Справа № 626/4062/25
Провадження № 1-кп/626/417/2025
УХВАЛА

про призначення судового розгляду

25 грудня 2025 року м. Берестин

Берестинський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 626/4062/25, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.5 ст.407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 , яке було внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 26.08.2025 року за №0000839, разом з обвинувальним актом надійшло до Берестинського районного суду Харківської області 23.12.2025 року з Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 застосовано у вигляді тримання під вартою. Ухвалою Берестинського районного суду Харківської області від 23.12.2025 року вищезазначене кримінальне провадження було призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

У підготовчому судовому засіданні прокурор, захисник та обвинувачений вважали за можливе призначити судовий розгляд справи на підставі обвинувального акту та доданих матеріалів.

Крім того, надійшло клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 діб. Мотивуючи клопотання прокурор зазначає, що ризики, які мали місце при обранні запобіжного заходу під час досудового слідства, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати. Вказує, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів передбачених ч.1 ст.307, ч.5 ст.407 КК України. Сторона обвинувачення доводить, що на даний час, не зменшився ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_4 від органів суду, оскільки останній перебуваючи на волі матиме реальну можливість змінити місце свого фактичного перебування, враховуючи що за вчинення злочинів передбачених ч.1 ст.307 загрожує реальне покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років, з за ч.5 ст.407 КК України - покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. Також, не зменшився ризик впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, або вчинити інше кримінальне правопорушення.

За таких обставин доводить, що заявлені ризики, передбачені п.п 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати, що виправдовує тримання ОСОБА_4 під вартою. Будь-яких даних про зменшення чи відсутність останніх, для відмови в задоволенні клопотання не встановлено.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому на строк 60 діб без визначення розміру застави, з викладених у клопотанні підстав.

Захисник у судовому засіданні заперечив проти клопотання прокурора. Звертає увагу, що ризики, на які вказує прокурор жодними доказами не підтверджуються і ґрунтуються виключно на припущеннях. Обвинувачений у судовому засіданні заперечив проти клопотання про продовження строку тримання під вартою. Щодо призначення справи до судового розгляду не заперечив.

Заслухавши думки учасників судового провадження, суд уважає, що підготовка до судового розгляду завершена.

Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст.291 КПК України. Дане кримінальне провадження підсудне Берестинському районному суду Харківської області.

Усі питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, передбачені ст. 315 КПК України, вирішені.

Стосовно клопотання прокурора про продовження стоку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПКУкраїни тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно із ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховатися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Ухвалою слідчого судді Берестинського районного суду Харківської області від 28.11.2025 до ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою 29 грудня 2025 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою суд враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

З урахуванням вимог частини 5 статті 199 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлені раніше ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Згідно положень ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; та ризик втечі обвинуваченого, наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів.

Згідно норм ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбаченихстаттею 177цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Отже, із системного аналізу змісту ч. 2 ст.177 та ч. 1 ст.194 КПК України видно, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу в частині встановлення наявності заявлених стороною обвинувачення ризиків суд керується стандартом доведення "достатні підстави".

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Таким чином, вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі , а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких слідчим суддею під час досудового слідства було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не відпали і продовжують діяти на даному етапі розгляду кримінального правопорушення.

Так, при вирішенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу суд враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальних правопорушень за ч.1 ст.307, ч.5 ст.407 КК України, які відносяться до категорії тяжких злочинів, за які передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку кримінально-карного діяння, в якому обвинувачується ОСОБА_4 та вказує на те, що розуміючи тяжкість покарання він може ухилитися від суду, що свідчить про наявний ризик, визначений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Суд також дійшов висновку, що наявні і не зникли з часу обрання запобіжного заходу ризики, які передбачені п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може впливати на свідків, зокрема шляхом психологічного тиску, умовляння, застосування насильства, або погрози його застосування з метою зміни останніми показів, які є джерелом доказів у кримінальному провадженні. Суд зауважує, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Вказані ризики виправдовують продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою та свідчать, що жоден інший менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти існуючим ризикам. Належних гарантій, які б переважали б за наявними ризиками суду не надано. Належних та допустимих доказів того, що за станом здоров`я обвинувачений не може перебувати під вартою суду не надано. Обставин, які є перешкодою для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою судом не встановлено.

Суд зазначає, що своїм рішенням забезпечує не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, а тому з урахуванням тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, можливої міри покарання, яка йому загрожує та наявності ризиків, визначених ст. 177 КПК України у кримінальному провадженні, та те, що строк тримання обвинуваченого під вартою спливає 29.12.2025, об`єктивної можливості закінчити розгляд кримінального провадження до даної дати відповідно не має, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Отже, оцінюючи в сукупності всі обставини провадження, суд вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованим, зокрема, стороною обвинувачення доведено наявність обставин, передбачених ч. 3ст.199 КПК України, що виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, а тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Водночас, відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України, суд, продовжуючи обвинуваченому строк тримання під вартою, вважає за можливе не визначати розмір застави.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 314-316 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Кримінальне провадження № 626/4062/25 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.5 ст.407 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Берестинського районного суду Харківської області на 06.01.2026 року о 09.30 год.

Кримінальне провадження розглядати суддею одноособово в приміщенні Берестинського районного суду Харківської області.

В судове засідання викликати: прокурора, захисника, обвинуваченого.

Продовжити строк дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому за ч.1 ст.307, ч.5 ст.407 КК України на строк, що не перевищує 60 днів, а саме до 23 лютого 2026 року в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор".

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та направити в ДУ "Харківський слідчий ізолятор".

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження запобіжного заходу до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою, з моменту отримання вказаної ухвали суду в тому самому порядку.

Оскарження ухвалине зупиняєїї виконання.

Суддя