печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою ухвалою Одеського апеляційного суду від 14.09.2023 у справі №947/26765/23, яке належить ОСОБА_4 .

В обґрунтування вимог клопотання представник зазначає, арешт накладено необгрунтовано, а також у накладенні арешту відпала потреба. В обгрунтування клопотання представник зазначає, що вказане майно перебуває під арештом тривалий час, якого було достатньо для огляду та з`ясування обставин, що стосуються кримінального провадження № 0000753. Крім того, представник зазначає, що ОСОБА_4 не має статусу підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000753 від 08.05.2023.

У судовому засіданні представник клопотання підтримав, просив задовольнити клопотання в повному обсязі.

Слідчий у судове засідання не з`явився, направив до суду заперечення, просив відмовити у задоволенні вказаного клопотання, оскільки вказане майно визнане речовим доказом, оскільки вважає, що воно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що підтверджується протоколом огляду спеціаліста від 31.08.2023 року.

Вивчивши матеріали клопотання та долучені до нього матеріали, заслухавши думку представника, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Будь-яке втручання державного органа у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" від 23.09.1982 р.). Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21.02.1986 р.).

Аналогічний принцип відображено в актуальній правовій позиція ЄСПЛ у справі «Garayev v. Azerbaijan» від 02.02.2023, заява №30352/11, зокрема визначає, що оскільки утримання майна Заявника як доказу с заходом, який тимчасово обмежує користування та розпорядження майном, цей захід мас бути передбачений національним законодавством, переслідувати законну мету та бути їй пропорційним.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000753 від 09.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України за фактом розтрати майна службовими особами ДП «МТП Чорноморськ», які використали своє службове становище всупереч інтересам служби шляхом укладання із суб`єктами господарювання (ТОВ «ТК ЕКО Лайн Груп», ТОВ «Е.К.О. Груп», ТОВ «Компанія Крентон Україна», ТОВ «Фрам Шиппінг Еджеснсі», ПП «СВ» ТОВ «Ділекс Транспорт», ТОВ «Лоджистлі», ТОВ «Стивідорна компанія Блек Сі», ТОВ «Гамма Трансбан», ТОВ «ПРОМСТАЛЬ-Україна») угод про організацію та забезпечення експлуатації об`єктів портової інфраструктури, договорів про перевантаження експортних та транзитних вантажів, угоди на будівництво тимчасових конструкцій для збереження зернових на території порту, за тарифами/цінами значно вище ринкових всупереч інтересам державного підприємства, після чого з метою приховування зазначених протиправних управлінських рішень шляхом отримання по ним позитивного експертного висновку замовили за ціною значно вище ринкової послугу з проведення судових експертиз в ТОВ «Центр експертних сервісів», вчинене в умовах воєнного стану.

14.09.2023 Одеського апеляційного суду від скасовано ухвалу суду першої інстанції № 947/26765/23, якою відмовлено у накладенні арешту, частково задоволено апеляцію прокурора та накладено арешт на майно ОСОБА_4 , а саме на: мобільний телефон марки «iPhone» модель «13» в корпусі темно синього кольору imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , із сім-картко мобільного оператора «Водафон» з номером НОМЕР_3 , із сім-картко мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_4 , системний блок у корпусі чорного кольору марки «Artline».

Як вбачається з матеріалів клопотання, метою арешту вказаного майна є збереження речових доказів.

Разом з тим, слідчий суддя також бере до уваги ту обставину, що вилучення майна ОСОБА_4 відбулось 23.08.2023, а тому слідчий суддя вважає, що органу досудового розслідування надано достатньо часу для огляду та можливості належним чином дослідити вилучений мобільний телефон на предмет інформації, що стосується обставин кримінального правопорушення та її копіювання.

Крім цього, слідчий суддя зважає на ту обставину, що вказане майно вже було оглянуто, про що зазначає сам слідчий.

Тобто, фактично слідчим було проведено огляд вказаного майна та отримано необхідну інформацію, яка, як вважає слідчий, може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що вказані предмети є об`єктами матеріального світу та є лише джерелом доказів і самі по собі не можуть доводити ту чи іншу обставин, яка має значення для досудового розслідування.

Крім того, слідчий суддя бере до уваги доводи представника, що ОСОБА_4 не має процесуального статусу підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000753 від 09.05.2023, а досудове розслідування триває більше 2 років.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що подальший арешт майна, який є тимчасовим заходом забезпечення, враховуючи, що мобільний телефон та системний блок було оглянуто слідчим та було достатньо часу для копіювання відповідних відомостей, які мають значення для встановлення обставин, які досліджуються у вказаному кримінальному провадженні, не відповідатиме меті кримінального провадження та буде надмірним втручанням у права особи володіти своїм майном.

Разом з тим, вимоги клопотання в частині зобов`язання уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України негайно повернути ОСОБА_4 вказане вилучене майно, задоволенню не підлягають, оскільки є передчасними, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 169 КПК України, слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Враховуючи викладене, а також те, що однією з засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя вважає доведеною ту обставину, що потреба в арешті майна відпала, оскільки органом досудового розслідування не надано доказів та не доведено існування правових підстав для подальшого збереження арешту майна, зважаючи на його тривале перебування під арештом, протягом якого у слідчого було достатньо часу для копіювання змісту електронних носіїв інформаційних систем, які мають значення для встановлення обставин, які досліджуються у вказаному кримінальному провадженні, а також те, що ОСОБА_4 не має жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні № 0000753, а відтак клопотання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 98, 169-170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна - задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Одеського апеляційного суду від 14.09.2023 року у справі № 947/26765/23 на майно ОСОБА_4 , а саме з:

- мобільного телефону марки «iPhone» модель «13» в корпусі темно синього кольору imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , із сім-карткою мобільного оператора «Водафон» з номером НОМЕР_3 , із сім-карткою мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_4 ;

- системний блок у корпусі чорного кольору марки «Artline», вилучені під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , у рамках кримінального провадження № 0000753 від 09.05.2023.

У решті вимог клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1