Справа №523/9860/25
Провадження №1-кс/523/4340/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Пересипського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання ст.слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000079 від 13.05.2025 у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Фрунзівка Одеської області зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, маючого на утриманні малолітніх дітей 2020 та 2023 років народження, офіційно не одруженого, на момент вчинення кримінального правопорушення перебував у розпорядженні начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , у військовому званні «головний сержант», раніше не судимого,-

ВСТАНОВИВ:

До Пересипського районного суду м. Одеси звернувся старший слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

Відповідно до наданих матеріалів, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України - пропозиція та надання неправомірної вигоди службовій особі, за попередньою змовою групою осіб, за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

За даним фактом, 13.05.2025р. інформацію внесено до ЄРДР за №0000079 та розпочато розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України.

23.05.2025р. підозрюваного затримано в порядку ст.208 КПК України та наступного дня повідомлено про підозру.

26.05.2025р. відповідно до ухвали слідчого судді відносно останнього застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого, просив його задовольнити в повному обсязі, зазначивши при цьому, що ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; переховуватися від органів досудового розслідування; вчинити інше кримінальне правопорушення; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, у зв`язку з чим, просив задовольнити клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тим самим, вважав мету і підстави продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими;

захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання слідчого, просив застосувати його підзахисному більш м`який запобіжний захід;

підозрюваний підтримав позицію захисника.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання слідчого, заслухавши думку учасників судового розгляду, слідчий суддя вважає, що вказане клопотання підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Згідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо сторона обвинувачення доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України при застосуванні запобіжного заходу суд враховує наявність обґрунтованої підозри, доведених ризиків, передбачених ст.177 КПК України, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також інші обставини, зазначені ст.178 КПК України.

Відповідно до ст.17 Закону України №3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч.2 ст.8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України Кримінальне Процесуальне Законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи щодо забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Крім того, суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваних (обвинувачених), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доцільність тримання обвинуваченого під вартою повинна забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки воно свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від слідства.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» зазначав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Згідно повідомлення про підозру, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів.

Обґрунтованість повідомленої Бородіну підозри підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності, зокрема: матеріалами ВВВБ по 2 прикз ГВЗВВБ «Південь» ДПС України; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 14.05.2025 та 23.05.2025; протоколом добровільної видачі свідком ОСОБА_8 грошових коштів отриманих від ОСОБА_4 ; протоколом затримання ОСОБА_4 ; протоколом про адміністративне правопорушення № 296213; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколами огляду від 23.05.2025; матеріалами НСРД; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Вирішуючи питання про продовження стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує дані щодо особи останнього, який є громадянином України, з середньою освітою, маючого на утриманні малолітніх дітей 2020 та 2023 років народження, офіційно не одруженого, на момент вчинення кримінального правопорушення перебував у військовому званні «головний сержант», раніше не судимого.

Враховуючи в сукупності дані щодо особи обвинуваченого, а також тяжкість кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі, тому на думку судді прокурором доведені ризики:

-ризик переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Ризик можливого переховування від органу досудового розслідування та суду, є те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним (позбавлення волі від 4 до 8 років позбавленням волі з конфіскацією майна) дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Зокрема, саме по собі покарання, яке загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання його винним, може спонукати останнього вдатися до спроб переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Крім того встановлено, що ОСОБА_7 наразі самовільно залишив місце служби з метою незаконно перетнути кордон України, тобто ухилитись від служби та зміни місця проживання. Таким чином, перебуваючи на волі, останній за родом своєї діяльності будучи обізнаним про шляхи перетину кордону поза межами прикордонних постів, може повторно вдатися до спроби покинути територію України.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_7 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться неподалік кордону України та може надати йому можливість переховуватись від органів досудового розслідування, або суду.

Окрім того, ОСОБА_7 під час проходження військової служби здійснював охорону державного кордону України, а тому відповідно обізнаний щодо локацій місць де є можливість здійснити виїзд за межі України, а отже є обґрунтовані підстави вважати, що він може здійснити виїзд за межі країни з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

-ризик незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. Ризик обґрунтовується тим, що з метою укриття своєї злочинної діяльності, ОСОБА_7 може впливати на свідків, які є військовослужбовцями та з числа цивільних осіб, що мешкають на прикордонній території, зокрема на тих, які були очевидцями події, а також тих, які можуть бути причетними до протиправної діяльності та наразі встановлюються з метою зміни ними показання на користь останнього, в тому числі шляхом використання зв`язків в Державній прикордонній службі України, погроз, залякування, створення перешкод в переміщенні через державний кордон, тощо, щоб ті надавали показання на його користь. Слід зауважити, що ОСОБА_7 є військовослужбовцем та у зв`язку із покладеними на нього обов`язками військової служби, має доступ до зброї, що може призвести до її використання для впливу на свідків шляхом залякування та погрозою застосування насильства.

-ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Ризик обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього, як на підозрюваного у кримінальному провадженні в разі обрання йому більш м`якого виду запобіжного заходу з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

-ризик продовжувати вчинювати свою злочинну діяльність.

Ризик обґрунтовується тим, що підозрюваний може спробувати надати неправомірну вигоду іншим службовим особам, з метою уникнення кримінальної відповідальності, або здійснити незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями або сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, а також вчинити інше кримінальне правопорушення з метою отримання неправомірної вигоди та уникнення від кримінальної відповідальності, зокрема, щодо тиску на учасників провадження.

Суд враховує доводи сторони захисту, однак вважає, що наразі вони не можуть слугувати підставою для застосування останньому більш м`якого запобіжного заходу.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Будь-яких доказів, які б давали підстави слідчому судді застосувати стосовно підозрюваного більш м`який запобіжний захід, надано не було, а зазначені в клопотанні ризики існують та є обґрунтованими.

Таким чином, дотримуючись завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК України, слідчий суддя враховує необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами суспільства та держави та забезпечення охоронюваних прав та свобод і законних інтересів учасників кримінального провадження та суддя вважає за необхідне задовольнити клопотання та продовжити стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що з урахуванням даних про особу підозрюваного, відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, що у сукупності дає достатні підстави вважати, що на теперішній час застосування більш м`якого запобіжного ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти можливим ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Враховуючи, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального злочину під час воєнного стану, що становить підвищену суспільну небезпеку, а також високий ступінь встановлених ризиків, слідчий суддя приходить до висновку про продовження запобіжного заходу із визначенням розміру застави.

З питання встановлення застави то її розмір повинен відповідати тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та тому ступеню довіри щодо належної процесуальної поведінки підозрюваного (обвинуваченого), який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за кваліфікуючими ознаками: незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями або сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод вчинені з корисливих мотивів.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави у відповідності до вимог ст.182 КПК України, у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткових мінімуму для працездатних осіб, який буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, а також є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст.176, 177, 183, 309, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі)Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк застосування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою , з подальшим утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» - до 24.08.2025р. включно.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України у розмірі - 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Підозрюваний (обвинувачений) або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу.

Підозрюваний, обвинувачений звільняються з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема:

-прибувати до визначеної службової особи за викликом;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні та іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному (обвинуваченому), що відповідно до ч.ч. 8, 10, 11 ст.182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Виконання ухвали покласти на прокурора та ДУ «Одеський слідчий ізолятор», відповідно, в частинах, що стосуються їх повноважень.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1