ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/818/1095/25 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
01 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
підозрюваного - ОСОБА_7 ,
захисника - адвоката ОСОБА_8 ,
В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 .
Поряд з цим, цією ж ухвалою застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 06.10.2025 року включно, поклавши на нього певні процесуальні обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.
Не погодившись з таким рішенням слідчого судді захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник посилався на практику ЄСПЛ. Вважав оголошену підозру необґрунтованою. Вказував, що ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України є недоведеними, оскільки відсутні докази їх існування. Поряд з цим вказував на необґрунтованість висновків слідчого судді щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Крім того, з апеляційною скаргою звернувся прокурор, який просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги прокурор посилався на фактичні обставини кримінального провадження, вказував на снування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, зазначав, що інший, більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.
Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити та заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, а також доводи прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги захисника та прокурора не підлягають задоволенню з наступних підстав.
06.08.2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України.
14.08.2025 року слідчий звернулася до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Харкова з клопотанням, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 .
В обґрунтування клопотання слідчий посилалася на обставини кримінального правопорушення, обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, які підтвердив наданими до клопотання доказами. Також зазначав, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення кримінального правопорушення; може незаконно впливати на свідків та експертів у цьому кримінальному провадженні, а також посилався на те, що застосування жодного із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Харкова від 14 серпня 2025 року у задоволенні клопотання слідчого відмовлено.
Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Покладено на ОСОБА_7 певні процесуальні обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.
Обґрунтовуючи таке рішення слідчий суддя встановив обґрунтованість підозри, існування ризику, передбаченого п. 4 ч.1 ст. 177 КПК України, однак під час вирішення питання запобіжного заходу були враховані всі представлені під час розгляду клопотання відомості про особу підозрюваного, який раніше не судимий, розлучений, зареєстрована в м. Харкові, проживає з родичами похилого віку. Які потребують стороннього догляду. Поряд з цим, суд першої інстанції врахував існування позитивної характеристики начальника Куп`янської військової адміністрації. Поряд з цим слідчий суддя встановив, що ризики, передбачені п.п. 1,2,3 ч.1 ст. 177 КПК України є недоведеними. Всі ці дані про особу підозрюваної та обставини вчинення нею кримінального правопорушення, що вказані в підозрі, її роль, визначена в підозрі, встановлення слідим суддею ризику, передбаченого ч.1 ст. 177 КПК України, дані щодо стану здоров`я свідчать про те, що відносно нього можна обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, не застосовуючи до нього найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для забезпечення його поведінки під час досудового розслідування.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно зі ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 176 КПК України до підозрюваного може бути застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, прокурора.
Згідно ч.2 ст.181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі,на строк не більше двох місяців, як зазначено в ч. 6 ст. 181 КПК України. У разі необхідності, відповідно до ч.6 ст.194 КПК України, цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання". (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A,№ 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Вирішуючи клопотання слідчого по суті, слідчий суддя виходив з того, що з урахуванням ризику, встановленого слідчим суддею, однак недоведеністю прокурором неможливості застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, вважав можливим застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, з покладенням обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді, виходячи з наступного.
Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".
При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.
Відповідно до вимог ч.1 п.п.4,5 ст.277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором. Повідомлення має містити, зокрема, такі відомості: зміст підозри, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Як вбачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, в повідомленні про підозру ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України (т.1 арк. 263 276), вказано зміст підозри та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється останній із зазначенням статей (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому дій, передбачених ч.2 ст. 364 КК України, підтверджується відомостями, які містяться у матеріалах кримінального провадження, а саме у: протоколах огляду від 14.06.2025; документах, отриманих під час проведення обшуку від 23.07.2025 року; протоколах допиту свідків; висновках експертів.
Враховуючи обсяг відомостей судового провадження, який об`єктивно свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, згідно підозри.
Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка відповідає вимогам ст.196 КПК України.
Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри та необхідності застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який буде достатнім для запобігання ризикам, встановленим судом першої інстанції та забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо доведеності існування ризику, передбаченого п. 4 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки з метою уникнення кримінальної відповідальності, так як ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, зі штрафом до однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, може вдатися до таких дій.
Надаючи оцінку можливості підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
Крім того, слідчим суддею врахована практика ЄСПЛ, конкретні обставини справи. Суворість покарання, яка є суттєвим, проте не єдиним елементом, що має враховуватись під час обрання запобіжного заходу, не може слугувати підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу.
При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Поряд з цим, належить врахувати, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання, який проживає з родичами похилого віку та здійснює догляд за ними, тобто має міцні соціальні зв`язки. Поряд з цим, враховуючи відомості витягу з розпорядження «Про нагородження відзнаками Харківської обласної державної (військової) адміністрації, подяк від командира військової частини НОМЕР_1 та командира військової частини НОМЕР_2 , а також відомості характеристики начальника Куп`янської міської військової адміністрації, вбачається, що ОСОБА_7 позитивно характеризується за місцем роботи та проживання.
За викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на підозрюваного певних процесуальних обов`язків в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Належить врахувати, що у разі порушення підозрюваним ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, які на нього покладені, сторона обвинувачення не позбавлена процесуальної можливості звернутись до слідчого судді/суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту саме на тримання під вартою.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя суду першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, а доводи апеляційної скарги правильності цього висновку не спростовують.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції та вважає, що застосування до ОСОБА_7 іншого, менш суворого виду запобіжного заходу, ніж цілодобовий домашній арешт, не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді суду першої інстанції про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно ОСОБА_7 та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, ст.407 ч.3 п.1, ст.ст. 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 та прокурора ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Харкова від 14 серпня 2025 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Головуючий -

Судді :