УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2025 р. Справа № 596/905/25

Провадження № 1-кп/596/214/2025

Гусятинський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_7

ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Гусятинського районного суду Тернопільської області в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та під час трансляції з приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 клопотання прокурора Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000089 від 27 грудня 2024 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.426 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Гусятинського районного суду Тернопільської області знаходиться кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.426 КК України.

13.10.2025 року від прокурора Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_9 надійшло клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на строк 60 днів з визначенням розміру застави у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 514 000 грн. Посилається на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у не направленні військовою службовою особою до органу досудового розслідування повідомлення про підлеглого, який вчинив кримінальне правопорушення, а також інше умисне невиконання військовою службовою особою дій, які вона за своїми службовими обов`язками повинна була виконати, що заподіяло істотну шкоду, вчинені в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426 КК України. В клопотанні зазначає про те, що 30.12.2024 слідчим суддею Печерського районного суду м.Києва до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті та визначено заставу у розмірі 4 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 12 112 000,00 грн.

25.02.2025 слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва строк тримання під вартою ОСОБА_4 продовжено до 28.03.2025 та визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 3964 прожиткових мінімуми для працездатних осіб, що становить 12 002 992 гривні.

25.03.2025 слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва строк тримання під вартою ОСОБА_4 продовжено до 23.05.2025 та визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 3964 прожиткових мінімуми для працездатних осіб, що становить 12 002 992 гривні.

20.05.2025 слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва строк тримання під вартою ОСОБА_4 продовжено до 28.06.2025 та визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 3500 прожиткових мінімуми для працездатних осіб, що становить 10 598 000 гривень.

25.06.2025 року слідчим суддею Печерського районного суду м.Києва продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 до 23.08.2025 та визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави розмірі 1000 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 3 028 000 грн.

18.08.2025 року ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 до 17.10.2025 та визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави розмірі 500 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 514 000 грн.

Вважає, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, які стали підставою для застосування та продовження стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не зменшились та продовжують існувати. Метою продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експертів та інших учасників кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. Тримання під вартою є єдиним, виключним і достатнім запобіжним заходом який зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого на час судового розгляду справи.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала вищевказане клопотання з наведених в ньому підстав.

Обвинувачений ОСОБА_4 , його захисники адвокати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . ОСОБА_8 заперечили щодо клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та вважають, що слід змінити запобіжний захід на більш м`який м`який, не пов`язаний із позбавленням волі домашній арешт. Посилаються на те, що клопотання сторони обвинувачення необґрунтоване та до задоволення не підлягає. Наявність ризиків зазначених прокурором у клопотанні заперечують, докази на підтвердження їх наявності відсутні. Тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для висновку про існування ризику переховуватися від суду, аргументи мають характер припущень. Досудове розслідування завершено, обвинувальний акт направлено до суду, усі докази, які могли мати значення, зібрані стороною обвинувачення. ОСОБА_4 відсторонений від посади, тому доступу до будь-яких документів, жодної об`єктивної можливості перешкоджати кримінальному провадженню, також впливу на свідків, більшість з яких є військовослужбовцями, у нього немає. Незрозумілим є посилання сторони обвинувачення щодо можливого незаконного впливу обвинуваченого на інших учасників кримінального провадження. Підстав вважати, що ОСОБА_4 ухилявся чи може ухилятися від процесуальних обов`язків немає. Тримання під вартою є винятковим заходом і застосовується лише за доведеності неможливості використання більш м`яких запобіжних заходів, що прокурором взагалі не обґрунтовано. З грудня 2024 року обвинувачений не отримував жодних грошових виплат. Звертають увагу на те, що окрім наведеного, тривалість утримання під вартою обвинуваченого, погіршення стану здоров`я, незадовільний стан здоров`я його дружини та матері, непосильний внаслідок фінансової неспроможності визначений розмір застави є підставами для зміни запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний із позбавленням волі або приведення визначеного розміру застави у відповідність із розміром, передбаченим ст.182 КПК України.

Суд, заслухавши сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання та додані матеріали кримінального провадження, які стосуються розгляду вищевказаного клопотання, приходить до наступного висновку.

Згідно із ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.4 ст.176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Враховуючи положення ч.ч.1,3,4,5 ст.199 КПК України, а також стадію кримінального провадження, суд зобов`язаний розглянути клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, а також встановити, чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, та обставини, які перешкоджають завершенню судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Кримінальне провадження знаходиться на стадії судового провадження, зокрема підготовчого провадження, метою якого відповідно до глави 27 КПК України є вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду.

Оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають характер та тяжкість кримінального правопорушення, а також критерії, визначені у статті 178 КПК України, та ризики, передбачені пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК України і які встановлені ухвалою слідчого судді при обранні запобіжного заходу.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 18.08.2025 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 до 17.10.2025 включно з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_1 та одночасно визначено заставу для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України, у розмірі 500 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить у сумі 1 514 000 грн. Покладено, в разі внесення застави, обов`язки визначені ч.5 ст.194 КПК України, терміном до 17.10.2025 включно.

При вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 , дії запобіжного заходу, крім наявної обґрунтованої підозри, суд вважає, що у даному кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України та встановлені при застосуванні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема, переховування від суду, незаконного впливу на свідків та інших учасників провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" "суворість передбаченого покарання" є суттєвим елементом при оцінюванні "ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Як встановлено, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.426 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, що може бути підставою та мотивом переховуватись від суду.

Крім того, при оцінці наявних ризиків також слід враховувати, що з огляду на тривалий час проходження військової служби у Збройних Силах України, в тому числі на керівних посадах, він має стійкі зв`язки у вказаному військовому формуванні, які може використати для незаконного впливу на інших учасників кримінального провадження, в тому числі свідків.

Судом враховано обставини, визначені ст.178 КПК України. Відомостей, які б вказували на неможливість утримування обвинуваченого під вартою, на даний час не здобуто.

Оцінюючи викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що на даному етапі судового провадження лише винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою буде співрозмірним тяжкості і характеру діяння, яке інкримінується обвинуваченому, є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки та дозволить під час судового розгляду запобігти ризикам.

Застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 домашнього арешту не зможе забезпечити запобігання наявним ризикам та виконання ним своїх процесуальних обов`язків у цьому кримінальному провадженні, тому з врахуванням наведеного в задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, слід відмовити.

Європейський суд з прав людини в справі Боротюк проти України (Borotyuk v. Ukraine) (заява № 33579/04, рішення від 16.03.2011 року) звернув увагу на те, що: 62. Доводи за і проти звільнення з під варти не повинні бути загальними й абстрактними. У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Разом з тим розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ст.182 КПК України).

Суд враховує майновий та сімейний стан обвинуваченого, його особу, також те, що з 30.12.2024 обвинувачений ОСОБА_4 перебуває під вартою з утриманням на гауптвахті з визначенням застави та з цього часу, відповідно до поданої стороною захисту інформації, грошове забезпечення йому не нараховувалось та не виплачувалось.

Застава, як альтернативний запобіжний захід, розмір якої було зменшено до 500 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 514 000 грн. ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 18.08.2025 року, протягом строку дії ухвали не була внесена ані обвинуваченим, ані іншим заставодавцем.

Такі обставини свідчать про непомірний розмір для обвинуваченого та відсутність об`єктивної можливості її внесення, на що і посилається сторона захисту, тому розмір застави необхідно зменшити до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень, із покладенням обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК України. А саме: - прибувати за викликом до суду; - не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; - повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; - утримуватися від спілкування із військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 ; - здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; - носити електронний засіб контролю, що відповідатиме критеріям справедливості та співмірності (пропорційності), забезпечить справедливий баланс інтересів особи і суспільства.

Керуючись ст. ст. 177-178, 183, 197, 314, 331, 371, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 11 грудня 2025 року.

Зменшити розмір застави, визначеної ОСОБА_4 як альтернативний запобіжний захід до 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наступні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

-прибувати за викликом до суду;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; -повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування із військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 ;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-носити електронний засіб контролю.

Строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 , у разі його звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, визначити до 11 грудня 2025 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Копію ухвали суду вручити учасникам кримінального провадження та направити в ІНФОРМАЦІЯ_1 , для відому та виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_10