Справа № 344/9192/25
Провадження № 1-кп/344/1011/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря с/з: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3 ,

представника потерпілого: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у місті Вуглегірськ, Донецької області, місцем тимчасового перебування якого є хостел «МІФ», що по вулиці Тарнавського, будинок 25 у місті Івано-Франківськ, з середньою спеціальною освітою, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше судимий:

08.11.2017 Сєверодонецьким міським судом Луганської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу 850 грн.;

30.10.2018 Сєверодонецьким міським судом Луганської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

02.05.2019 Сєверодонецьким міським судом Луганської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

21.01.2020 Сєверодонецьким міським судом Луганської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, в умовах воєнного стану.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

Так, 19.02.2025 року, о 16 годині 33 хвилин, ОСОБА_5 зайшов до приміщення гіпермаркету ТОВ «Епіцентр К», який розташований за адресою: місто Івано-Франківськ, вулиця Івасюка, 17. Перебуваючи у вказаному приміщенні, ОСОБА_5 підійшов до одного з товарно-виставкових стелажів, на полиці якого помітив товарно-матеріальні цінності, після чого в останнього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_5 , у період дії на території України воєнного стану, який введений згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-1X, продовженого відповідно до Указу Президента України від 14.01.2025 року №26/2025, затвердженим Законом України від 15.01.2025 року №4220-1Х з 05 години 30 хвилин 08 лютого 2025 року (строком на 90 діб), діючи умисно та повторно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, з метою незаконного збагачення, вважаючи, що за його діями ніхто з осіб, які б могли усвідомлювати факт протиправного заволодіння майном, не спостерігає таємно викрав із виставкового стелажа магазину лазерний рівень марки «BOSCH GLI 3-80» H360/2xV360 вартістю 12341,63 гривень без ПДВ, який заховав під свою куртку, в яку був одягнений, після чого з викраденим майном вийшов з гіпермаркету ТОВ «Епіцентр К», не здійснивши оплату за вказаний товар.

Після вчинення крадіжки ОСОБА_5 покинув місце вчинення злочину, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «ЕПІЦЕНТР К» майнову шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та надав суду показання, що дійсно за обставин зазначених в обвинувальному акті він таємно викрав із виставкового стелажа гіпермаркету ТОВ «Епіцентр К`лазерний рівень, який заховав під свою куртку, в яку був одягнений та вийшов з магазину не здійснивши оплату за вказаний товар. Він розуміє, що вчинив неправильно, йому дуже прикро за свою поведінку та вчинок. З матеріалами досудового розслідування ознайомлений, їх не оспорює, у вчиненому щиро кається, просить не досліджувати усі докази, а обмежитися його допитом.

Вислухавши думки учасників процесу суд приходить до висновку, що клопотання прокурора та обвинуваченого ОСОБА_5 про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються підлягає до задоволення, оскільки показання обвинуваченого ОСОБА_5 не викликають сумнівів у правильності розуміння ним змісту та обставин вчинення кримінального правопорушення, їх добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються. У суду відсутні сумніви у добровільності позиції обвинуваченого. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Згідно з ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином; дані про особу обвинуваченого, який критично ставиться до вчиненого, на обліку в лікаря нарколога чи психіатра не перебуває; раніше судимий.

Обставинами, які відповідно до ч.1 ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриття злочину. На підставі ч.2 ст.66 КК України суд вважає за необхідне визнати такою, що пом`якшує покарання іншу, не зазначену в частині першій цієї статті обставину, а саме наявність у обвинуваченого ОСОБА_5 хронічних захворювань.

Обставин які відповідно до ч.1 ст.67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 в ході судового розгляду судом не встановлено.

Окрім цього, з досудової доповіді про обвинуваченого вбачається висока ймовірність вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення та високий рівень його небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, а виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського судуз прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Отже, враховуючи вищенаведене, думку прокурора, яка просила призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, думку обвинуваченого ОСОБА_5 , який просив призначити йому найбільш м`яке з можливих покарань, дані про особу винного, який критично ставиться до вчиненого, наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме щире каяття, активне сприяння розкриття злочину та наявність у обвинуваченого ОСОБА_5 хронічних захворювань, суд приходить до висновку, що вказані обставини, що пом`якшують покарання в своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а тому суд, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, вважає, що ОСОБА_5 на підставі ч.1 ст.69 КК України слід призначити покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції ч.4 ст.185 КК України, а саме на строк 1 (один) рік. Саме таке покарання буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Суд, при призначенні покарання не застосовує до обвинуваченого ОСОБА_5 вимоги ст.75 КК України, оскільки враховує, те що обвинуваченим не відшкодовано завданих кримінальним правопорушенням збитків та не вжито жодних заходів для примирення з потерпілим.

У кримінальному провадженні потерпілий ТОВ «Епіцентр К» заявив цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_5 , у якому просив суд стягнути у його користь з ОСОБА_5 завдану кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду, що завдана злочином у розмірі 10 545 (десять тисяч п`ятсот сорок п`ять) гривень 60 копійок.

Обвинувачений ОСОБА_5 під час судового розгляду, заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов визнав у повному обсязі.

Вирішуючи долю заявленого у кримінальному провадженні потерпілим ТОВ «Епіцентр К» цивільного позову про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди, що завдана злочином, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.127 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення. Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.ч. 1,4,5 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що цивільний позов потерпілого є обгрунтованим, доведений належними доказами, вартість викраденого майна відповідає сумі заявлених позовних вимог та повністю визнається обвинуваченим, суд вважає, що даний цивільний позов підлягає до задоволення.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні не обирався, підстави для його обрання відсутні.

Процесуальні витрати за проведення судової експертизи в розмірі 1696 (одна тисяча шістсот дев`яносто шість) гривень, 32 копійки відповідно до ч.2 ст.124 КПК України покласти на обвинуваченого.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374, 381, 382, 394, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та із застосуванням ч.1 ст.69 КК України призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з моменту його затримання для виконання вироку.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_5 в користь держави 1696 (одна тисяча шістсот дев`яносто шість) гривень, 32 копійки за проведення судових експертиз.

Цивільний позов потерпілого ТОВ «Епіцентр К» - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_5 , у користь ТОВ «Епіцентр К» ідентифікаційний код 32490244, 10 545 (десять тисяч п`ятсот сорок п`ять) гривень 60 копійок на відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди.

Речові докази по справі після набрання вироком законної сили:

DVD R диск з відеозаписами (постанова слідчого від 22.03.2025 року) - зберігати в матеріалах кримінального провадження сторони обвинувачення;

Куртку чорного кольору (постанова слідчого від 07.03.2025 року) - повернути обвинуваченому ОСОБА_5 ;

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору в день його проголошення, інші учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.

Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий-суддя ОСОБА_1