 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2ст. 284 КПК України.

Застосування в кримінальному провадженні положень КК України щодо зміни обстановки відповідає тим міжнародним актам, які закріплюють рекомендацію або обов`язок для держав застосовувати форми відновного правосуддя, змінюючи підхід до реакції держави на злочин та його наслідки з карального на гуманістичний.

Згідно обвинувального акта, реєстру матеріалів досудового розслідування цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати відсутні та запобіжний захід не обирався, речові докази відсутні.

Керуючись ст. 48 КК України, ст.ст.1,2,7,30,31,107,110,283-286,288,314,350,369-371,372,376,392-395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_7 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, на підставі ст. 48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, на підставі ст. 48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки.

Кримінальне провадження №0000116 від 24.03.2023 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: