провадження № 1-кс/208/4911/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2025 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м.Кам`янського ОСОБА_1 , ознайомившись зі скаргою адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , на бездіяльність слідчого,

В С Т А Н О В И В :

19.12.2025 адвокат ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді зі скаргою в порядку ч.1 ст.303 КПК України, відповідно до змісту якої, 28.10.2025 ОСОБА_3 звернувся до Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення від 23.10.2025. Подання вказаної заяви підтверджує поштова накладна №884, опис до неї та трекінг з сайту АТ «Укрпошта», однак станом на день звернення (19.12.2025) до слідчого судді з вказаною скаргою, відомості про вказане кримінальне правопорушення до ЄРДР внесені не були.

З урахуванням викладеного, адвокат ОСОБА_2 , діючи в інтересах ОСОБА_3 просить слідчого суддю:

1. скаргу адвоката АО «РЕСПОНД» ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність Кам"янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області задовольнити;

2. зобов`язати посадових осіб Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 про вчинення кримінальних правопорушень від 13.10.2025 та розпочати досудове розслідування;

3. зобов`язати посадових осбі Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області письмово повідомити адвоката АО «РЕСПОНД» ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , про початок кримінального провадження та надати документ, який підтверджує прийняття заяви та внесення її до ЄРДР.

Відповідно до змісту скарги:

- ОСОБА_3 виявив, що у соціальних мережах («Instagram», «TikTok») почало поширюватися його особисте фото, отримане (ймовірно шляхом копіювання або фотографування) із військово-облікового документа ОСОБА_3 (військовий квиток серії НОМЕР_1 від 01.09.2025, який було долучено до матеріалів справи № 611/815/25). Вказане зображення супроводжувалося образливими, принизливими та недостовірними текстовими коментарями, спрямованими на приниження його особи (що підтверджується знімками з екрану мобільного телефону, які додаються до заяви). Як вбачається з доданих до заяви знімків екрана з мобільного телефону, вказані фото поширювала саме ОСОБА_4 , зі своїх особистих аккаунтів («Instagram», «TikTok»). Дане зображення могло бути отримано ОСОБА_4 з матеріалів справи №611/815/25, оскільки представником ОСОБА_3 , адвокатом ОСОБА_5 , було подано клопотання про зупинення провадження, в додатках якого містилась копія військового квитка серії НОМЕР_1 від 01.09.2025.

Виготовлення та поширення фото та відеоматеріалів відбувалося без відома та без згоди ОСОБА_3 , що призвело до порушення його права на недоторканність приватного життя.

- 05.11.2025 до Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області було подано заяву з проханням надати витяг з ЄРДР, оскільки з моменту подання пройшло більше ніж 24 години, а тому вказані відомості вже повинні бути внесені, подання також підтверджується поштовою накладною №942, описом до неї, а також трекінгом з сайту АТ «Укрпошта». У зв`язку з тим, що від Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області не надходило жодної інформації щодо вищевказаної заяви, 08.12.2025 до Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, Кам`янської окружної прокуратури було подано скаргу на бездіяльність Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області. У відповідь на дану скаргу ГУ НПУ в Дніпропетровській області, листом № від 18.12.2025, надали відповідь, де вказують, що при вивченні зібраних матеріалів керівництвом СВ Кам`янського РУП підстав для внесення відомостей до ЄРДР виявлено не було, факту протиправних дій, кримінального правопорушення, порушень суспільної безпеки не встановлено. Окрім цього, Кам`янська окружна прокуратура, листом №56-110-2804-25 від 18.12.2025 також повідомила, що підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за статтями 182, 345-1 КК України не вбачається.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя зазначає наступне.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування регулюється положеннями § 1 Глави 26 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 цього Кодексу слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Згідно ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформляється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Зазначений 10-денний строк, передбачений ч. 1 ст. 304 КПК України, на звернення особи зі скаргою на рішення слідчого починається з моменту прийняття рішення.

Початок обчислення строку на оскарження рішень, дій чи бездіяльності починає спливати з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності, на противагу тому, що строк подання скарги на постанову слідчого, дізнавача, прокурора починається з дня отримання особою її копії.

Процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій її прийняття (ч. 1 ст. 116 КПК України).

19.12.2025 адвокат ОСОБА_2 , діючи в інтересах ОСОБА_3 , звернувся із відповідною скаргою до слідчого судді, водночас, зі змісту скарги вбачається, що заявнику ОСОБА_3 було відомо, що чинним КПК України передбачено строк у 24 години для внесенні відомостей до ЄРДР після отримання відомостей про кримінальне правопорушення. Так, 05.11.2025 ОСОБА_3 звернувся до Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про надання витягу з ЄРДР за заявою ОСОБА_3 про вчинене кримінальне правопорушення, оскільки, як зазначає заявник, з моменту звернення до Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про кримінальне правопорушення вже сплив встановлений ст.214 КПК України строк.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про те, що в даному випадку останнім днем на оскарження бездіяльності Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_3 від 23.10.2025 (фактично отримана Кам`янським РУП ГУНП в Дніпропетровській області 28.10.2025) є 08.11.2025.

Тобто, адвокат звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого в порядку п.1 ч.1 ст. 303 КПК України, із пропуском десятиденного строку, передбаченого ч. 1 ст. 304 КПК України, не порушуючи при цьому перед слідчим суддею питання про поновлення строку для подачі скарги та не вказуючи поважних причин його пропуску.

За приписами ч. 2 ст. 113 КПК процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у строк, установлений КПК України, також міститься у ст. 116 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причин його пропуску.

Стала практика Касаційного кримінального суду Верховного Суду у питанні поважності пропуску процесуальних строків (зокрема, постанови від 27.03.2019 у справі №127/17092/18 (провадження №51-8813км18), від 21.12.2022 у справі №376/2712/21 (провадження №51-1690км22) та інші) свідчить про те, що виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними фактичними даними.

Недотримання встановлених законом процесуальних строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 27.03.2019 у справі №127/17092/18 (провадження №51-8813км18) зазначає, що хоча ст. 117 КПК України передбачено норму щодо поновлення пропущеного строку, однак це можливо лише у разі наявності поважних причин пропуску такого строку. При вирішенні питання про поновлення пропущеного строку судом мають враховуватися такі обставини, як тривалість процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), та інші доречні обставини.

Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але він цього не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інше подібне за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Іншого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає.

Отже, початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (рішення, дії чи бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

На вказані критерії визначення причин поважності пропуску процесуальних строків також неодноразово звертала увагу у своїх постановах і Велика Палата Верховного Суду (зокрема, постанови від 28.04.2022 у справі №9901/480/21, від 08.09.2022 у справі №99/84/22, від 08.09.2022 у справі №990/11/22).

У постанові від 06.03.2021 у справі №1640/2594/18 Верховний Суд зазначав, що дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта. Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі.

Особа, яка звернулась зі скаргою, не зазначила існування об`єктивно непереборних обставин, які б не залежали від її волевиявлення й істотно перешкоджали або ускладнювали реалізацію нею права на оскарження постанови слідчого згідно ст. 303 КПК України у строк, визначений кримінальним процесуальним законодавством, так і не долучила на підтвердження цих обставин відповідних доказів.

Враховуючи вищевикладене, підстав для поновлення процесуального строку на подачу скарги наразі не встановлено.

При цьому, як передбачено ч. 5 ст. 9 КПК України, ст. 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ст. 19 Закону України від 29.06.2004 №19064-V «Про міжнародні договори України», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Стаття 6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Так, у рішенні по справі «Беллет проти Франції» від 04.12.1995 ЄСПЛ зазначив, що ст. 6 §1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд із огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Разом з тим, право на суд одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1975; «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 20.06.2011), не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, особливо щодо умов прийнятності скарги, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави (рішення у справах «Мельник проти України» від 28.03.2006, «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998, «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001).

Якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог національного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним (постанова Верховного Суду від 22.05.2019 у справі №705/5060/18 (провадження №61-3331св19).

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо є поданою після закінчення строку, передбаченого ч. 1 ст. 304 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.

Керуючись статтями 116, 214, 303, 304, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , на бездіяльність слідчого, - повернути особі, яка її подала.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її постановлення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Слідчий суддя ОСОБА_1