Справа № 464/6352/25
пр.№ 1-кп/464/556/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.11.2025 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000718 від 10.09.2025, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, громадянина України, неодруженого, непрацевлаштованого, без зареєстрованого місця проживання, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.345, ч.2 ст.350 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

з участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и в:

10.09.2025 близько 12:15 год, під час здійснення патрулювання території, що за адресою: м. Львів, вул. Бузкова, 2Б, старшим дільничним офіцером поліції сектору превенції відділу поліції №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 , спільно із солдатом ОСОБА_7 , стрільцем 3 відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , які виконували свої функціональні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію» та ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме здійснювали патрулювання щодо оповіщення населення під час мобілізації, та перебували у форменому одязі із відповідними знаками розпізнання та діяли у межах своїх повноважень. В ході надання законної вимоги щодо перевірки військово-облікових документів у ОСОБА_3 , останній почав втікати від ОСОБА_8 та ОСОБА_7 та добіг до автомобіля марки Citroen C4, р.н. НОМЕР_1 , який був припаркований на парковці, що за адресою: м. Львів, вул. Бузкова, 2Б. Коли ОСОБА_6 та ОСОБА_7 його наздогнали, ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень працівнику поліції та службовій особі, у зв?язку із його службовою діяльністю, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розпилив подразнюючу речовину із аерозольного балончика «Pepper КО» ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , в область обличчя, спричинивши ОСОБА_9 хімічний опік І ст. рогівки та кон?юктиви обох очей, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, та ОСОБА_7 хімічний опік І ст. рогівки та кон?юктиви обох очей, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Після чого втік з місця події у невідомому напрямку.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.2 ст. 345, ч.2 ст. 350 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин кримінальних правопорушень, викладених в обвинувальному акті. Додатково зазначив, що 10.09.2025 близько 12 год, перебуваючи зі знайомим на парковці, що на вул. Бузкова, 2Б у м.Львові, до них під`їхав автомобіль на іноземній реєстрації, з якого вибігли працівник поліції та працівники ТЦК, які попросили пред`явити документи. Злякавшись, він побіг до автомобіля і в той час, як він хотів у нього сісти, працівник ТЦК почав йому перешкоджати у цьому, у зв`язку з чим він дістав балон зі сльозогінним газом і розпилив його у сторону працівника ТЦК та працівника поліції, який стояв поруч. Надалі він втік з місця події, залишивши автомобіль. Розкаявся у вчиненому та просив суворо не карати.

Від потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 13.11.2025 надійшли заяви про судовий розгляд даного кримінального провадження у їх відсутності. Зазначили, що шкода, завдана кримінальними правопорушеннями, обвинуваченим ОСОБА_3 відшкодована у повному обсязі.

На підставі вимог ст.325 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), за погодженням із сторонами кримінального провадження, судовий розгляд проведено за відсутності потерпілих.

За згодою сторін, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів в добровільності їх позицій, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються. При цьому судом сторонам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.

Оцінивши показання обвинуваченого, які він надав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із правилами ст. ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обвинувальному акту, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення (злочини), передбачені ч.2 ст. 345, ч.2 ст. 350 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч.2 ст.345 КК України, оскільки він умисно заподіяв працівникові правоохоронного органу легкі тілесні ушкодження, у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків.

Також, дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч.2 ст.350 КК України, оскільки він умисно заподіяв легкі тілесні ушкодження службовій особі, у зв`язку з її службовою діяльністю.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.12 КК України, кримінальні правопорушення (злочини), передбачені ч.2 ст. 345, ч.2 ст. 350 КК України, є нетяжкими злочинами.

Обвинувачений ОСОБА_3 неодружений, непрацевлаштований, раніше не судимий, на обліку в КНП ЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» та КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 66 КК України, визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та відшкодування потерпілим завданої ним шкоди.

Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до досудової доповіді провідного інспектора Залізничного РВ філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_10 від 31.10.2025, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим є середній, ризик небезпеки для суспільства обвинуваченого також середній. На думку органу пробації, виправлення цієї особи можливе без ізоляції від суспільства.

За положенням ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи вищенаведене та конкретні обставини справи, за яких вчинено діяння, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, відтак ОСОБА_3 слід визначити покарання в мінімальних межах санкції ч.2 ст. 345, ч.2 ст. 350 КК України у виді позбавлення волі, оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів.

Окрім цього, при призначенні покарання, суд враховує положення ч. 1 ст. 70 КК України, відповідно до якої при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Разом з тим, приймаючи до уваги наведені обставини справи, ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 статтю 75 КК України і звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання, встановивши іспитовий строк, який буде оптимальним, покаже стійкість такого виправлення і неможливість вчинення ним в подальшому інших злочинів, із покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Згідно з п.1 ч.2 ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду.

Спеціальна конфіскація, відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 96-2 КК України, застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне речовий доказ аерозольний балон «PEPPER-KO» марки «Ballisto», зважаючи на його використання під час вчинення злочину, на підставі ст.96-1, 96-2 КК України - застосувати спеціальну конфіскацію та конфіскувати у власність держави.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 345, ч.2 ст. 350 КК України і призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.345 КК України 1 (один) рік позбавлення волі;

- за ч.2 ст.350 КК України 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 остаточне покарання - 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання із випробуванням та встановити іспитовий строк на термін - 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає обов`язки, покладені на нього судом.

На підставі ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази:

-аерозольний балон «PEPPER-KO» марки «Ballisto», який поміщено у спецпакет НПУ «PS1115742» та переданий на зберігання в камеру схову речових доказів ВП №2 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області, в порядку ст. 96-1 КК України, застосувавши спецконфіскацію, - конфіскувати в дохід держави;

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_11