Справа № 136/5/25
Провадження №11-сс/801/1049/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції:
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУ18 грудня 2025 рокуД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю:

заявника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 02.12.2025, якою відмовлено у поновленні строку на оскарження постанови слідчого СВ Відділу поліції № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 від 28.12.2024 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000362 від 18.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 02.12.2025 було відмовлено ОСОБА_5 у поновленні строку на оскарження постанови від 28.12.2024 про закриття кримінального провадження.

Дане рішення мотивоване тим, що дослідивши усі обставини справи про які зазначає ОСОБА_5 у своєму клопотанні про поновлення строків на оскарження постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 28.12.2024, заявник не навів жодного переконливого аргументу для поновлення строку.

Не погодившись із вказаним рішенням суду ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу у якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою поновити строк на оскарження постанови слідчого СВ Відділу поліції № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 від 28.12.2024 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000362 від 18.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвала Липовецького районного суду Вінницької області від 02.12.2025, на думку апелянта, є незаконною та постановлена із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зокрема, заявник зазначає, що суд першої інстанції не в повному обсязі дотримався положень закону щодо з`ясування всіх обставин справи, що, у свою чергу, призвело до ухвалення необґрунтованого судового рішення.

При цьому апелянт наголошує, що ключовим порушенням є ненадання йому слідчим вчасно постанови про закриття кримінального провадження, попри те, що її вручення було прямо передбачене самою постановою, що, на переконання заявника, свідчить про порушення процесуальних норм.

Також у скарзі зазначено, що 14 серпня під час виїзного прийому у керівника окружної прокуратури заявник особисто звертався з проханням провести службове розслідування щодо зазначеної постанови, зокрема з`ясувати, чи проходила вона передбачену законом процедуру погодження прокурором. Водночас апелянт вважає, що керівник місцевої прокуратури надалі продовжував маніпулювати законом.

Разом з тим, листом від 02.09.2025 № 54/1-1177-23 заявнику було роз`яснено право на звернення до суду, чим він і скористався, а 12 листопада, відповідно до власної заяви, отримав копію постанови про закриття кримінального провадження із зазначенням дати видачі та підписом особи, яка її видала.

Однак, як зазначає апелянт, суд першої інстанції, акцентуючи увагу на тому, що заявником подано копію постанови лише зі штампом та підписом, не звернув належної уваги на дату її видачі 12.11.2025, а також не надав оцінки обставинам, пов`язаним із дотриманням вимог всебічного, повного та неупередженого дослідження матеріалів відповідно до ст.ст. 303307 КПК України, що, на думку заявника, і зумовило ухвалення незаконної ухвали.

Крім того, апелянт не погоджується з висновком суду про те, що йому нібито було достеменно відомо про закриття кримінального провадження ще з 06.01.2025 року та що жодних дій з оскарження не вчинялося, оскільки такі твердження не відповідають дійсності.

Заявник зазначає, що з 06 по 13 січня перебував на стаціонарному лікуванні, а лише 14 січня, після переведення на амбулаторне лікування, отримав ухвалу суду від 06 січня у справі № 136/5/25 (провадження № 1-кс/136/3/26) щодо постанови від 26 грудня, яка не стосується оскаржуваної постанови від 28 грудня 2024 року.

Також у скарзі вказується, що заявник протягом більше ніж пів року перебував на тривалому лікуванні як особа з інвалідністю ІІІ групи, переніс два інфаркти, а згодом йому була встановлена ІІ група інвалідності для визначення ступеня працездатності, у зв`язку з чим звернення до апеляційного суду було вимушеним та зумовленим об`єктивними обставинами.

18.12.2025 на адресу суду надійшло клопотання начальника Липовецького відділу окружної прокуратури ОСОБА_7 , у якому останній просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, а розгляд апеляційної скарги здійснювати без його участі у зв`язку із зайнятістю в інших судових засіданнях.

Оцінивши зміст поданого клопотання, з урахуванням характеру апеляційних доводів, меж апеляційного перегляду, а також того, що позиція сторони обвинувачення викладена у письмовій формі та міститься в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку про можливість здійснення апеляційного розгляду за відсутності прокурора.

При цьому колегія суддів виходить з того, що неявка прокурора за наявності відповідного клопотання та належного повідомлення не перешкоджає повному, всебічному й об`єктивному перегляду оскаржуваного судового рішення та не порушує прав інших учасників кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, позицію ОСОБА_5 , який просив задовільнити його апеляційну скаргу, вивчивши заяву прокурора, дослідивши матеріали судової справи, усі доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_5 .

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Указаним вимогам ухвала слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 02.12.2025 відповідає.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України встановлено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність, передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Таким чином, закон пов`язує початок перебігу строку на оскарження постанови слідчого не лише з фактом її винесення, а й із моментом отримання її копії, однак покладає на скаржника обов`язок довести обставини, які свідчать про своєчасність звернення або поважність причин пропуску такого строку.

Як встановлено слідчим суддею суду першої інстанції, рішення про закриття кримінального провадження було прийняте слідчим 28.12.2024, при цьому у самій постанові зазначено про її направлення заявнику. Разом з тим, скарга на вказане рішення надійшла до суду лише 01.12.2025, тобто майже через рік після її прийняття, що очевидно виходить за межі десятиденного строку, передбаченого ч. 1 ст. 304 КПК України.

Скаржник, порушуючи питання про поновлення строку, посилається на те, що про закриття кримінального провадження дізнався лише 07.11.2025 з листа Немирівської окружної прокуратури, а копію постанови слідчого отримав лише 12.11.2025. Однак такі твердження не підтверджені належними та допустимими доказами.

Зокрема, на долученій до матеріалів скарги копії постанови про закриття кримінального провадження відсутні будь-які відмітки про її отримання ОСОБА_5 саме 12.11.2025. Натомість наявний лише штамп про завірення копії слідчим, що саме по собі не підтверджує факту та дати її вручення скаржнику.

За відсутності інших доказів апеляційному суду об`єктивно неможливо встановити, коли саме скаржник отримав копію постанови, а тому наведені ним доводи є припущеннями та не відповідають вимогам доказовості.

При цьому суд звертає увагу, що ОСОБА_5 був ініціатором відкриття кримінального провадження, був обізнаний про хід досудового розслідування та про вчинення в його межах процесуальних дій, а тому твердження про те, що він протягом майже дванадцяти місяців не знав про результати розслідування та не міг отримати копію постанови про його закриття, є непереконливими та не підтверджені жодними об`єктивними даними.

Більше того, колегією суддів встановлено, що 02.01.2025, тобто після закриття кримінального провадження, ОСОБА_5 звертався до суду зі скаргою на іншу постанову слідчого, винесену в межах цього ж кримінального провадження. Ухвалою слідчого судді від 06.01.2025 у справі № 136/5/25 (провадження № 1-кс/136/3/25) в задоволенні цієї скарги було відмовлено, при цьому в мотивувальній частині ухвали прямо зазначено, що кримінальне провадження закрите постановою слідчого від 28.12.2024 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Зазначену ухвалу ОСОБА_5 отримав 14.01.2025, про що свідчить його особистий підпис на супровідному листі.

Отже, як мінімум з цієї дати скаржнику було достеменно відомо про факт закриття кримінального провадження, що повністю спростовує його твердження про отримання відповідної інформації лише у листопаді 2025 року.

За таких обставин суд дійшов висновку, що перебіг строку на оскарження постанови слідчого розпочався не пізніше 14.01.2025, однак жодних дій щодо її оскарження у встановлений законом строк скаржником вчинено не було.

Посилання ОСОБА_5 на тривале лікування як на підставу для поновлення строку також не можуть бути визнані поважними.

Надані медичні документи підтверджують перебування скаржника на стаціонарному лікуванні у період з 06.01.2025 по 13.01.2025, подальше амбулаторне лікування та курс реабілітації до червня 2025 року. Водночас скаржником не наведено жодних обґрунтованих пояснень, яким чином зазначені обставини унеможливлювали подання скарги, зокрема шляхом звернення через представника.

При цьому матеріалами справи підтверджується, що 14.01.2025 скаржник особисто з`являвся до суду та отримував ухвалу у цьому ж кримінальному провадженні, що свідчить про наявність у нього реальної можливості реалізовувати свої процесуальні права.

Крім того, скаржником не надано жодних доказів існування об`єктивних перешкод для звернення до суду в період з 26.06.2025, тобто після завершення лікування, і до 01.12.2025, коли скарга фактично була подана.

Вказаний проміжок часу становить понад п`ять місяців та сам по собі свідчить про відсутність належної процесуальної активності з боку заявника.

Отже, подання скарги здійснено з істотним пропуском процесуального строку, а наведені скаржником обставини не можуть бути визнані поважними причинами для його поновлення.

За таких умов суд апеляційної інстанції повністю погоджується із рішенням слідчого судді, та не вбачає підстав для поновлення строку, передбаченого ч. 1 ст. 304 КПК України.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 02.12.2025, якою відмовлено у поновленні строку на оскарження постанови слідчого СВ Відділу поліції № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 від 28.12.2024 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000362 від 18.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення може бути оскаржена до суд касаційної інстанції (Касаційного кримінального Суду в складі Верховного Суду) протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3