Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №11-сс/4805/810/25
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року колегія суддів Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

прокурора: ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 20 листопада 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 ,-

встановила:

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні, кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2,4,5 ст.190, ч.ч.1,2 ст.209 КК України.

20 листопада 2025 року ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира було задоволено клопотання слідчого щодо ОСОБА_8 про продовження строку тримання під вартою до 21.01.2025 включно.

Визначено розмір застави у розмірі 200 (двісті) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 605600 гривень та покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КК України.

Слідчий суддя прийшов до висновку, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п.3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, суд вважав за необхідне зменшити розмір застави з 300 до 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, які забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді. Постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю за адресою: АДРЕСА_1 ;

За неможливості застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту встановити розмір застави у в сумі, що відповідає 80 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, так як такий розмір застави є посильним для підозрюваного.

Зазначає, що визначений слідчим суддею розмір застави, жодним чином не пов`язуються з майновим станом підозрюваного, не співвідноситься за розміром зі встановленими слідчим суддею ризиками, не відповідає рівню залученості підозрюваного до обставин, які перевіряються у цьому кримінальному провадженні, тобто є невиправдано високим та завідомо непомірним, а тому не може бути застосований, не було встановлено виключних випадків, які дозволяли призначити заставу в розмірі, 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вважає, що вказані докази - взагалі не містять жодних фактів або інформації, яка б прямо чи опосередковано вказувала на ОСОБА_8 як на особу, яка могла вчинити вказані правопорушення, або будь яким чином пов`язувала його з іншими особами зазначеними в клопотанні. Жоден додаток до клопотання не підтверджує факт того, що ОСОБА_8 був обізнаний про злочинну діяльність свого повнолітнього сина.

Посилається на те, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, на утриманні має двох малолітніх дітей, позитивно характеризується, має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, а тому вказані ризики повністю спростовуються застосуванням до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим заходом і він може бути застосованим тоді, коли жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених у ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Крім того, з практики Європейського Суду з прав людини випливає, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Докази долучені до клопотання свідчать, що ОСОБА_8 може бути причетний до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, 4, 5 ст. 190, ч. 1, 2 ст. 209 КК України.

Слідчий суддя також достатньо обґрунтував свої висновки про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2, ст. 209, ч. 2,4,5 ст. 190 КК України, які згідно ст. 12 України є тяжким та особливо тяжким злочинами, за найтяжче з яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна, враховуючи існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, застосування домашнього арешту, як зазначено в апеляційній скарзі захисника, на думку апеляційного суду не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

За таких обставин, апеляційний суд вважає обґрунтованими та законними висновки слідчого судді про наявність достатніх підстав, згідно вимог ст. 194 КПК України для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Колегія суддів зважає і на те, що при розгляді питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі підозрюваного. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Доводи сторони захисту про те, що до підозрюваного ОСОБА_8 може бути застосований більш м`який запобіжний захід, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи захисника, що підозрюваний має поганий стан здоров`я, постійне місце проживання, на утриманні має двох малолітніх дітей не є переконливим аргументом для можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки це не стримало його від протиправної поведінки, відповідно до підозри згідно з якою вбачається систематичне вчинення шахрайства організованою групою за налагодженою схемою заволодіння коштами та майном в великих розмірах та легалізації цього майна.

Таким чином, вирішуючи клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 та неможливості на даний час у застосуванні менш суворого запобіжного заходу.

Доводи захисника, що розмір застави встановлений слідчим суддею є непомірним для підозрюваного, є необґрунтованими.

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, не може бути завідомо непомірним для нього, однак повинен бути таким щоб він міг забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного під ризиком його втратити.

Згідно п.3 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину становить - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя вказаних вище вимог закону дотримався, при цьому врахувавши зміну підозри, сімейний та матеріальний стан підозрюваного зменшив ОСОБА_8 розмір застави з 300 до 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Таким чином, вирішуючи клопотання слідчого про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 та неможливості на даний час у застосуванні менш суворого запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційної скарги, також не спростовують правильність висновків слідчого судді.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 20 листопада 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: