Провадження № 1-кс/201/4014/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2025 року м. Дніпро

Слідча суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Соборного районного суду міста Дніпра клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє від імені та в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛКО ЕВОЛЮШН», про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000114 від 09 червня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 204, ч. 1 ст. 209 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

До Соборного районного суду міста Дніпра надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє від імені та в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛКО ЕВОЛЮШН», про скасування арешту майна, накладеного в рамках кримінального провадження № 0000114 від 09 червня 2024 року ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2025 року по справі № 201/5986/25, шляхом заборони розпорядження на автомобіль «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 .

В обґрунтування зазначає, що, з моменту накладення арешту на транспортний засіб «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 , минуло більше двох місяців, а з моменту тимчасового вилучення більше ніж півроку (з 27 лютого 2025 року). Тож, ТОВ «АЛКО ЕВОЛЮШН», як власник вказаного автомобіля, зазнає надмірного втручання у право власності, що є неспівмірним інтересам у кримінальному провадженні. На думку представника заявника на теперішній час відпала необхідність правового обмеження ТОВ «АЛКО ЕВОЛЮШН» у праві власності на автомобіль «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 , а отже доцільно скасувати накладений ухвалою Дніпровського апеляційного суду арешт з огляду на наступне. Звертає увагу, що Верховний суд неодноразово наголошував, що арешт є триваючим втручанням, тому навіть правильне рішення про арешт майна може з часом втратити свою обґрунтованість в результаті важливих обставин або виявлення чи виникнення нових обставин Це може потребувати зміни в режимі арешту майна і навіть його скасування. Ці рішення є не менш важливими в контексті забезпечення права на мирне володіння майном, оскільки з плином часу втручання з боку держави вимагає все більш переконливих аргументів. З моменту арешту майна жодній особі, зокрема серед працівників та керівництва ТОВ «АЛКО ЕВОЛЮШН», як третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, не повідомлено про підозру у вчиненні злочинних дій, про які вказувала сторона обвинувачення у клопотанні, що свідчить про відсутність в органу досудового розслідування належних та допустимих доказів причетності дотичних до ТОВ «АЛКО ЕВОЛЮШН» осіб до злочинної діяльності, а отже відсутні підстави вважати, що вилучене в ході обшуку майно може мати значення для кримінального провадження. Отже, на думку третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, та її представника, подальший арешт тимчасово вилученого в ході обшуку у ТОВ «АЛКО ЕВОЛЮШН» майна фактично суперечитиме кримінальному процесуальному законодавству України та усталеній судовій практиці ЄСПЛ, КСУ та Верховного Суду.

Представник заявника та слідчий у судове засідання для розгляду клопотання не з`явилися, про час та місце його розгляду повідомлені належним чином, адвокат ОСОБА_3 направив заяву про розгляд клопотання про скасування арешту за його відсутності, зазначивши, що наполягає на задоволенні клопотання про скасування арешту майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, що не з`явилися.

Дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, слідча суддя вважає за можливе скаргу задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, у провадженні СВ ВП № 2 ДРУП № 1 ГУНП у Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000114 від 09 червня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 204, ч. 1 ст. 209 КК України.

24 лютого 2025року ухвалою слідчого судді (справа №201/2191/25, провадження 1-кс/201/861/25) надано дозвіл на проведення обшуку транспортного засобу «DAF», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ТОВ АЛКО ЕВОЛЮШН, з метою виявлення та вилучення, зокрема: алкогольних напоїв без марок акцизного податку чи з підробленими марками акцизного податку; рідини, що містить спирт у своєму складі; незаконного виготовлених спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, пива, інших підакцизних товарів; незаконно виготовлених (контрафактних) підроблених марок акцизного податку; етикеток з брендами виробників алкогольних напоїв; інших підакцизних товарів.

27 лютого 2025 року під час проведення обшуку вищезазначеного автомобіля було виявлено та вилучено скляні пляшки горілки, з марками акцизного податку та тетропаки з рідиною із запахом спирту, без марок акцизного податку, також було вилучено транспортний засіб «DAF», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ТОВ АЛКО ЕВОЛЮШН.

28 лютого 2025 року постановою прокурора скляні пляшки горілки, з марками акцизного податку, тетропаки з рідиною із запахом спирту, без марок акцизного податку, та транспортний засіб «DAF», державний номерний знак НОМЕР_1 , визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000114.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2025 року у справі № 201/5986/25, провадження № 11-с/803/1279/25 накладено арешт на автомобіль «DAF», державний номерний знак НОМЕР_1 , шляхом заборони розпорядження вказаним майном.

Згідно реєстраційної картки транспортного засобу автомобіль «DAF», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , належить на праві власності ТОВ «АЛКО ЕВОЛЮШН».

Слідчою суддею досліджені матеріали кримінального провадження № 0000114 від 09 червня 2024 року, надані слідчим, з яких вбачається, що після накладення арешту на вказаний автомобіль у кримінальному провадженні з 25 червня 2025 року не здійснювались жодні процесуальні дії та слідчі (розшукові) заходи, зокрема і з арештованим автомобілем «DAF», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Разом з тим, з моменту накладення арешту на майно вже минуло понад 3 місяці, а з моменту тимчасового вилучення майна та визнання його речовим доказом у кримінальному провадженні минуло вже понад 6 місяців, проте за цей час, вилучене майно не використовувалось в проведені будь-якої експертизи, або в якихось інших слідчих діях.

Відповідно до ч. 1ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або вилучений нею, повинен бути якнайшвидше повернутий власнику, крім випадків передбачених ст.ст.160-166,170-174 КПК України.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями174,539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Відповідно до ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна або його скасування для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст.94,132,173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно з п. 7 ч. 2ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Як встановлено в ході судового розгляду, жодних із ознак, які б характеризували вилучені під час проведення обшуку речі, як речові докази, відповідно до ст. 98 КПК України немає, та відповідно до ч. 6 ст. 100 КПК України, підлягають поверненню його власнику. На даний час вказане арештоване майно органом досудового розслідування зберігається, проте жодні експертизи не проводяться, а накладений арешт майна уже протягом тривалого часу позбавляє його, як власника можливості розпоряджатись вказаним майном на власний розсуд.

Згідно вимог ст.321ЦПК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з`ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід"ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1Європейської конвенції з прав людини.

Під час судового розгляду встановлено недостатність одного лише посилання слідчого на те, що майно є речовим доказом по даній справі, а тому таке майно підлягає арешту.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( див. п. 46 рішення у справі " Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі" Рябих проти Росії", п. 31 рішення у справі " Марушин проти Росії", п. 61 рішення у справі"Брумареску проти Румунії").

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини ( рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82 р., «Новоселецький проти України» від 11.03.2003 р., «Федоренко проти України» від 01.06.2006 р.).

У свою чергу, право власності в Україні охороняється законом, держава забезпечує стабільність правовідносин власності.

Згідно вимог статті 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до статей391,392 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до положень статті 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі вище викладеного, ураховуючи, що органом досудового розслідування не доведена об`єктивна необхідність продовження дії арешту на автомобіль «DAF», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , який належить на праві власності ТОВ «АЛКО ЕВОЛЮШН», тож подальше обмеження власника майна у праві вільно володіти своїм майном призведе до порушення законних прав та інтересів, з огляду на що слідча суддя дістається висновку про необхідність задоволення клопотання представника власника майна.

Керуючись ст.ст. 28, 107, 110, 169, 170, 174 КПК України, слідча суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє від імені та в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛКО ЕВОЛЮШН», про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000114 від 09 червня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 204, ч. 1 ст. 209 КК України, задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2025 року (справа № 201/5986/25, провадження № 11-с/803/1279/25) на майно, яке було вилучено 27 лютого 2025 року під час проведення обшуку, а саме: на автомобіль «DAF», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , який належить на праві власності ТОВ «АЛКО ЕВОЛЮШН».

Зобов`язати уповноважених осіб слідчого відділення відділу поліції № 2 Дніпропетровського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та прокурорів Правобережної обласної прокуратури повернути вищевказане майно його власнику Товариству з обмужуеною відповідальністю «АЛКО ЕВОЛЮШН».

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Соборний районний суд міста Дніпра протягом семи днів з дня проголошення ухвали суду.

Слідча суддя ОСОБА_1