КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора у провадженні - ОСОБА_2 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 11 серпня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 11 серпня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотань прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_2 про оголошення обвинуваченого ОСОБА_3 у міжнародний розшук та про застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364-1, ч. 3 ст. 28, ч. 1, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364-1, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України, зупинено, у зв`язку із розшуком останнього.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, прокурор у провадженні - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу суду незаконною, необґрунтованою та такою, що винесена без урахування істотних обставин, що мають значення у кримінальному провадженні, а також посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить її скасувати в частині відмови у задоволенні клопотань прокурора про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою та про оголошення обвинуваченого ОСОБА_3 у міжнародний розшук, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора про оголошення обвинуваченого ОСОБА_3 у міжнародний розшук та обрати обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам закону та дослідивши матеріали судового провадження, вважаю, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора у провадженні - ОСОБА_2 необхідно відмовити, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року _________________________________________________________________

Справа №11-кп/824/5456/2025 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_4

Категорія: ч. 2 ст. 366 КК України Доповідач ОСОБА_1

№19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Процесуальним законом, який конкретизує положення Конституції України щодо обмеження можливості оскарження рішень суду, у даному провадженні виступає Кримінальний процесуальний кодекс України.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

При цьому частина друга наведеної норми закону регламентує, що ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення відповідних судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених Кримінальним процесуальним кодексом України.

Отже, положеннями КПК України не передбачено можливості окремого оскарження ухвали про відмову у задоволенні клопотань прокурора про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про оголошення обвинуваченого у міжнародний розшук та про зупинення кримінального провадження у зв`язку із розшуком обвинуваченого, яка постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції, а тому апеляційна скарга прокурора у провадженні - ОСОБА_2 подана без додержання вимог ст. 392 КПК України, а саме, на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, про що зазначено й в ухвалі суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

З огляду на викладене, вважаю, що у відкритті провадження, відповідно до положень ч. 4 ст. 399 КПК України, за апеляційною скаргою прокурора у провадженні - ОСОБА_2 слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 399 КПК України, суддя

у х в а л и л а:

відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора у провадженні - ОСОБА_2 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 11 серпня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотань прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_2 про оголошення обвинуваченого ОСОБА_3 у міжнародний розшук та про застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364-1, ч. 3 ст. 28, ч. 1, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364-1, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України, зупинено, у зв`язку із розшуком останнього.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції на підставі ч. 6 ст. 399 КПК України.

Суддя

Київського апеляційного суду ОСОБА_1