Справа № 947/6642/20
Провадження № 1-кп/947/135/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2025 року

Колегія суддів Київського районного суду м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

за участю прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16

потерпілого ОСОБА_17

представників потерпілого ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20

захисників ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33

обвинувачених ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суд у м. Одесі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003160 від 02.09.2019 року відносно:

ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, не одруженого, з вищою освітою, ФОП, має на утриманні двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_38 , 2007 року народження та ОСОБА_39 , 2005 року народжененя, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України,

ОСОБА_40 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Ямпіль Япмільського рйону Вінницької області, громадянина України, українця, одруженого, з середьо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей - ОСОБА_41 , 2012 року народженння, і ОСОБА_42 , 2017 року народження, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України,

ОСОБА_43 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, неодруженого, з вищою освітою, ФОП, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей- ОСОБА_44 , 2013 року народження і ОСОБА_45 , 2010 року народження, який має стату "дитина-інвалід", який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , проживав за адресою: АДРЕСА_6 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

На початку літа 2019 року, ОСОБА_35 разом з ОСОБА_46 , переслідуючи мету особистого збагачення, розробили злочинний план направлений на незаконне проникнення до квартири АДРЕСА_7 , що належить громадянину ОСОБА_17 , та шляхом імітування квартирної крадіжки заволодіти грошовими коштами, що знаходились у вказаній квартирі.

До свого злочинного плану ОСОБА_35 та ОСОБА_46 залучили ОСОБА_36 та ще одну невстановлену особу, яка виконувала роль водія.

Надалі, ОСОБА_35 разом з ОСОБА_46 , ОСОБА_47 та ще однією невстановленою особою, спланували дії та розподілили при цьому свої злочинні ролі, а саме: кожна особа усвідомлювала характер своїх дій які вона повинна була виконати з метою досягнення єдиної спільної мети, на таємне викрадення чужого майна.

При цьому ОСОБА_35 , виступаючи в ролі пособника, будучи обізнаним про наявність значної суми грошових коштів в даній квартирі та маючи доступ до неї, надав ключі від зазначеної квартири та кімнати, в якій знаходилися грошові кошти, ОСОБА_48 , а також магнітний ключ від входу на територію житлового комплексу, під`їзду № 2 та ліфту вищезазначеного будинку. Окрім цього ОСОБА_35 розповів ОСОБА_48 про наявність та місцезнаходження камер спостереження та метод їх знешкодження, описав детальний план квартири та місцезнаходження заздалегідь підготовлених ним грошових коштів. Також ОСОБА_35 з метою конспірації надав ОСОБА_49 телефон з сім карткою для спілкування під час вчинення злочину та надав ОСОБА_34 пропуск до гаражного кооперативу та ключі від гаражу для переховування там викрадених грошових коштів.

Реалізуючи обумовлений план, ОСОБА_34 разом з ОСОБА_47 та ще однією невстановленою особою, яка керувала заздалегідь підготовленим для вчинення злочину ОСОБА_46 автомобілем марки «Opel Astra», сріблястого кольору, державний номерний знак Республіки Польща « НОМЕР_1 », який спеціально для вчинення злочину придбав ОСОБА_34 , приблизно о 01.50 годині 01.09.2019 року приїхали до будинку АДРЕСА_8 , замінивши при цьому в зазначеному автомобілі державний номерний знак Республіки Польща « НОМЕР_1 », на державний номерний знак НОМЕР_2 , з метою конспірації своїх злочинних дій.

Надалі, ОСОБА_50 за вказівкою ОСОБА_51 , за допомогою магнітного ключа заздалегідь наданого йому ОСОБА_52 , зайшов до під`їзду № 2 та залишив надану йому ОСОБА_46 спортивну сумку, в якій знаходились інструменти для подальшого інсценування проникнення через вікно.

Після чого, близько 02:50 годин ОСОБА_34 разом з ОСОБА_47 , використовуючи заздалегідь підготовлені засоби конспірації: змінені номерні знаки на автомобілі, маски на обличчя, кепки, впевнившись що їх дії носять таємний характер, маючи при собі ключі від зазначеної квартири, та кімнати-сейфу, які надав ОСОБА_35 , за допомогою зазначених ключів, проникли до квартири АДРЕСА_7 . При цьому, останні створювали інсценування проникнення до квартири через вікно за допомогою альпіністського спорядження яке, спеціально залишили на вікні та підлозі, пошкодили металопластикове вікно та ролети, а також броньовані міжкімнатні двері де знаходилися грошові кошти, з метою відведення підозри щодо участі ОСОБА_35 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Надалі, відчинивши міжкімнатні броньовані двері навяним у них ключем, заздалегідь наданим ОСОБА_52 , ОСОБА_34 та ОСОБА_50 викрали 2 наявні в кімнаті сумки, в яких знаходились грошові кошти належні потерпілому ОСОБА_17 : 689 775 доларів США (що на день викрадення за курсом НБУ складає 17403023 грн.), 1 952 400 Євро (що на день викрадення за курсом НБУ складає 54530532 грн.), та 5 400 000 гривень. Загальна сума викрадених грошових коштів складає 77 333 555 гривень.

Заволодівши вищезазначеними грошовими коштами, ОСОБА_34 разом з ОСОБА_47 , близько 03.50 години, покинули місце вчинення кримінального правопорушення на автомобілі марки «Opel Astra», сріблястого кольору, з заміненим державним номерним знаком НОМЕР_2 , яким керувала невстановлена особа.

Після чого ОСОБА_34 та невстановлена особа зазначені сумки з грошовими коштами переклали з автомобіля «Opel Astra» до автомобіля Шевроле Вольт темного кольору, на якому поїхали до гаражу в гаражному кооперативі «Ветеран» по вул. Інглезі, 11/В, в м. Одесі, який належить ОСОБА_53 , з метою приховування грошових коштів, якими в подальшому розпорядились на власний розсуд.

Вказаним кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_17 спричинено матеріальний збиток в особливо великих розмірах, на загальну суму 77 333 555 гривень.

Таким чином ОСОБА_34 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена за попередньою змовою групою осіб та у особливо великих розмірах.

Таким чином ОСОБА_50 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена за попередньою змовою групою осіб та у особливо великих розмірах.

Таким чином ОСОБА_35 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 185 КК України - пособництво у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням у житло, вчинене за попередньою змовою групою осіб та у особливо великих розмірах.

Обвинувачений ОСОБА_35 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, пояснив суду, що до крадіжки він відношення не має, у вчиненні вказаної крадіжки його звинуватили з метою списати гроші, які викрали інші особи, справу відносно нього сфабриковано.

З показань обвинуваченого ОСОБА_35 , судом встановлено, що він надав суду протирічні покази, які є суперечливими та змінювались в ході судового розгляду декілька разів.

Обвинувачений ОСОБА_35 категорично заперечує свою причетність до вчинення кримінального правопорушення. В обґрунтування доводів про свою невинуватість у вчиненні крадіжки грошових коштів з квартири АДРЕСА_7 , ОСОБА_54 зазначив наступне.

Так, останній підтвердив, що познайомився з потерпілим ОСОБА_17 в 2011 - 2012 роках, коли їх познайомив ОСОБА_55 , їх спільний друг, який був одним із керівників будівельної компанії, яка займалась документами, посилками, відправленнями. В сумках які зберігались в офісі фірми могли бути документи, гроші від 1 000 грн. до 1 млн. доларів США. Співробітників в офісі м. Одеси було приблизно 10 чоловік, періодично були ротації. Основний офіс знаходився по АДРЕСА_9 та згодом переїхав до ЖК «Альтаїр» по АДРЕСА_10 , де і перебували працівники. Другий офіс був для документації, який знаходився на 23 поверсі у другому під`їзді за цією ж адресою. Там зберігалися документи, які він особисто туди не заносив, цим займався інший співробітник. Між двома офісами, які знаходились в різних секціях будинку були двері з нявними в них замками. Вони часто вивозили звідти сумки, які ховали та спалювали - оскільки це була облікова документація (бухгалтерія), доступ до неї був у 10 осіб: ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 та ін...

Також він пояснив, що в квартирі АДРЕСА_11 зберігалися грошові кошти, які були в обігу підприємства і це були великі кошти 1-2 млн доларів США, евро і більше. Саме йому особисто керівник давав завдання скільки грошей потрібно взяти, куди кому потрібно завезти або забрати, а він це завдання передавав далі іншому працівнику підприємства. Сам особисто грошові кошти звідти він не брав та не приносив туди, оскільки для цих цілей були інші працівники, які брали та клали гроші, перераховували їх, а йому лише повідомляли залишки суми грошових коштів, які він повідомляв керівництву.

Крім того ОСОБА_35 зазначив, що у нього ключів від зазначеної квартири не було, вони висіли в офісі та будь-хто мав до них доступ. Також ключі були у осіб, які перебували на добовому чергуванні, у нього теж були деякий час ключі, однак на початку 2019 року він їх повернув. Дублікат даних ключів він не виготовляв. У нього знаходився магнітний ключ від 1 під`їзду до його викрадення, від другого під`їзду ключ був у вільному доступі, йому не відомо чи здійснювався відеонагляд у квартирі.

Також повідомив суду, що він користується гаражем в гаражному кооперативі по АДРЕСА_12 , від якого має ключі та перепустку, де в нього зберігаються автомобільні шини, причеп та дрова. Йому невідомо, чи мав ОСОБА_62 доступ до гаражу, він давав йому ключі та допускає, що міг їх не забрати. Звідки в гаражі з`явились сумки йому не відомо. Доступ в гараж був у багатьох. Останній раз в гаражі він був у квітні-травні 2019 року. Які конкретно сумки знайшли в гаражі в причепі 11.09.2019 року о 21:00 годин він не бачив, йому не відомо чи має ОСОБА_62 відношення до цих сумок.

З ОСОБА_47 він познайомився на шиномонтажі по вулиці Ільфа і Петрова, приблизно влітку 2017 року, між ними були дружні стосунки. Вважає, що ОСОБА_50 надав суду неправдиві показання щодо його причетності до вчинення крадіжки грошових коштів під тиском, обмовивши його. Він не пропонував ОСОБА_49 скоювати крадіжку, про яку він дізнався 30.08.2019 року, оскілки йому зателефонував ОСОБА_63 і попросив приїхати в офіс. По приїзду до офісу він дізнався про крадіжку грошових коштів від ОСОБА_64 , ОСОБА_17 та ОСОБА_65 та ще від однієї особи, які перебували в офісі. На наступний день, коли приїхала поліція він був в іншому офісі, поліцію зустрів ОСОБА_63 , як довірена особа ОСОБА_17 , водив їх та все показував, це було приблизно об 11-12 годині, з поліцією був ОСОБА_66 і ОСОБА_17 . З ним в офісі було 5 осіб. Здійснивши огляд місця події поліція поїхала приблизно о 3-4 годині, хто був в якості понятих при здійсненні даного огляду йому не відомо, відомо що не співробітники офісу.

У ніч з 29 на 30 серпня 2019 року він особисто знаходився вдома в с. Санжійка з дружиною та дітьми, 31.08.2019 року він знаходився з сім`єю на відпочинку в с. Грибівка без ОСОБА_67 .

08.09.2019 року йому написав ОСОБА_17 , в загальний чат, який існував в месенджері для всіх співробітників офісу, прибути в офіс о 09:30 годин ранку. Він прибув в офіс у зазначений час, заїхав в паркінг, де він був викрадений трьома особами, обличчя яких він не бачив, які запхали його в мікроавтобус, де по дорозі задавали питання з приводу сумок та грошей, погрожували вбивством, якщо він не повідомить місцезнаходження свого брата. Забрали телефони, змусили повідомити паролі, при ньому знаходились два телефони Айфон 10 та айфон SE, один особистий номер НОМЕР_3 та один робочий. Інші сім-карти в своєму особистому мобільному телефоні не використовував. В автомобілі до нього застосовували фізичну силу, руки знаходились зв`язані за спиною, на голові був мішок, одна особа знаходилась на ньому зверху. Погрожували зброєю, били трубою по ногам, спині, рукам. Привезли на будівельний майданчик, занесли до підвалу будинку, де дві особи його катували, здійснюючи психологічний та фізичний тиск, задавали все ті ж питання, при цьому фіксували все на відеозапис та комусь надсилали. Він повідомив адресу проживання свого брата - ОСОБА_67 , все це відбувалось приблизно дві години, після чого його вивели з підвалу, посадили в машину та через 2-3 хвилини викинули на узбіччі. Під час викрадення у нього була сумка з речами, а саме: зошит, сумка, ключі, документи, гроші, пневматичний пістолет, пізніше пістолет віддали, телефони з карманів забрали.

Співробітники карного розшуку повезли його на автомобілі марки Mercedes до Київського РВ, де завели в кабінет, в якому перебували ОСОБА_17 , начальник РВ, начальник слідчого відділу - ці події були приблизно о 14:00 годин 09.09.2019 року. Коли він перебував у Київському РВ адвоката Акбарова до нього не допускали. Приблизно о 22.00 год. до райвідділку доставили ОСОБА_36 та брата - ОСОБА_51 , пізніше допустили адвоката, а до цього відібрали покази без присутності адвоката.

Приблизно о 12-01 принесли його сумку, яка була з ним під час викрадення, в якій він виявив відсутність деяких речей, а саме: годинника, коштів, телефону Айфон, блокноту, ручки. В подальшому його телефон Айфон через декілька місяців був долучений до матеріалів справи представником потерпілого, тому він вважає, що зазначений речовий доказ не може бути доказом у справі, оскільки отриманий неналежним чином. Відпустили його приблизно о 01.00 год. 10.09.2019 року.

Адвокат зафіксував всі порушення, а саме його побиття та порушення права на захист та адвокатом були подані відповідні скарги.

Також обвинувачений ОСОБА_35 пояснив, що 12.09.2019 року об 11.00 год. йому зателефонував ОСОБА_68 та повідомив, що він має приїхати до гаражу для проведення огляду. Дочекавшись адвоката ОСОБА_69 , вони поїхали до гаражу. При в`їзді їх чекали ті ж особи на автомоюілях Audi та Toyota Сamry, з працівниками розшуку. Біля гаражу був ОСОБА_17 на автомобілі Mercedes-Benz з ОСОБА_70 , його батько на Hyundai Tucson. Гараж був відчинений, там проводився обшук, однак нічого не знайшли.

18.09.2019 року він дізнався про обшук гаража, який проводився без нього та власника гаража, однак тоді в гаражі вже знайшли сумки, які, на його думку, підкинули 17.09.2019 року.

До 20.09.2019 року він перебував вдома, куди приїхали ОСОБА_71 з ОСОБА_72 поговорити, які його схопили та кинули до автомобілю, але рідні викликали поліцію, після чого його відвезли до відділу поліції.

Також ОСОБА_35 зазначив, що свідок ОСОБА_63 дав неправдиві покази суду, обмовив його та його брата ОСОБА_51 , з яким він мав неприязні стосунки.

Цивільний позов потерпілого він не визнає, оскільки вважає, що матеріальна шкода, заподіяна потерпілому, не підтверджена та не доведена документально, а вказане кримінальне правопорушення він взагалі не скоював.

Водночас ОСОБА_35 на стадії судових дебатів, посилаючись на доводи, викладені у письмових дебатах, зазначив, що він не згоден з кваліфікацією його дій за ч. 5 ст. 185 КК України та зазначив, що у разі наявності у сторони обвинувачення обґрунтованих доказів на підтвердження вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ст. 357, ч. 1, ч. 2 ст. 191 КК України, то він погодиться із зазначеною кваліфікацією його дій.

Допитаний судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_34 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, пояснивши, що до крадіжки він відношення не має.

Зокрема ОСОБА_34 пояснив суду, що в 2019 році проживав в АДРЕСА_13 у будинку дружини, займався рибним промислом та допомагав дружині по будівництву по АДРЕСА_14 .

Потерпілого ОСОБА_17 він знає, познайомились через брата коли брат запропонував йому роботу. ОСОБА_17 займався різними видами діяльності, між ними конфліктів не було. Працюючи на ОСОБА_17 він виконував його вказівки, працював з 2015 по 2017 роки. Керівництво офісу він не бачив, до того моменту, коли потрібно було почути завдання від них особисто. Було підприємство в якому був автомобільний парк, на вулиці Зоопарковій, було два офіси, головний внизу, другий наверху.

В його трудові обов`язки входило виготовлення в техніці таємних місць та перевезення грошових коштів за кордон. Згодом адреса офісу змінилась та вони переїхали в ЖК Альтаїр на 23 поверх в 1 корпусі. Для в`їзду в Альтаїр в нього була картка. Він пересувався на різних автомобілях, яких на підприємстві було багато. Ключів від дверей офісу в нього не було, на той час в офісі працювало 7-8 людей: ОСОБА_73 , ОСОБА_66 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 - начальник охорони. ОСОБА_78 - надавав йому завдання по відрядженням за кордон, він перевозив гроші та віддавав іншим людям, без будь-яких розписок, це могли бути навіть мільйони євро. Його брат ОСОБА_35 - давав вказівки роботи по місту, а саме: могло бути завдання взяти гроші і відвезти якійсь людині і навпаки. ОСОБА_17 - прямих вказівок йому не давав, могли бути тільки прохання.

Гроші в офіс в ЖК «Альтаїр» звозились всіма, хто там працював в кінці робочого дня, після чого складались в сумки, ввечері доступ був у чергового, який там залишався на ніч. Він особисто не чергував. ОСОБА_66 приходив в офіс раніше всіх і все відкривав, в офісі були гроші в сумках, пакетах на підлозі, великі суми, мільйони.

ОСОБА_36 він знає давно, він приїзжав як клієнт на шиномонтаж, відносини в них були добрі.

31.08.2019 року з 20 до 21 годин він катався на мотоциклі. На відео з ЖК «Альтаїр» не він. Вважає, що ОСОБА_50 надав неправдиві покази, оскільки його змусили. 01.09.2019 року він змінив свій телефон з 7 на 10 айфон, який в нього перебував до затримання. Робочий телефон був ОСОБА_79 який був на момент тих подій. Телефони змінювались один раз на місяць. Повідомив, що заплутався в телефонах, не пам`ятає та не може пояснити як його картка з його 7 айфону була активована на ОСОБА_79 , який знайшли у ОСОБА_80 .

Крім того, ОСОБА_34 повідомив, що станом на 08.09.2019 року в нього були наступні автомобілі - Mustang, Tesla, ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , Toyota Sequoia, Mercedes.

Chevrolet Volt номерний знак НОМЕР_4 - це автомобіль, який перебував у продажу в автосалоні, яким він користувався 1-2 тижні до 09.09.2019 року.

31.08.2019 року, 01.09.2019 року, 02.09.2019 року він їздив на вказаному автомобілі. Також пояснив що він мав доступ в гараж який знаходиться в ГК «Ветеран», який належить тестю ОСОБА_61 . Потрапити до гаражу можливо через шлагбаум, маючи при собі перепустку. У нього був ключ і перепустка, які тривалий час знаходилися в його користуванні.

01.09.2019 року він перебував на території ГК «Ветеран», під ранок о 03-04 годині, збирався на риболовлю, приїхав туди на автомобілі Chevrolet Volt, де здійснював підготовку до риболовлі, перебував там не сам.

Щодо сумок у гаражі надав суперечливі покази про те, що в гаражі він нічого не залишав, повідомив, що дві сумки залишили ОСОБА_78 та ОСОБА_17 після того, як його затримали. А в подальшому пояснив, що зазначені сумки дійсно в гараж завіз він, які взяв у ОСОБА_36 , коли випадково побачив останнього на вулиці в той час, коли ОСОБА_50 йшов з вказаними сумками з метою викинути їх у смітник, та подивившись на вказані сумки він попросив ОСОБА_36 не викидати їх, оскільки вони гарної якості і вони йому знадобляться, при цьому зазначені сумки були порожні.

В період часу з 29.08-01.09.2019 року він бачився з ОСОБА_47 в районі вулиць Ільфа і Перова (Левітана) на шиномонтажі, куди приїхав на автомобілі Toyota Sequoia.

Також, ОСОБА_34 повідомив суду, що у 2019 році мав у користуванні наступні мобільні телефони: основний телефон це IPhoneX, також IPhone 7, IPhone 5S IMEI НОМЕР_5 , підтвердив, що номер телефону НОМЕР_6 це був його номер на протязі тривалого часу, свою сім картку НОМЕР_6 в інші телефони він не вставляв і йому в його телефони ніхто інші сім картки не вставляв.

01.09.2019 року він рухався в гараж через промринок 7-й кілометр, аеропорт, повз вулиці Щорса та 25-ї Чапаївської Дивізії, повертався через вулицю Щорса, аеропорт.

Щодо вилучених в ході обшуку його помешкання грошових коштів в сумі 130 тисяч доларів США пояснив, що основна частина - це кошти його дружини, про які він не знав. Йому відомо про 20-30 тисяч доларів США, на які він планував здійснити купівлю катера і 11 тисяч залишив на бетон.

Щодо альпіністського спорядження стверджував, що мотузка для ваги 1 т. для пошукового магніту, 2 карабіни, і мотузка в коробці з написом «Нова Пошта» перебувало в квартирі, тоді коли він там працював. Він їх торкався, та використовував під час роботи, внаслідок чого там залишились його відбитки пальців.

Крім того пояснив суду, що він вирішив звільнитись з вказаного офісу коли відносно нього виникли підозри у зв`язку із недостачею перевезених коштів за кордон. Після звільнення ОСОБА_17 він не бачив, конфліктів з ним не було, магнітний ключ залишився у нього. Повідомив, що йому не відомо звідки сліди ОСОБА_36 на мотузці.

Також зазначив, що його брат - ОСОБА_35 не причетний до злочину, ОСОБА_50 його обмовив.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_50 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив суду, що знайомий з ОСОБА_83 та ОСОБА_84 тривалий час, близько 4 років. Працював на СТО на посаді менеджера з продажу шин та дисків.

До 2019 року з ОСОБА_85 та ОСОБА_86 був знайомий біля 4 років, вони обслуговували автомобілі на СТО «Віанор» по вулиці Ільфа і Петрова, де він працював, внаслідок чого вони стали товаришувати. З ОСОБА_85 спілкувались більше, оскільки він приганяв автомобілі з Європи, звертався з приводу шин та дисків. В кінці травня він звільнився, однак продовжив з ним спілкування далі, оскільки він мав можливість і надалі поставляти шини та диски.

Знаючи, що у ОСОБА_61 є працюючий автосалон, він попросив ОСОБА_61 про працевлаштування, оскільки в нього грошей не було, мав на вихованні 2 дітей, винаймав квартиру та мав несплачений кредит. ОСОБА_74 пообіцяв, що якщо буде якась робота, то повідомить йому.

До 20-тих чисел серпня вони з ОСОБА_85 думали займатись автомобільними шинами, щоб ОСОБА_74 вклав грошові кошти на закупівлю шин, а він їх реалізовував.

В якийсь з днів, в обід, зателефонував ОСОБА_74 та хотів зустрітися по роботі. Вони зустрілись на вулиці Левітана в м. Одесі, ОСОБА_74 був на автомобілі Тесла. Коли він сів до автомобіля та спитав про що буде розмова - ОСОБА_74 повідомив йому, що на роботі буде податкова перевірка і треба інсценувати крадіжку бухгалтерських документів. Він говорив, що це формальність і проблем з поліцією не буде і буде ще одна людина - хто ця людина він повідомить пізніше. Через декілька днів подзвонив незнайомий номер та повідомив, що він від ОСОБА_87 , домовились з ним зустрітись на АДРЕСА_15 , та цей чоловік буде на білому Сітроєні. Коли він під`їхав на місце зустрічі та сів в автомобіль побачив там ОСОБА_88 , на що він відразу запитав чого одразу йому не повідомили, після чого він подумав, що це точно не кримінал, та вони з ОСОБА_86 поїхали в ЖК «Альтаїр», об`їхали по колу та ОСОБА_89 показав йому цей офіс.

Приблизно 26-27 серпня він був вдома та йому зателефонував ОСОБА_74 і сказав що треба зустрітись, в 11-12 годині у дворі. Через деякий час він зателефонував і сказав, що під`їзджає по вул. Костанді до його будинку, після чого він на автомобілі ОСОБА_90 заїхав у двір. ОСОБА_74 дав йому магніт для калітки, вхідних дверей і ліфта та сказав щоб він перевірив чи він працює. Ввечері він поїхав в ЖК «Альтаїр», відкрив калітку, на двері магніт не спрацював, після чого він повернувся додому, позвонив ОСОБА_91 та повідомив йому про це.

Далі, 27-29 серпня йому знов зателефонував ОСОБА_74 та сказав, що приїде і дасть інший магніт, який може зчитуватись та фіксувати хто саме заходив, хвилювався щоб його не помітили. Вони побачились біля двору, він приїхав на автомобілі Мерседес GL і дав йому інший магніт. Ввечері він поїхав до ЖК «Альтаїр» відкрив калітку, двері та ліфт, потім подзвонив ОСОБА_91 і сказав що все працює.

В 22-23 годині цього ж дня йому зателефонував ОСОБА_89 і приїхав до нього на автомобілі ОСОБА_92 , сказав що вони їдуть в с. Миколаївка забрати автомобіль. Коли вони під`їхали до будинку, там стяв Опель Астра на польських номерах, біля автомобіля стояв хлопець на ім`я ОСОБА_93 . Коли він сів в автомобіль він ледве доїхав, оскільки майже нічого не працювало.

Числа 28 серпня до нього приїхав ОСОБА_74 передав телефон Нокіа та сказав що він з ОСОБА_86 та ОСОБА_94 будуть по ньому говорити, повідомив, що вони думали з ОСОБА_85 орендувати квартиру в ЖК «Альтаїр» однак їх не було в наявності.

30 серпня до нього заталефонував ОСОБА_89 , попередив, що в цей день вони їдуть, потім через годину передзвонив йому та повідомив, що все переноситься на 31 серпня.

Надалі, 31 серпня об 11:30 годин зателефонував ОСОБА_89 сказав, щоб до першої ночі він був на заправці Вог біля ЖК «Альтаїр». Він приїхав на зазначеному автомобілі Опель де його чекали ОСОБА_89 та ОСОБА_93 , який сів за кермо, а він сів назад оскільки в нього була спортивна сумка. ОСОБА_89 сказав, щоб він як місцевий житель піднявся на 13 поверх і залишив там сумку в технічному приміщенні, щоб наявними в сумці інструментами зламати замок. На 13 поверсі було зачинено, тому він піднявся на 22 поверх, замок зламати не зміг, позвонив ОСОБА_95 , щоб вони його забрали, потім завезли додому переодягнутися. Коли вони приїхали, ОСОБА_89 дав рюкзак, були маски, кофти. Він одягнувся, спустився вниз, а ОСОБА_93 уже змінив номерні знаки на автомобілі на українські, та вони знов поїхали в ЖК «Альтаїр», біля якого ОСОБА_93 висадив їх і вони пішли відкривати калітку і двері в секцію № 2, консьєржа в той час вже не було. Біля третьої години ночі, на ліфті, вони піднялись на 21 поверх, потім пішли пішки на 22 поверх. ОСОБА_89 пішов в офіс, покликав його і вони зайшли. Посередині був дерев`яний стіл призначений для ремонтних робіт, ОСОБА_89 заліз на нього, витягнув наверху провода і забрав жорсткий диск від камер спостереження та поставив в рюкзак. Після чого ОСОБА_89 відкрив міжкімнатні двері ключем, де посередині кімнати були дві сумки (на колесах та звичайна). Вони вийшли на балкон, ОСОБА_89 почав свердлити вікно, поставив стропи, це тривало приблизно 40 хвилин - 1 годину. Потім вони склали інструмент, відкрили двері, ОСОБА_89 забрав сумку та інструмент, він забрав рюкзак і сумку на колесах, та вийшли на вулицю де їх чекав ОСОБА_93 , після чого вони всі поїхали на вулицю Глинки м. Одесі, де в провулку стояв автомобіль Шевроле Вольт. Вони з ОСОБА_94 переклали речі в автомобіль Шевроле Вольт, він змінив номерні знаки, попрощались та поїхали.

На наступний день він подзвонив ОСОБА_91 і сказав що все зробили, спитав про винагороду - він сказав що ОСОБА_89 зателефонує йому через 2-3 дні. Через деякий час йому заталефонував ОСОБА_89 і сказав щоб він приїхав до магазину ОСОБА_96 на вул. Академіка Вільямса в м. Одесі. Вони зустрілись в обумовленому місці та ОСОБА_89 передав йому 3300 доларів США. Через декілька днів йому подзвонив ОСОБА_89 і сказав щоб він купив декілька мобільних сім-карт. Ще через день знов зателефонував ОСОБА_89 та сказав щоб він змінив телефонний номер і адресу проживання. На наступний день біля дому його зустріли поліцейські, привезли на місце вчинення кримінального правопорушення, де він дізнався, що там були викрадені гроші, а не документи.

До вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_97 міг приїжджати до нього 1-2 рази просто на каву, в нічний час вони не зустрічались, за час знайомства номери мобільних телефонів вони не міняли. Після вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_89 приблизно рази 3 змінював номер телефону. Вказаний злочин вони планували приблизно 2 тижні, ОСОБА_98 раніше він не знав, в подальшому більше не бачив. Був впевнений, що це не кримінал. В с. Миколаївка він був вперше. Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_89 сказав, що автомобіль Опель залишається в якості подарунка йому за роботу.

Цивільний позов потерпілого не визнає.

Потерпілий ОСОБА_17 пояснив суду, що є ФОП. Офіс його кампанії знаходився за адресою: АДРЕСА_16 . Також у потерпілого у власності була квартира АДРЕСА_17 . ОСОБА_35 працював на потерпілого протягом тривалого часу, понад 7 років, між ними були довірливі відносини. ОСОБА_35 знав відомості, щодо зберігання значної суми грошових коштів у квартирі за адресою: АДРЕСА_18 . Зазначену квартиру потерпілий обладнав для зберігання власних грошових коштів, які були у обороті підприємства, там були міцні броньовані двері, решітки на вікнах, броньовані міжкімнатні двері до кімнати-сейфу, камера відеоспостереження, оскільки зберігати гроші у банківських установах, вважав, на той час було небезпечно і водночас не зручно. Ключі від квартири АДРЕСА_11 та від кімнати-сейфа у цій квартирі були лише у ОСОБА_99 та у нього самого, тобто доступ мав лише він та ОСОБА_100 , який міг зайти до квартири та взяти кошти лише за його дорученням.

Спочатку він повідомив співробітникам поліції про зникнення коштів у сумі: 70 тисяч євро, 20 тисяч доларів США та 5 тисяч гривень, оскільки точної суми викрадених коштів не знав. Однак, 03.09.2019 року перевіривши всі записи він дізнався суму викрадених коштів. Наявність у нього зазначеної суми викрадених коштів підтверджується його деклараціями з податкової інспекції.

ОСОБА_100 мав доступ до грошових коштів, він займався прийманням-видачею грошових коштів із цієї кімнати, виконував фунції касира та кур`єра. Він вів облік: скільки взяв, скільки поклав, борги та інше, фактично був як касир. Письмового трудового договору з ОСОБА_101 не було. Про те, що ОСОБА_74 має доступ до грошей, бере скільки поьтрібно, кладе гроші назад, знав та бачив ОСОБА_77 . Інші працівники підприємства доступу до ключів від квартири не мали. Грошові кошти майже постійно були в обороті. Однак саме у день крадіжки майже усі наявні грошові кошти потерпілого були у квартирі. В квартирі було встановлено камеру відеоспостереження, відеореєстратор, які було викрадено разом з грошима.

01.09.2019 року він зателефонував ОСОБА_102 та повідомив, що камери у квартирі не працюють. Потерпілий надав ОСОБА_103 ключі лише від вхідних дверей квартири АДРЕСА_11 , щоб той подивився чому не працюють камери. Поїхавши на місце ОСОБА_104 виявив, що двері до кімнати-сейфу з грошима у відчиненому стані та зі слідами віджиму. Приїхавши туди потерпілий виявив, що усі грошові кошти, які знаходилися у сумках викрадені. Камери відео спостереження були викрадені.

Через декілька днів провели фінансову перевірку та виявили нестачу грошових коштів в сумі: 689 775 доларів США, 1 952 400 Євро та 5 400 000 гривень.

Також потерпілий повідомив, що ОСОБА_100 мав основний особистий номер телефону НОМЕР_7 , він ним користувався з моменту їх знайомства і до дня його затримання. Крім цього номера він мав також робочий номер телефону НОМЕР_8 , цим номером телефону він користувався за робочою потребою, останній номер телефону з з мобільним телефоном купувався потерпілим, і він зберігається в офісі за адресою: АДРЕСА_16 . Щодо номера телефону ОСОБА_67 , пояснив, що йому відомий лише один його номер, який зберігся в пам`яті контактів його телефону, а саме: НОМЕР_6 .

Також зазначив, що в гаражі гаражного кооперативу «Ветеран» під час проведення обшуку присутній не був. Зі своїми охоронцями 11.09.2019 року до ОСОБА_105 не приїжджав.

Цивільний позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі.

Свідок ОСОБА_106 пояснив суду, що був понятим при огляді місця події по АДРЕСА_18 в якій знаходилися грошові кошти ОСОБА_17 та які 01.09.2019 року було викрадено. Ні його грошей, ні грошей підприємства у цій квартирі не було. Ця квартира належить ОСОБА_17 , вона була без ремонту, в якій були пошкоджені (погнуті) внутрішні броньовані двері, на вікні були мотузки, альпінійське спорядження.

Свідок ОСОБА_107 пояснив, що з 2014 по 2022 роки працював у ОСОБА_17 начальником служби безпеки та за необхідності особистим водієм. З 2022 року там вже не працює. Підстав оговорювати обвинувачених немає. Коли працювали разом відносини були хороші-робочі. Так, він пояснив, що ОСОБА_100 працював у ОСОБА_17 , був відповідальний за грошові кошти, які були в обороті підприємства. Грошові кошти знаходилися в окремій квартирі АДРЕСА_11 , яка була облаштована як сейф. При вході до цієї квартири було 2 броньовані двері, решітки на вікні та броньовані двері до кімнати в якій і зберігалися кошти. Ключі від квартири та кімнати сейфу були лише у ОСОБА_108 та у потерпілого ОСОБА_17 і нього був лише один ключ на двох. У інших працівників ключів від квартири АДРЕСА_11 не було, ніхто не міг зайти та взяти кошти.

Усі працівники були кур`єрами і лише виключно ОСОБА_74 міг зайти до квартири, взяти грошові кошти та передати іншому працівнику для доставки. Такого що ОСОБА_74 комусь з працівників передав ключі - не було, лише ОСОБА_74 був відповідальний за грошові кошти. Дублікатів ключів не було і бути не могло через систему захисту, ключі до цих замків були тільки в оригіналі, оскільки дублікат зробити немає можливості технологічно, саме тому для цієї квартири і обиралися такі двері та замки з максимальною системою захисту, щоб виключити можливість зробити дублікат. Також між квартирою АДРЕСА_19 був прохід, однак там був ще важчий вхід з трьома дверима зі спеціальною технологією. Від цього входу ключі були лише у ОСОБА_109 , який міг зайти до цієї квартири взяти необхідну суму чи навпаки покласти. ОСОБА_100 вів облік цих грошових коштів та знав їх рух та наявну кількість. В даній квартирі зберігалися лише грошові кошти, за 5 років роботи жодних документів там ніколи не було. Грошові кошти були у 2 сумках. За час його роботи жодної перевірки податкової чи інших органів не було. Випадків необхідності ховати гроші чи вивозити їх з квартири не було, за допомогою альпінійського спорядження нікуди гроші не спускалися.

В квартирі був відеонагляд та реєстратор, які викрали разом з грошима. Де заходився відеореєстртор знали лише ті, хто мав доступ до квартири.

Коли він влаштувався на роботу до ОСОБА_17 - ОСОБА_35 та ОСОБА_34 вже працювали, керівником у всіх був ОСОБА_17 .

ОСОБА_34 займався технічним обслуговуванням автомобілів підприємства, за вказівками ОСОБА_109 перевозив грошові кошти ОСОБА_17 . Заробітню плату працівникам видавав ОСОБА_54 . У кожного працівника був робочий телефон, який також видавав ОСОБА_74 .

ОСОБА_51 було звільнено у 2018 році, через те, що він встановив на автомобіль в якому перевозилися грошові кошти трекер відслідковування з можливістю блокування автомобіля.

У ОСОБА_67 був лише ключ магніт для входу на територію ЖК «Альтаїр», який він не повернув, однак після його звільнення ключі магніти було змінено.

01.09.2019 року йому зателефонував ОСОБА_17 і повідомив, що камери в квартирі АДРЕСА_11 не працюють, сказав поїхати подивитися та дав ключі від вхідних дверей. Коли він приїхав, то побачив що міжкімнатні броньовані двері відчинені з ознаками пошкодження та відсутні сумки з грошовими коштами, пошкоджене вікно та валяється альпінійське спорядження, якого до крадіжки в квартирі не було.

Після чого приїхав ОСОБА_17 та ОСОБА_110 , ОСОБА_17 викливав також ОСОБА_108 , оскільки він володів інформацією про кількість грошових коштів. Викрадено було близько 3 млн доларів США. ОСОБА_17 сказав ОСОБА_111 точно перевірити та повідомити суму.

Також свідок повідомив, що при огляді квартири, коли вже були працівники поліції всі звернули увагу що решітки та вікно пошкоджені так, що вбаалося пошкодження саме з середини кварири, а не ззовні, з метою імітації проникнення через вікно, навіть стружка від сверління вікна для з метою імітації проникнення ззовні була саме всередині, ОСОБА_112 двері до кімнати сейфу також мали нехарактерні для зламу пошкодження вигнуті не в ту сторону, що також свідчить про лише імітацію їх взлому.

Перед приїздом поліції в квартирі ніхто нічого не прибирав, бо там нічого не було крім сумок.

Останнім до квартири за 6-7 годин перед крадіжкою заходив ОСОБА_113 , заніс до квартир велику суму грошей. На той момент в офісі ще був працівник ОСОБА_73 , який мав допомагати йому заносити та рахувати кошти. Однак ОСОБА_113 сказав йому йти додому, та залишився сам у квартирі приблизно з 14 до 16 годин.

Свідок ОСОБА_114 повідомив суду, що працює охоронником гаражного кооперативу ТОВ «Ветеран» по вул. Інглезі 11/В. 01.09.2029 року біля 03:00 підїхав автомобіль Шевроле темного кольору, в машині було двоє, чоловік показав перепустку, сказав що він їде в гараж ГБК-1 за вудками, оскільки збираються на риболовлю. Їх не було хвилин 20-30. Він пішов подивитися чому їх довго нема і звернув увагу, що автомобіль виїхав з іншої сторони від гаража, його здивувало, що вони виїхали не з того боку де знаходився гараж, а з іншого. На його питання чому так довго і не з того боку виїхали, йому повідомили, що заблукали, оскільки гараж брата, який дав ключі. Також зазначив, що працює там 21 рік. Дані події відбувалися 3-4 року тому, десь у 2019 році. По всій території ГК здійснюється відео нагляд. Є камера при заїзді до кооперативу, також є камера, в кут огляду якої потрапляє гараж. На кожний гараж є картка в якій робиться відмітка про в`їзд та виїзд. Того дня він не здійснив відмітку про те, що вони приїжджали.

Був на впізнанні, впізнав лише одного по бороді. З приводу проведення обшуку йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_115 пояснив, що він є тестем ОСОБА_108 , ОСОБА_36 він не знає. Йому належить гараж ГБК-1 на автостоянці «Ветеран» по вул. Інглезі, суборендарем є ОСОБА_113 , картка власника гаража заповнена на обох. Раніше ним користувався він особисто, близько 2 років його також використовує ОСОБА_100 . В серпні 2019 року в гаражі зберігалися автомобільні шини та причеп, жодних сумок в гаражі не було, вудки там ніколи не зберігалися, ключ від гаража був в 1 екземплярі і завжди був вдома і він чи ОСОБА_113 могли його взяти, однак десь на початку вересня 2019 року ключ зник. Він їздив до гаражу один раз на місяць для здійснення оплати, автомобіль в гаражі не залишав. Зазначив, що користувався автомобілем Chevrolet Volt з 2017-2018 р. ОСОБА_74 даним автомобілем не користувався. Зять займається продажем автомобілів з Америки. У 2019 році цей автомобіль належав ОСОБА_116 , автомобілем ніхто не користувався, знаходився на продажі у салоні. 30.08.2019 року він надав ОСОБА_117 на його прохання автомобіль Шевроле Вольт, кольору темного асфальту НОМЕР_9 , на тест-драйв, приблизно на тиждень, який він повернув через декілька днів, приблизно 05.09.2019 року.

Свідок ОСОБА_118 пояснив, що знає ОСОБА_119 . Він приїхав до товариша, який запропонував йому автомобіль, Opel Astra. Під час користування автомобілем, він виявив, що він погано працює. На що він домовся з електриком про діагностику автомобіля через тиждень. Автомобіль стояв два тижні біля будинку. Згодом, домовившись з власником території залишив автомобіль навпроти будинку. Автомобіль він не купував у ОСОБА_36 , лише взяв спробувати у вересні 2019 року. Автомобіль був без заднього номерного знаку, він знаходився у багажнику автомобіля. Через три дні після того як йому передали автомобіль відбувся обшук. Під час обшуку вилучили речі, які йому не належать, а саме: пакет жовто-помаранчевий, куртку, штани, ще якусь річ - дуті штани чи куртку темного кольору (ніби-то чоловіча). В бардачку автомобілю була довіреність чи якийсь інший документ на автомобіль. Автомобіль забрали співробітники поліції Перед обшуком, він відкрив автомобіль ключем та виїхав на ньому з території. Протокол обшуку йому давали для огляду, в ньому зазначалися речі та купюри, які вилучили у Трача.

Свідок ОСОБА_120 повідомив, що протягом тривалого часу працював у ОСОБА_121 доглядав двір та собак. ОСОБА_122 (дружина) надала йому у користування новий мобільний телефон Самсунг Дуос, який працівники поліції вилучили.

Свідок ОСОБА_123 повідомила суду, що товаришує з ОСОБА_47 біля 7 років. В серпні 2019 року він казав їй, що скоро буде «халтура» і він заробить грошей. Безпосередньо у судовому засіданні вона упізнала та вказала на обвинуваченого ОСОБА_108 , як на особу, яка всередині серпня 2019 року приїхав до ОСОБА_36 та дав йому ключ-магніт. На її запитання щодо вказаного ключа-магніта, з якою метою він отримав цей ключ, ОСОБА_50 повідомив, що є одна справа, а також що ця людина запропонувала підзаробити. Також бачила, як ОСОБА_100 приїздив до ОСОБА_36 наприкінці серпня на білому автомобілі Тесла.

Колегією суддів досліджені докази, на які посилається сторона обвинувачення на підтвердження винуватості обвинувачених у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, а саме:

- Протокол огляду місця події - квартири АДРЕСА_20 , від 02.09.2019 року, відповідно до якого встановлено, що вхідні двері до квартири та замок без візуальних пошкоджень, міжкімнатні броньовані двері відчинені та мають механічні пошкодження у вигляді віджиму врізних замків. Також виявлено коробку з блоком бесперебійного живлення камери з ознаками пошкодження. Балкон, вікно та двері мають 2 пошкодження у вигляді віджиму, металева решітка на балконному вікні має пошкодження у вигляді віджиму. На підлозі балкону виявлено альпіністське спорядження: металевий карабін, мотузка чорна з синіми полосками, страхувальна система.

-Висновок експерта № 799 від 31.10.2019 року за результатами проведення судово-медичної експертизи «альпіністського спорядження» вилученого в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_18 , відповідно до якого на страхувальній системі виявлені сліди потових виділень. На поверхні карабіна, мотузки - потові виділення не виявлені.

-Висновок експерта № 1010 за результатами проведення судово-медичної експертизи, відповідно до якого не виключається ймовірність походження виявлених потових виділень на альпіністському спорядженні (вилученого під час проведення огляду місця події 02.09.2019 за місцем вчинення кримінального правопорушення) ОСОБА_48 так і ОСОБА_49 , при цьому присутність поту останнього допускається тільки в якості домішки до поту носія (носіїв) інших виявлених антигенів.

-Протокол огляду місця події від 04.09.2019 року міжповерхового майданчику на 23 поверсі по АДРЕСА_8 , відповідно до якого, встановлено, що двері з написом «вихід на дах» зачинені на замок, що унеможливило ззовні через вікно потрапити до майданчику, а проникнення здійснювалося через звичайні вхідні двері за допомогою ключа.

-Висновок експерта № 618-Т, яким встановлено, що врізний замок з сувальдним механізмом (вилучений під час проведення огляду місця події 02.09.2019 року за місцем вчинення кримінального правопорушення) знаходиться у працездатному (робочому) стані та будь-який вплив стороннім предметом (предметами) на нього не здійснювався.

На підставі вищезазначених досліджених доказів, колегія суддів констатує, що встановлені висновками експертиз: наявність потових виділень на страхувальній системі та їх відсутність на поверхні карабіна і мотузки свідчить, про те, що зазначене альпіністське спорядження не використовувалось за цільовим призначенням у зібраному вигляді, а саме як пристрій для спуску з даху будинку до приміщення квартири. Також відсутність пошкодження вхідного замка, наявні пошкодження вікна та дверей підтверджує і доводить, що вхід до квартири АДРЕСА_11 було здійснено за допомогою ключа, чим спростовує можливість проникнення до квартири з даху будинку через вікно.

-Протокол огляду DVD дисків із відеозаписами з камер спостереження «Безпечне місто» від 01.09.2019 року, на яких о 04:46 годин зафіксовано автомобіль «Chevrolet Volt» д.н.з. НОМЕР_9 за адресою пр. Небесної Сотні на перехресті просп. Ак.Глушко. 02.09.2019 року о 12:55, за кермом вищезазначеного авто знаходиться обвинувачений ОСОБА_34

-Огляд USB флеш накопичувача пам`яті із відеозаписами з камер спостереження гаражного коооперативу «Ветеран ЗС-91» за адресою: вул. Інглезі, 11/В, у м. Одесі, на яких зафіксовано, що 01.09.2019 року о 04:12 годин на територію в`їжджає автомобіль «Chevrolet Volt» д.н.з. НОМЕР_9 , в якому перебувають 2 особи, о 04:31 годин виїжджає з території.

-Протокол тимчасового доступу до речей та документів, а саме до мобільного телефону марки «Samsung Duos» з IMEI НОМЕР_10 та IMEI НОМЕР_11 який знаходився у користуванні громадянина ОСОБА_124 та його вилучення.

-Протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_36 , від 01.11.2029 року, відповідно до якого він відтворив обставини вчинення ним кримінального правопорушення спільно з ОСОБА_125 та ОСОБА_46 , що відповідають показанням, наданим ним безпосередньо суду, та які узгоджуються з іншими доказами.

-Протокол обшуку від 09.09.2019 року за адресою: АДРЕСА_21 , а саме: за місцем проживання ОСОБА_51 , в ході якого було виявлено та вилучено: грошові кошти у розмірі 1000 доларів США купюрами по 100 доларів, 12 700 гривень купюрами 500 гривень у кількості 25 штук, дві купюри по 50 гривень, одна купюра номіналом 100 гривень; грошові кошти у розмірі 20 000 доларів США купюрами номіналом 100 доларів США, 110 000 доларів США купюрами номіналом 100 доларів США, мотузку синьо - чорного кольору та металеве знаряддя для альпінізму; мобільний телефон марки «Iphone 5S» у корпусі сірого кольору IMEI: НОМЕР_5 з сім картою; два мобільних телефони марки «Iphone; мобільний телефону марки «Айфон Х», чорного кольору, мобільний телефон марки «Самсунг», чорного кольору. Також виявлено рюкзак чорного кольору марки «Samsonite», який визнаний речовим доказом та досліджений в судовому засіданні у присутності всіх учасників судового провадження. В ході дослідження зазначеного речового доказу обвинувачений ОСОБА_50 підтвердив суду, що це саме цей рюкзак дав йому ОСОБА_34 перед вчиненням злочину. В свою чергу, обвинувачений ОСОБА_34 також підтвердив що зазначений рюкзак належить йому.

-Протокол обшуку від 09.09.2019 року за адресою: АДРЕСА_22 , за місцем проживання ОСОБА_36 , в ході якого було виявлено та вилучено одяг в якому останній перебував під час вчинення кримінального правопорушення, мобільний телефон марки «Nokia 105» IMEI НОМЕР_12 , який використовувався для зв`язку з ОСОБА_34 і ОСОБА_35 під час та після вчинення злочину, мобільний телефон марки «Iphone 7» IMEI НОМЕР_13 з номером мобільного телефону оператору «Лайфселл» НОМЕР_14 .

-Протоколом обшуку від 09.09.2019 року за адресою: м. Одеса, вул. Світанку, навпроти будинку 39, в ході якого виявлено автомобіль марки «Opel Astra», сірого кольору, державний номерний знак Республіки Польща « НОМЕР_1 », який використовувався для пересування під час вчинення злочину та який зафіксований на камерах спостереження.

-Протоколом обшуку автомобіля марки «Opel Astra» номер шасі НОМЕР_15 без реєстраційного знаку, у ході якого було виявлено тримач від сім-карти з номером НОМЕР_16 , яким під час вчинення злочину користувався ОСОБА_50 та який використовувався у телефоні марки «Nokia 105» IMEI НОМЕР_12 , який вилучений у ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_36 , реєстраційний номер НОМЕР_17 , реєстраційний номер (країни Польща) НОМЕР_18 , який використовувалися під час вчинення злочину.

-Згідно огляду записів камер спостереження розташованих на вул. Люстдорфська дорога, Д. Донського, Комарова, результатів тимчасового доступу до речей і документів від 09.09.2019 року та 05.11.2019 року, а саме серверу на якому зберігаються відеозаписи з камер зовнішнього та внутрішнього відеоспостереження, розташованих в ЖК «Альтаїр» за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 55/2, за 01.09.2019 року в період часу з 01:50 до 03:55 та протоколу огляду CD-дисків, відповідно до яких встановлено, що в 01:51:41 год. з боку житлового комплексу «Альтаїр-3», вул. Глінки під`їхав автомобіль «Opel Astra G» сірого кольору, « НОМЕР_2 » і припаркувалася біля 2-го в`їзду до «ЖК Альтаїр-1». З автомобілю вийшов обвинувачений ОСОБА_50 , при собі мав спортивну сумку чорного кольору, і пройшов на територію комплексу відкривши хвіртку магнітним ключем. О 01:54:46 годин він зайшов у секцію № 2 ЖК «Альтаїр-1» також скориставшись магнітним ключем. 01:55 зайшов у ліфт та піднявся на 13 поверх. Автомобіль уїхав на вул. Люстдорфська дорога у напрямку 3 ст. Люстфдорської дороги, і о 01.55.05 вказаний автомобіль проїхав повз камери четвертого заїзду ЖК «Альтаїр» у напрямку вул. Глінки. О 02:05 ОСОБА_50 піднявся на 23 поверх. О 02:11 год. з 23-го поверху 2-ї парадної ОСОБА_50 вийшов вже без сумки і о 02:12:25 год. покинув комплекс з іншого виїзду, де о 02:14 годин до нього з боку вул. Глінки під`їхав цей же автомобіль Opel Astra р.н. НОМЕР_2 , в який він сів. О 02:15:09 год. вони виїхали на Люстдорфську дорогу і почали рухатися у напрямку четвертої ст. Люстдорфська дорога. О 02:48:37 год. зазначений автомобіль повернувся з боку четвертої ст. Люстдорфської дороги і під`їхав в район 2-го виїзду з ЖК «Альтаїр-1», з автомобілю вийшли двоє людей, за зовнішніми ознаками та згідно показів ОСОБА_36 обвинувачені ОСОБА_50 та ОСОБА_34 , зайшли на територію комплексу та пройшли до другого під`їзду вказаного будинку, скориставшись магнітним ключем, а автомобіль поїхав у напрямку вул. Глінки. Зазначені двоє чоловіків, скориставшись ліфтом, о 02:52 піднялися на 23-й поверх (на обличчях у них були силіконові маски, що імітували чужі обличчя, кепки, капюшони). О 03:50 годин зайшли на 23 поверсі у ліфт та о 03:52:10 год. з другої парадної вказаного будинку вийшли двоє людей, один з яких був з чорною дорожньою сумкою на колесах та рюкзаком на плечах, інший з спортивною сумкою бежевого кольору з коричневими ручками і о 03:53:25 год. сіли в машину Opel Astra р.н. НОМЕР_2 , що очікувала, і поїхали в напрямку 3-ї ст. Люстдорфської дороги. О 03:55:19 год. вказаний автомоюіль проїхав четвертий заїзд будинку в напрямку вул. Глінки.

-Протокол обшуку від 18.09.2019 року гаражу № НОМЕР_19 розташованого на території гаражного кооперативу ООО «Ветеран», за адресою: м. Одеса, вул. Інглезі, 11/В, який належить Самотей та ОСОБА_111 , в ході якого виявлено та вилучено дорожню сумку чорного кольору на колесиках та дорожню сумку світло-коричневого кольору марки «Shirzad», які зафіксовані на відеозаписах з камер внутрішнього відеоспостереження та, які ОСОБА_50 під час дослідження речових доказів в суді упізнав як сумки, які він з ОСОБА_46 винесли 01.09.2019 року з квартири АДРЕСА_11 .

-Протоколи тимчасових доступів до речей та документів, що містять інформацію про телефонні номери, а також вхідні та вихідні дзвінки у операторів надання телекомунікаційних послуг - ПрАТ «Київстар» та ТОВ «Лайфселл», про зв`язок абонентів, а саме: ОСОБА_36 та ОСОБА_51 , та аналізом отриманих відомостей встановлено та доведено спілкування у телефонному режимі в період готування до вчинення злочину, в період вчинення злочину та після його вчинення між обвинуваченими ОСОБА_34 , ОСОБА_47 та ОСОБА_52 за допомогою мобільних телефонів (карта НОМЕР_6 (осн) в IPhone Х IMEI НОМЕР_20 , IPhone 5 S IMEI НОМЕР_5 ( НОМЕР_6 (осн)., картка НОМЕР_21 ; IPhone 7 імеі НОМЕР_22 основна картка НОМЕР_6 ; картка НОМЕР_23 в Самсунг Дуос імеі: НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , картка НОМЕР_24 ), Нокія-105 ІМЕІ НОМЕР_25 ( НОМЕР_26 ), а також підтверджено та доведено місце перебування обвинувачених ОСОБА_51 та ОСОБА_36 на місці вчинення злочину.

Крім того, аналізом вищезазначених з`єднань абонентських номерів з деталізацією ІМЕІ та місцезнаходження встановлено про вчинення зазначеного злочину саме ОСОБА_46 , ОСОБА_52 , ОСОБА_47 , а також достеменно підтверджено, що планування злочину, включало в себе заходи конспірації, спрямовані на створення перешкод у встановленні осіб, причетних до його вчинення.

-Висновок експерта № 42 ТГ/13 Ф від 04.02.2020 року за результатами проведення комплексної судової експертизи за експертними спеціальностями 8.3 «Дослідження волокнистих матеріалів і виробів з них», 8.9 «Дослідження металів і сплавів» та товарознавчої експертизи за експертною спеціальністю 12.1 «Визначення вартості машин, обладнання, сировини та споживчих товарів», відповідно до якого встановлено, що мотузки, вилучені в ході огляду місця події від 02.09.2019 року за адресою: АДРЕСА_18 та під час проведення обшуку від 09.09.2019 р., за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н., с. Миколаївка, вул. Шкільна, буд. 1-Б (1-В), мають однакову структуру, колір, склад за волокном та родову належність;

На підставі досліджених доказів, показань учасників судового провадження, суд дійшов до наступних висновків.

Вимогами ст. 91 КПК України передбачені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Судом в умовах повної змагальності процесу досліджені в повному обсязі всі надані суду докази, в ході судового розгляду не встановлено і можливість збирання доказів вичерпані, що визнано сторонами процесу, які підтвердили відсутність у них доповнень та інших доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини наголошує, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумнім сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ч. 1 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно ч. 1 ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Колегією суддів перевірені доводи захисника ОСОБА_30 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_51 , викладені у письмовому клопотанні про визнання протоколу обшуку приміщення від 09.09.2019 року за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н.,с. Миколаївка, вул. Шкільна, буд. 1-Б недопустимим доказом, отриманим з порушенням встановленої процедури, а саме: на думку захисника, протокол не відповідає вимогам чинного законодавства, в порушення ч. 3 ст. 223 КПК України, в протоколі не зазначено підстав обшуку, у протоколі не зазначено жодної причини, що перешкоджало слідчому з 02.09.2019 року до 08.09.2019 року звернутись до слідчого судді з відповідним клопотанням про обшук, тому на думку захисника, проведення даної слідчої дії не відповідало вимогам чинного законодавства та грубо порушило права на недоторканість житла, обшук проведений особою, яка не мала законних повноважень, протокол містить виправлення у зазначеній адресі проведення обшуку, тощо.

Дослідивши обґрунтування щодо недопустимості вищезазначеного доказу, колегія суддів вважає доводи сторони захисту безпідставними з огляду на наступне.

Частина 1 статті 87 КПК України передбачає, що для визнання доказу недопустимим необхідно встановити, що при його отриманні істотно порушені права і свободи людини, гарантовані Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тоді як частина 2 цієї ж статті визначає, яке саме порушення суд має визнати істотним, істотність порушення прав і свобод у інших випадках має вирішуватися судом, виходячи з обставин порушення та їх впливу на отримання доказів.

Вищеназвані норми закону не передбачають, що будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 01 грудня 2020 року у справі № 318/292/18).

Вирішуючи питання про застосування правил ст. 87 КПК України до наданих сторонами доказів, суд виходить з того, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті (правова позиція, викладена у постановах ВС від 28 січня 2020 року у справі № 359/7742/17 та від 8 жовтня 2019 року у справі № 639/8329/14-к).

Визнаючи доказ недопустимим відповідно до ч. 2 або ч. 3 ст. 87 КПК України, суд має зазначити, який саме пункт цих положень став підставою для такого рішення. Якщо суд визнає доказ недопустимим з посиланням на частину 1 статті 87 КПК України, він має зазначити, наслідком порушення якого саме фундаментального права або свободи стало отримання цього доказу та хто саме зазнав такого порушення. Обґрунтовуючи наявність такого порушення, суд має послатися на конкретні норми Конституції України та/або міжнародних договорів, якими гарантуються ці права і свободи, і за потреби на практику відповідних органів, уповноважених тлумачити ці норми. Крім того, суд, вирішуючи питання щодо допустимості доказу з точки зору ч. 1 ст. 87 КПК України, має обґрунтувати, чому він вважає порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, щоб зумовити визнання доказу недопустимим (правова позиція, викладена у постанові ВС від 8 жовтня 2019 року у справі №639/8329/14-к).

Тобто, будь-яке процесуальне порушення, допущене в ході збирання доказів, саме по собі не може бути підставою для визнання їх недопустимими. У зв`язку із цим, за наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли вони: прямо та істотно порушують права і свободи людини; та/або надають підстави для сумнівів у достовірності отриманих фактичних даних, які не видалося за можливе усунути в ході судового розгляду (правова позиція, викладена у постанові ВС від 06 липня 2021 року у справі №720/49/19).

Суд зауважує, що вважає такий підхід правильним, оскільки він ґрунтується на розумінні, що для прийняття рішення у справі суд має отримати якомога більшу інформацію щодо фактичних обставин, важливих для вирішення справи, забезпечивши сторонам можливість у змагальній процедурі перевірити та заперечити цю інформацію. Виключення доказів, які можуть мати стосунок до важливих фактів справи, є крайнім заходом, який має застосовуватися у разі, якщо іншими засобами неможливо усунути фактори, які перешкоджають забезпеченню справедливого судового розгляду.

Водночас порушення тих чи інших численних формальностей, які регулюють порядок проведення кримінального розслідування чи окремих процесуальних дій і які жодним чином не зачіпають права і свободи особи, мають оцінюватися виходячи з балансу конкуруючих інтересів: потреби суспільства у розкритті злочину і покаранні злочинця та важливості тих формальностей для забезпечення справедливості розгляду справи в цілому.

З тексту клопотання захисника вбачається, стороною захисту не доведено наявність таких порушень, та не обґрунтовано, що будь-які порушення позначилися або могли позначитися на результаті судового розгляду (постанова від 26 січня 2021 року у справі № 236/4268/18 (провадження № 51-3124км20), у тому числі на допустимості доказів, використаних у судовому розгляді.

Відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 10.09.2019 року, наданий дозвіл на проведення вищезазначеного обшуку, тобто слідчим суддею здійснено належний судовий контроль відповідно до вимог статей 233-234 КПК, за яким не встановлено порушень приписів КПК України, що визначають умови, підстави і порядок здійснення невідкладних слідчих дій, про що постановлено відповідну ухвалу, яка є чинною.

Виявлені захисником у протоколі обшуку закреслення та технічна помилка у зазначені адреси, а також викладені у клопотанні захисником його думки щодо законності проведення слідчих дій, а також особиста оцінка законності проведення слідчих дій і законності складених процесуальних документів органом досудового розслідування, та процесуальних документів, ухвалених слідчим суддею, в тому числі процесуальних документів про залучення речових доказів, вирішення питання про арешт майна, визнаного речовими доказами, жодним чином не доводить існування підстав для визнання протоколу обшуку від 09.09.2019 року недопустимим доказом відповідно до вимог ст. 87 КПК України.

Суд зазначає, що оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення.

Самі по собі процесуальні рішення, такі як постанови і доручення, ухвалені під час досудового розслідування, судові рішення, витяги з ЄРДР, а також змагальні документи (клопотання, заяви, скарги тощо) не можуть оцінюватися з погляду допустимості, оскільки не є доказами у значенні статті 84 КПК.

За наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли вони: прямо та істотно порушують права і свободи людини; та/або надають підстави для сумнівів у достовірності отриманих фактичних даних, які не видалося за можливе усунути в ході судового розгляду.

Питання допустимості доказів, якими обґрунтовано те чи інше судове рішення, нерозривно пов`язане з тим, які саме обставини підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Оскільки від доведення поза розумним сумнівом певних обставин чи їх не доведення на пряму залежить, яке рішення за результатами судового розгляду прийме суд.

На зміст рішення головним чином, може вплинути допустимість не будь-яких доказів, а лише тих, якими доводяться/спростовуються обставини, зазначені у ч. 1 ст. 91 КПК України.

Зазначена правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 13 червня 2023 року у справі № 520/2703/17 (провадження № 51-1291км23)

Суд здійснює встановлення достовірності доказу шляхом дослідження та аналізу його змісту, перевірки та співставлення з іншими доказами на предмет об`єктивного взаємозв`язку та взаємоузгодження.

На підставі викладеного, колегія вважає, що посилання захисника щодо недопустимості протоколу обшуку від 09.09.2019 року є неспроможними, оскільки такі процесуальні документи містять усі дані, передбачені статтями КПК, порушень, що б вказували на недотримання органами досудового розслідування вимог щодо проведення таких слідчих та процесуальних дій, з матеріалів кримінального провадження не вбачається.

Колегія суддів, дослідивши та проаналізувавши в сукупності надані сторонами докази, перевіривши їх на предмет належності та допустимості, ґрунтуючись на засадах справедливості, виваженості та неупередженості, дійшла висновку, що під час судового розгляду винуватість ОСОБА_35 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 185 КК України: пособництво у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням у житло, вчинений за попередньою змовою групою осіб та у особливо великих розмірах, а також винуватість ОСОБА_34 і ОСОБА_36 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена за попередньою змовою групою осіб та у особливо великих розмірах, доведена у повному обсязі.

Колегія суддів критично оцінює показання, надані обвинуваченими ОСОБА_126 і ОСОБА_34 з урахуванням того, що їх покази є непослідовними, не логічними, які неодноразово змінювались відносно одних і тих же обставин, що викликає обґрунтовані сумніви в їх правдивості.

Зокрема, показання ОСОБА_35 про його непричетність до вчинення злочину, а саме, що він жодних дій у підготовці та вчиненні злочину не приймав, тому заперечує та не згоден з кваліфікуючими ознаками, зазначеними в обвинувальному акті стороною обвинувачення за ч. 5 ст. 185 КК України, а також показання обвинуваченого ОСОБА_34 колегія суддів визнає неправдивими, оскільки такі покази суперечать та спростовані дослідженими судом доказами в їх сукупності, в тому числі показаннями обвинуваченого ОСОБА_36 про те, що саме ОСОБА_35 запропонував вчинити злочин, здійснив підготовку до його вчинення, яке в подальшому було вчинено ОСОБА_47 спільно з ОСОБА_34 з використанням заздалегідь підготовлених засобів конспірації, за допомогою ключів від зазначеної квартири, які надав ОСОБА_35 здійснили проникнення до квартири та крадіжку грошових коштів потерпілого.

Показання обвинуваченого ОСОБА_36 , колегія суддів вважає відвертим зізнанням у вчиненому злочині та такими, що відповідають як суті пред`явленого обвинувачення, так і наданим стороною обвинувачення доказам, безпосередньо дослідженим під час судового розгляду.

Суд зазначає, що домовленістю групи осіб про спільне вчинення злочину є узгодження об`єкту злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення та змісту виконуваних функцій, яке може відбутися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій, що висловлені не у формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір.

При кваліфікації злочину, що вчинене групою осіб, виконавці (співучасники) діють узгоджено, з єдиним умислом і кожен з них безпосередньо виконує діяння, що утворюють повністю чи частково об`єктивну сторону складу злочину.

Спільність умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена за попередньою змовою групою осіб та у особливо великих розмірах, підтверджено діями всіх обвинувачених, а саме підготовка умов та вибір місця вчинення кримінального правопорушення за інформацією, наданою саме обвинуваченим ОСОБА_35 та подальші спільні дії обвинувачених ОСОБА_34 і ОСОБА_36 на місці вчинення злочину, а саме проникнення до квартири за допомогою ключів, наданих ОСОБА_126 , а також інсценування способу проникнення до приміщення квартири, та безпосередньо вчинення злочину, свідчать про те, що обвинувачені ОСОБА_35 , ОСОБА_34 і ОСОБА_50 діяли, як співвиконавці.

Обрану позицію обвинуваченого ОСОБА_35 колегія суддів розцінює як спробу уникнення відповідальності за вчинений злочини та способом захисту останнього від пред`явленого йому обвинувачення, що свідчить про відсутність щирого каяття у вчиненні злочину та намаганням зменшити свою роль у вчиненні злочину за попередньою змовою групою осіб.

Суд вважає, що показання потерпілого та свідків є правдивими, логічними і послідовними, тому не викликають жодних сумнівів, оскільки вони за своїм змістом відтворюють обставини, а також повністю узгоджуються як між собою, так і з іншими доказами, в тому числі підтверджують показання обвинуваченого ОСОБА_36 щодо винуватості ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 в інкримінованому їм кримінальному правопорушенні.

Судом ретельно перевірені доводи обвинуваченого ОСОБА_105 щодо його непричетності та невинуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 185 КК України, та одночасно можливої наявності в його діях складу кримінальних правопорушень, які на його думку насправді мали місце, передбачених ст. 357 ч. 1, ч. 2 ст. 191 КК України, які колегія суддів відхиляє як безпідставні з огляду на наступне.

Відповідно до чинного законодавства та судової практики, тлумачення норм ст. 367 КК України передбачає, що службову недбалість характеризує наявність трьох ознак у їх сукупності: 1) дія або бездіяльність службової особи, 2) наслідки у вигляді істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам громадян, державним чи громадським інтересам, або інтересам окремих юридичних осіб, 3) причинний зв`язок між вказаними діями чи бездіяльністю та шкідливими наслідками.

Для кваліфікації діяння саме за ст. 367 КК України має бути встановлено, що діяння вчинене службовою особою під час виконання нею своїх обов`язків.

Суб`єктом злочину за ст. 367 КК України (службова недбалість) є службова особа, яка може бути як державною, так і приватною, якщо вона наділена організаційно-розпорядчими або адміністративно-господарськими функціями.

З об`єктивної сторони ст. 191 КК передбачає три різних форми вчинення злочину: привласнення, розтрата чужого майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем. Їх загальною ознакою є особливе відношення винного до майна, яким він заволодіває. Юридичною підставою для такого відношення винного до майна є цивільно-правові відносини, договірні відносини, спеціальне доручення, службові повноваження. Іншими словами, суб`єкт злочину здійснює повноваження щодо майна на законній підставі: наділений правомочністю по розпорядженню, управлінню, доставці, зберіганню майна тощо.

Суб`єктом привласнення, розтрати або заволодіння чужим майном

шляхом зловживання службової особи своїм службовим становищем

(частина друга статті 191 КК) може бути лише службова особа. Вирішуючи питання, чи є та або інша особа службовою, належить керуватися правилами, викладеними в пунктах 1 і 2 примітки до статті 364 КК України.

Згідно з приміткою 1 до ст. 364 КК службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням рганізаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Відповідно до встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_35 не є суб`єктом злочинів, передбачених ст. ст. 191, 367 КК України, оскільки у матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують, що ОСОБА_35 був службовою особою, відповідно до примітки 1 до ст. 364 КК України, а також підтверджуючих існування цивільно-правових відносин, договірних відносин, спеціальних доручень, службових повноважень щодо майна на законній підставі, тощо, а також з урахуванням встановлених обставин вчинення ОСОБА_52 злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 185 КК України, колегія суддів відхиляє зазначені доводи обвинуваченого ОСОБА_35 , як безпідставні та такі, що не ґрунтуються на законі.

Щодо доводів обвинуваченого ОСОБА_105 про те, що розмір матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у кримінальному провадженні не встановлений та не доведений, колегія суддів зазначає наступне.

Як визначено п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

При цьому положення ч. 1 ст. 92 КПК України передбачають, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

Виходячи з аналізу положень статей 55, 61, 62, 91, 127, 128, 130, 170, 242, 291 КПК України під шкодою у кримінальному провадженні розуміються втрати, яких зазнала потерпіла сторона у результаті викрадення, знищення або пошкодження майна, або шкода, завдана безпосередньо особі, її здоров`ю, діловій репутації внаслідок протиправної поведінки іншої особи.

У кримінальному провадженні під матеріальними збитками у п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України слід розуміти грошову оцінку (еквівалент) заподіяної матеріальної шкоди (втрачених, додатково витрачених або недоотриманих майнових благ особою внаслідок порушення її прав та інтересів іншою особою), а відшкодування збитків є одним із способів відшкодування шкоди.

Положення п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України спрямовано насамперед на визначення правильної кваліфікації злочинів, за умови, що розмір шкоди є ознакою складу злочину або його кваліфікуючою ознакою, а також на забезпечення повноти досудового розслідування та забезпечення достовірності інформації, яка відображується в підсумкових рішеннях стадії досудового розслідування, враховуючи, що згідно з п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, окрім іншого, має містити відомості про розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Таким чином п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України має імперативний характер щодо обов`язковості призначення експертизи у провадженнях про кримінальні правопорушення, які мають матеріальний склад злочину. Однак така імперативність має обмежений характер, оскільки не стосується тих випадків, коли предметом злочину є гроші або інші цінні папери, що мають грошовий еквівалент, а також коли розмір матеріальних збитків, шкоди, заподіяних кримінальним правопорушенням, можливо достовірно встановити без спеціальних знань, а достатньо загальновідомих та загальнодоступних знань, проведення простих арифметичних розрахунків для оцінки даних, отриманих за допомогою інших, крім експертизи, джерел доказування.

За таких обставин, оскільки у цьому кримінальному провадженні безпосереднім об`єктом злочину є грошові кошти, колегія суддів вважає, що матеріальна шкода у даному кримінальному провдженні достовірно встановлена та доведена долученими потерпілою стороною фінансовими документами, які підтверджують розмір матеріальної шкоди, спричиненої потерпілому ОСОБА_17 , яка п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України зазначена в обвинувальному акті.

Також колегію суддів встановлено, що доводи обвинуваченого ОСОБА_35 , а саме про нібито порушення в період досудового розслідування його права на захист, а саме його доставки до райвідділу поліції з 14:00 годин 09.09.2019 року, його перебування в приміщенні відділу поліції та проведення з ним процесуальних дій у відсутність захисника до о 01.00 год. 10.09.2019 року; проведення обшуку гаражу на автостоянці гаражного кооперативу «Ветеран» по вул. Інглезі, який нібито відбувся 12.09.2019 року об 11.00 годин, обґрунтовані його особистими поясненнями, які жодним чином не підтверджені у судовому засіданні належними документальними доказами, долученими сторонами кримінального провадження та дослідженими судом.

Суд не бере до уваги, доводи ОСОБА_105 про факт та обставини його викрадення та катування, викрадення його майна, нібито здійснене невстановленими особами, викладені ним у письмових поясненнях та надані у судовому засіданні, оскільки в судовому засіданні з показань ОСОБА_105 встановлено, що за вищезазначеним обставинами ОСОБА_35 , користуючись кваліфікованою допомогою захисника, у встановленому законом порядку, звернувся до правоохоронних органів, та в подальшому на підставі звернення ОСОБА_105 зареєстровані інші кримінальні провадження, в яких відповідно до норм КПК України за результатами їх розслідування повинно бути прийняте процесуальне рішення, яке стосується особисто заявника ОСОБА_105 , та жодним чином не впливає на кваліфікацію його дій у кримінальному провадженні, судовий розгляд якого проведено колегією суддів в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

В ході судового розгляду інформація про результати розгляду звернень ОСОБА_105 до правоохоронних органів учасниками судового провадження не долучені, тобто вищезазначені твердження обвинуваченого ОСОБА_105 не підтверджені та не спростовані у встановленому законом порядку.

Крім того, суд зазначає, що у письмових поясненнях обвинуваченого у судових дебатах містяться також інші доводи та особисті думки обвинуваченого, які стосуються порядку здійснення підприємницької діяльності потерпілим ОСОБА_17 , а також посадовими особами інших підприємств, дії яких на думку обвинуваченого, є незаконними, що жодним чином не стосується висунутого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України. Також обвинуваченим ОСОБА_35 викладені його особисті думки та оцінки доказового значення показань свідків та інших питань, які не потребують детального аналізу судом та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні.

Зокрема, з досліджених судом протоколу огляду предмету від 10.12.2019 року мобільного телефону марки «iPhone SE» в корпусі білого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_27 , з сім картою мобільного оператора «Київстар» з номером телефону НОМЕР_8 , який постановою слідчого від 10.12.2019 року визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, встановлено, що вищезазначений мобільний телефон долучений потерпілим ОСОБА_17 , який зі слів потерпілого належав ОСОБА_53 у період його роботи у потерпілого.

Колегія суддів заважує, що вищезазначений речовий доказ не досліджувався у судовому засіданні та сторона обвинувачення не посилалась на нього на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_105 у вчиненні кримінального правопорушення, тобтоне потребує детального аналізу судом та не має будь-якого вирішального значення в цьому провадженні.

Суд зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» заява № 303-A, § 29, від 09 грудня 1994 року; рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, § 58, від 10 лютого 2010 року).

Суд, належним чином перевіривши та дослідивши письмові докази у кримінальному провадженні, встановив, що процесуальні дії в період досудового розслідування були проведені у відповідності до вимог чинного законодавства України, з дотриманням вимог КПК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченим, колегія суддів виходить із встановленої ст. 50 КК України, мети не тільки кари, а й виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує, визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання виправлення засудженого.

У справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03) зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_105 судом не встановлено.

Відповідно ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_105 судом не встановлено.

З урахуванням наведених висновків щодо порядку призначення покарання, викладених обставин у справі, особу обвинуваченого ОСОБА_105 , який свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, не усвідомив суспільну небезпечність своїх дій, не розкаявся у скоєному, відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин, його роль у вчинені кримінального правопорушення, що саме ОСОБА_35 , виступаючи в ролі пособника, будучи обізнаним про наявність значної суми грошових коштів у квартирі потерпілого та маючи доступ до неї, надав ключівід квартири потерпілого, з якої в подальшому обвинуваченими ОСОБА_47 і ОСОБА_46 була здійснена крадіжка грошові кошти, належні потерпілому.

Зазначені відомості про наявність значної суми грошових коштів у квартирі були відомі ОСОБА_53 через те, що він працював з потерпілим ОСОБА_17 , з яким у нього склалися довірливі стосунки та в подальшому на підставі зазначених відомостей була досягнута попередня змова між обвинуваченими на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена за попередньою змовою групою осіб та у особливо великих розмірах.

Вказані обставини, встановлені в ході судового розгляду, свідчать про те, що роль ОСОБА_105 була значною та вагомою для подальшого вчинення кримінального правопорушення всіма обвинуваченими за попередньою змовою групою осіб.

Встановлене в ході судового розгляду ставлення обвинуваченого до скоєних діянь свідчить про відсутність каяття, також про те, що ОСОБА_35 з моменту вчинення кримінальних правопорушень та в ході судового розгляду не усвідомив негативні наслідки своїх протиправних дій, не надав їм належну оцінку, тобто не засуджує свої дії, а навпаки, вибрав захисну позицію щодо повного заперечення своєї участі у вчиненні кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності або пом`якшення відповідальності за вчинений злочин.

За викладених обставин, колегія суддів вважає обвинуваченого ОСОБА_105 схильним до скоєння тяжких та особливо тяжких злочинів і особою, яка має високий рівень небезпеки для суспільства.

Колегія суддів враховує особу ОСОБА_105 , що він раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_44 , 2013 року народження і ОСОБА_45 , 2010 року народження, який має стату "дитина-інвалід", має постійне місце проживання, характеризується позитивно.

Керуючись вимогами виваженості та справедливості, з метою виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, колегія суддів вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_105 можливо лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням покарання, передбаченого санкціями статей КК України у вигляді позбавлення волі із конфіскацією майна.

Відповідно до ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_51 судом не встановлено.

Відповідно ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_51 судом не встановлено.

З урахуванням наведених висновків щодо порядку призначення покарання, викладених обставин у справі, особу обвинуваченого ОСОБА_51 , що він раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_38 , 2007 року народження та ОСОБА_39 , 2005 року народжененя має постійне місце проживання, характеризується позитивно.

Також судом враховано, що ОСОБА_34 свою вину у вчиненні злочину не визнав, не усвідомив суспільну небезпечність своїх дій, не розкаявся у скоєному, відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин, що свідчить про те, що необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, покарання йому слід призначити у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 5 ст. 185 КК України із конфіскацією майна.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_36 суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_36 судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_49 колегія суддів враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, пом`якшуючі покарання обставини та відсутність обтяжуючих обставин.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Колегія суддів третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові від 03 лютого 2021 року №629/2739/18 зауважила про те, що частина 1 статті 69 КК надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

У справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03) зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_36 колегія суддів враховує, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_50 вчинене ним вперше, повне визнання своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, при призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, обставини вчинення кримінальних правопорушень, а саме ставлення обвинуваченого до скоєного, який вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та усвідомив неправомірність своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому, засуджує свої протиправні дії.

Крім того, суд враховує, що саме завдяки правдивим та достовірним показанням ОСОБА_36 в ході судового розгляду встановлені всі обставини вчиненого ним кримінального правопорушення та завдяки його показанням у сукупності з іншими доказами, доведена винуватість інших обвинувачених.

Також суд враховує позитивну характеристику ОСОБА_36 , що раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та хвору мати, має постійне місце проживання, працював до затримання, займається волонтерською діяльністю.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Санкція ч. 5 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі від 7 до 12 років із конфіскацією майна.

З урахуванням наведених висновків щодо порядку призначення покарання, викладених обставин у справі, особи обвинуваченого, відсутність обтяжуючих обставин та наявність виключно пом`якшуючих покарання обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та те, що під час проведення досудового розслідування, судового розгляду відсутні будь-які відомості, які б свідчили про ухилення обвинуваченого від органів досудового розслідування або суду, що свідчить на його намагання відвернути негативні наслідки вчиненого ним злочину, позицію сторони обвинувачення про призначення ОСОБА_49 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, колегія суддів дійшла висновку про можливість застосування ч. 1 ст. 69 КК України із призначенням основного покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 5 ст. 185 КК України.

Аналогічної позиції при застосуванні ч. 1 ст. 69 КК України дотримався Касаційний кримінальний суд Верховного Суду в ухвалі від 30.04.2021 року (справа №325/1421/18, провадження №51-748ск20), який зауважив, що питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання, та вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням всіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Крім того, суд враховує, що дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням прийнятого рішення в процесуальному документі суду, тощо.

Положеннями частини 1 статті 75 КК України визначено - якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Реалізація даної норми становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності вказують на можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

З урахуванням вищевикладених встановлених судом обставин в їх сукупності, та з огляду на те, що обраний захід примусу має найбільш сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства і така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності, враховуючи поведінку обвинуваченого ОСОБА_36 , яка свідчить про усвідомлення протизаконності вчинених ним злочинних дій, суд дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_36 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку та покладенням на обвинуваченого відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Також, суд не призначає ОСОБА_49 покарання у виді конфіскації особистого майна, яке передбачене санкцією ч. 5 ст. 185 КК України, відповідно до вимог статті 77 КК України, та практики Верховного Суду, з яких вбачається, що додаткове покарання у виді конфіскації майна за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковою, то в разі ухвалення рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробовуванням воно не застосовується, оскільки ст. 77 КК України передбачено вичерпний перелік додаткових покарань, що можуть бути призначені у такому випадку, серед яких конфіскація майна відсутня.

На переконання суду дане покарання, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) відповідно до практики ЄСПЛ та перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Київського районно суду м. Одеси від 10.11.2019 року підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання про речові докази, суд, виходить з положень ст. 100 КПК України, ст. 96-1, п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України.

Питання про процесуальні витрати у кримінальному провадженні суд вирішує в порядку ст. 124 КПК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_105 у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеській слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили необхідно залишити без змін.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_51 у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеській слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили необхідно залишити без змін.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_127 не застосований.

Судом розглянутий уточнений цивільний позов у кримінальному провадженні заявлений потерпілим ОСОБА_17 про стягнення з ОСОБА_128 , ОСОБА_40 , ОСОБА_129 на його користь матеріальної шкоди у розмірі 77 333555 (сімдесят сім мільйонів триста тридцять три тисячі п`ятсот п`ятдесят п`ять) гривень, а також моральної шкодм у розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень.

Згідно ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК Україниза умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Так, у відповідності до статті 1166 ЦК України, майнова шкода завдана особистим майновим правам фізичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала.

Факт заподіяння обвинуваченими ОСОБА_130 , ОСОБА_131 , ОСОБА_132 матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_17 встановлено матеріалами справи. Також потерпілим надана податкова звітність та інші документи, які підтверджують наявність у нього грошових коштів у розмірі, що навіть перевищує суму викрадених грошових коштів. Таким чином, так матеріальна шкода має бути відшкодована обвинуваченими в повному обсязі.

При цьому, за змістом ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність; за заявою потерпілого суд може визначити відповідальність таких осіб у частці відповідно до ступеня їхньої вини. Отже, за змістом законодавчих положень суд не позбавлений права змінити солідарний порядок стягнення коштів на дольовий, і така зміна залежить від позиції потерпілого.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно підпункту 3 п. 2 вищезазначеної статті - моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Разом з цим, відповідно до ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Постановою Пленуму Верховного Суду України у пункті 2 постанови № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз?яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 р. - розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_17 вмотивований спричиненням йому моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях та психічних переживаннях, отриманням негативних емоцій внаслідок втрати значної суми грошових коштів, яка накопичувалася ним роками, порушенням звичного устрою і ритму життя, сильного емоційного потрясіння, постійного стресового стану, усвідомленням неправомірності дій обвинуваченого, погіршенням психо-емоційного здоров`я, втратою стану спокою, пригніченням, роздратованістю, страхом. В обґрунтування завданої моральної шкоди ОСОБА_17 зазначено, що у нього з`явилося почуття незахищеності, настороги, тривоги, емоційних реакцій при згадуванні наслідків злочину, відбулося тимчасове пригнічення повсякденного соціального життя, виникло зниження та нестабільність у настрою, порушення сну, з?явилася емоційна напруга, дратівливість та нервовість. Потерпілим було втрачено почуття спокою, що негативно вплинуло на його психіку. Адже викрадені грошові кошти ОСОБА_17 заробляв на протязі багатьох років, декларував у податковій звітності і сплачував податки. Такі кошти були капіталом для розвитку його бізнесу і заощадженнями на майбутнє, оскільки родина ОСОБА_17 складається з п`ятьох осіб, троє з яких неповнолітні діти. Викрадення зароблених ним грошових коштів значно вплинуло на емоційний стан відносин у родині через невпевненість у майбутньому.

Таким чином, суд вважає, що заявлений потерпілим цивільний позов має бути задоволений у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 100, 369-371, 373-374 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

ОСОБА_40 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_40 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_40 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_40 не застосований.

Стягнути з ОСОБА_40 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 1517 гривень 75 копійок.

ОСОБА_129 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна на користь держави.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_129 у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеській слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_133 обслювати з моменту набрання вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_133 у строк відбування покарання відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України період його попереднього ув`язнення з 20.09.2019 року до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_129 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 1517 гривень 75 копійок.

ОСОБА_128 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна на користь держави.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_128 у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеській слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_134 обслювати з моменту набрання вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_134 у строк відбування покарання відповідо до ч. 5 ст. 72 КК України період його попереднього ув`язнення з 10.09.2019 року до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_128 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 1517 гривень 75 копійок.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Київськог районно суду м. Одеси від 10.11.2019 року - скасувати.

Речові докази:

- Грошові кошти вилучені під час обшуку за адресою: АДРЕСА_21 у розмірі 1000 доларів США купюрами по 100 доларів США, 12 700 гривень купюрами 500 гривень у кількості 25 штук, дві купюри по 50 гривень, одна купюра номіналом 100 гривень; грошові кошти у розмірі 20 000 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США, 110 000 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США - конфіскувати у дохід держави.

- Грошові кошти вилучені під час обшуку за адресою: АДРЕСА_22 за місцеи проживання ОСОБА_36 у розмірі 1000 доларів США, купюрами по 100 доларів США у кількості 8 штук та купюрами по 50 доларів США у кількості 4 штук - повернути власнику ОСОБА_135 .

На підставі ст. 96-1, п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію до наступного майна: автомобіль «Опель Астра» номер шасі НОМЕР_15 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Опель Астра» НОМЕР_28 , серія НОМЕР_29 ; паперова книжка від транспортного засобу марки «Опель Астра» WOLOTGF; реєстраційний номер (країни Польща) НОМЕР_18 , мобільний телефон марки «Nokia 105» з номером мобільного телефону оператору «Лайфселл» НОМЕР_30 , мобільний телефон IMEI НОМЕР_12 , мобільний телефон марки Самсунг Дуос, імеі: НОМЕР_10 , НОМЕР_11 ; мобільний телефон марки «Iphone 5S» у корпусі сірого кольору IMEI: НОМЕР_5 з сім картою; два мобільних телефони марки «Iphone 6» чорного кольору; мобільний телефон марки «Karbonn» чорного кольору; мобільний телефону марки «Айфон 10», чорного кольору, з абонентським номером оператора "Київстар"; мобільний телефон марки «Самсунг», чорного кольору - вилучені під час обшуку - конфіскувати у дохід держави.

- 6 пар чоловічого взуття, 5 головних уборів - повернути за належністю власнику ОСОБА_48

- Тимчасовий дозвіл серія НОМЕР_31 ; накладні та банківська карта «Альфабанк» НОМЕР_32 на ім`я ОСОБА_40 ; мобільний телефон марки «Iphone 7» з номером мобільного телефону оператору «Лайфселл» НОМЕР_14 IMEI НОМЕР_13 який упаковано в спеціальний пакет № 0001291; сорочка темно-синього кольору з лейбою «Arber», яка упакована в спеціальний пакет № ЕХР0406761; брюки джинсові темно - синього кольору оздоблені стібками нитками чорного кольору які упаковані в спеціальний пакет № ЕХР0406761; шкіряні туфлі чорного кольору які упаковано в поліетиленовий пакет синього кольору; кеди чорного кольору - повернути за належністю власнику ОСОБА_49

- Грошові кошти вилучені по вул. Літературна, 1 у м. Одеса - повернути за належністю власнику.

- Мобільний телефон марки «Нокиа 8800», IMEI: НОМЕР_33 ; мобільний телефон марки «Самсунг», IMEI: НОМЕР_34 ; 2 пари чоловічого взуття чорного кольору; дорожня сумка сірого кольору з помаранчевими написами та ременями; коробку від мобільного телефону «Самсунг», IMEI1: НОМЕР_35 ; IMEI2: НОМЕР_36 ; коробку від мобільного телефону «Престіжео», IMEI1: НОМЕР_37 ; IMEI2: НОМЕР_38 ; сім- карта оператора мобільного зв`язку «Лайфселл»; спортивні чоловічі штани чорного кольору із білими полосами; мобільний телефон марки «Самсунг», IMEI: НОМЕР_39 ; мобільний телефон марки «Моторола», IMEI: НОМЕР_40 ; мобільний телефон марки «Моторола», IMEI: НОМЕР_41 ; мобільний телефон марки «Самсунг», IMEI: НОМЕР_42 ; мобільний телефон марки «Алкатель», IMEI: НОМЕР_43 ; мобільний телефон марки «Алкатель», IMEI: відсутній; коробка від мобільного телефону марки «Айфон 7», IMEI: НОМЕР_44 ; коробка від мобільного телефону марки «Мейзу», IMEI: НОМЕР_45 ; дорожня сумка чорного кольору із фіолетовими вставками, ключ з емблемою «Опель» чорного кольору, 10 предметів ззовні схожих на набої з маркуванням «9mmP.A. Blanc, S&В» у кількості 10 штук, предмет ззовні схожий на металевий ніж без маркування з дерев`яною ручкою темного кольору, вилучені під час обшуку за адресоюм. Одеса, вул. Світанку, 39 -повернути за належністю - повернути власнику ОСОБА_136

- Мобільний телефон IPhone SE ІМЕІ НОМЕР_46 з номером НОМЕР_8 вважати повернутим власнику ОСОБА_17

- Дитячу футболку чорного кольору; дитячі спортивні шорти; дитячу футболку червоного кольору; дитячу футболку синього кольору; паперовий стакан із кришкою чорного кольору; коробку від пігулок «Цефалексин»; коробку від пігулок «Нурофен»; паперовий листок із книжкою з надписами на іноземній мові; тримач від сім-карти з номером НОМЕР_16 ; 2 заламіновані картки з написами на іноземній мові; один реєстраційний номер НОМЕР_17 , урізаний замок з сувальдним механізмом, чотири сім карти абонентських номерів мобільних операторів; флеш накопичувач марки «Transcend» ємністю 2 гігабайта; дорожню сумку чорного кольору та дорожню сумку світло-коричневого кольору марки «Shirzad», ганчірну мотузку, металеве знаряддя для альпінізму - знищити.

- CD-R диски з відеозаписами - зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_17 про стягнення з ОСОБА_128 , ОСОБА_40 , ОСОБА_129 на його користь матеріальної шкоди у розмірі 77 333555 (сімдесят сім мільйонів триста тридцять три тисячі п`ятсот п`ятдесят п`ять) гривень, а також моральної шкоди у розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_128 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (обліковий номер платника податків НОМЕР_47 ) на користь ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (обліковий номер платника податків НОМЕР_48 ), матеріальну шкоду в розмірі 25 777 851 (двадцять п`ять мільйонів сімсот сімдесят сім тисяч вісімсот п`ятдесят одну) гривень 66 копійок та моральну шкоду у розмірі 166 666 (сто шістдесят шість тисяч) гривень 66 копійок.

Стягнути з ОСОБА_40 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (обліковий номер платника податків НОМЕР_48 ), матеріальну шкоду у розмірі 25 777 851 (двадцять п`ять мільйонів сімсот сімдесят сім тисяч вісімсот п`ятдесят одну) гривень 66 копійок та моральну шкоду у розмірі 166 666 (сто шістдесят шість тисяч) гривень 66 копійок.

Стягнути з ОСОБА_129 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (обліковий номер платника податків НОМЕР_49 ) на користь ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (обліковий номер платника податків НОМЕР_48 ), матеріальну шкоду у розмірі 25 777 851 (двадцять п`ять мільйонів сімсот сімдесят сім тисяч вісімсот п`ятдесят одну) гривень 66 копійок та моральну шкоду у розмірі 166 666 (сто шістдесят шість тисяч) гривень 66 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3