ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia), кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000289 від 30.08.2023 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Торське Краматорського району Донецької області, громадянина України, раніше не судимого, з повною середньою освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисника- ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною та російською федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент рф та інші невстановлені на цей час представники влади рф, у порушення вимог п. п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципів Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимог ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларації Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та збройний конфлікт проти України, та віддали відповідні накази на вторгнення підрозділів збройних сил рф на територію України з метою її незаконного збройного захоплення та подальшої окупації.

При цьому, з метою спроби виправдання агресії перед громадянами України, рф та світовою спільнотою, 21.02.2022 рф визнано так звані «донецька народна республіка» та «луганська народна республіка», створені за підтримки рф навесні 2014 року на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей, незалежними державами та 22.02.2022 президентом рф направлено до Ради Федерації звернення про використання зс рф за її межами, яке задоволено.

На виконання наказів вищого політичного та воєнного керівництва рф 24.02.2022, військовослужбовці зс рф, шляхом агресії із застосуванням зброї, військової техніки та артилерії, з нанесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів по військовій та цивільній інфраструктурі, незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Донецькій, Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях, та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого здійснили окупацію частини території України, в тому числі частину Краматорського району Донецької області.

Згідно ст. 1 Закону України « Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована рф територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Тимчасова окупація РФ територій України, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для рф жодних територіальних прав.

Згідно п. 6 ст. 1-1 зазначеного Закону окупаційна адміністрація російської федерації - сукупність державних органів і структур російської федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних російській федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

Згідно п. 7 ст. 1-1 вказаного Закону тимчасово окупована російською федерацією територія України - це частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому неодноразово продовжено та який діє на цей час.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25 квітня 2022 року» (зі змінами та доповненнями) Лиманська міська територіальна громада Краматорського району Донецької області включена до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації.

У період часу з 27.05.2022 по 01.10.2022, рф спільно з представниками терористичної організації «днр», яка є частиною окупаційної адміністрації рф, було тимчасово окуповано територію Лиманської ОТГ Краматорського району Донецької області.

Представниками російської федерації спільно з представниками терористичної організації «днр», яка є частиною окупаційної адміністрації рф на тимчасово окупованій території Лиманської ОТГ Донецької області було створено підпорядковану, керовану та фінансовану рф окупаційну адміністрацію, в склад якої входили органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованою територією України.

При цьому, представники підконтрольних рф та самопроголошених органів терористичної організації «днр» узурпували виконання усіх владних функцій держави на тимчасово окупованій території м. Лиман Краматорського району Донецької області, здійснювали підбір кадрів для зайняття посад в незаконних самопроголошених органах, у тому числі з числа громадян України, які на той час перебували на вказаній тимчасово окупованій території. Кінцевою метою окупаційних органів є інтеграція та подальше незаконне включення захопленої частини суверенної держави Україна до складу рф.

Під час окупації м. Лиман Краматорського району Донецької області, більш точна дата не встановлена, невстановленими особами з числа представників окупаційної адміністрації рф та представниками терористичної організації «днр», яка є частиною окупаційної адміністрації рф у м. Лиман Краматорського району Донецької області створено самопроголошений, незаконний та підконтрольний окупаційній адміністрації рф та мчс днр воєнизований орган «государственное бюджетное учреждение «пожарно-спасательный отряд г. Красный Лиман» «министерства по делам гражданской обороны, чрезвычайным ситуациям и ликвидации последствий стихийных бедствий донецкой народной республики», створене на підставі «постановления совета министров днр от 26.09.2014 № 35-1 «о создании министерства по делам гражданской обороны, чрезвычайным ситуациям и ликвидации последствий стихийных бедствий», яке є «республиканским органом исполнительной власти, осуществляющим функции по формированию и реализации государственной политики днр, нормативному правовому регулированию, а также по государственному надзору и контролю в сфере гражданской обороны, защиты населения и территорий от чрезвычайных ситуаций, обеспечения пожарной и радиационной безопасности, гидрометеорологической деятельности, безопасности людей на водных объектах и горных предприятиях, работы с гуманитарной помощью» відповідно до «Положения о министерстве по делам гражданской обороны, чрезвычайным ситуациям и ликвидации последствий стихийных бедствий донецкой народной республики» затвердженого «постановлением совета министров днр от 26.09.2016 № 11-15» та розташований за адресою: Донецька обл., Краматорський район, місто Лиман, вулиця Свободи, 1А.

У функції вказаного вище незаконно створеного на тимчасово окупованій території м. Лиман Краматорського району Донецької області самопроголошеного та підконтрольного окупаційній адміністрації рф та мчс днр воєнізованого органу входить запобігання, реагування та ліквідація наслідків надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, гасіння пожеж, пожежно-, аварійно- та пошуково-рятувальних та інших невідкладних робіт на визначеній території.

Так, наказом начальника Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області від 16.12.2021 № 327о/с рядового служби цивільного захисту ОСОБА_5 призначено на посаду пожежного-рятувальника 95 державної пожежно-рятувальної частини 21 державного пожежно-рятувального закону ГУ ДСНС у Донецькій області, розташованої за адресою: Донецька обл., Краматорський р-н, Лиманська ОТГ, с. Щурове, вул. Набережна, 1А.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 № 1052 «Про затвердження Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій», ДСНС є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.

Відповідно до пункту 3 Положення основними завданнями ДСНС є реалізація державної політики у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій, запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків НС, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності; здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб.

Згідно з пунктом 7 Положення ДСНС здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

У травні 2022 року, більш точну дату та час не встановлено, ОСОБА_5 після захоплення с. Щурове Лиманської ОТГ Краматорського району Донецької області військовослужбовцями зс рф, шляхом збройної агресії, спільно з представниками терористичної організації «днр», яка є частиною окупаційної адміністрації рф, діючи умисно, за власною ініціативою, добровільно залишився на тимчасово окупованій території с. Щурове Лиманської ОТГ Краматорського району Донецької області.

У період часу з 27 травня 2022 по 30 червня2022, більш точний час не встановлений, у ОСОБА_5 , який перебував на тимчасово окупованій території с. Щурове Лиманської ОТГ Краматорського району Донецької області та який був обізнаний про факт ведення рф агресивної війни проти України, виник злочинний умисел, спрямований на добровільну участь громадянина України в незаконному воєнізованому формуванні, створеному на тимчасово окупованій території.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на добровільну участь громадянина України в незаконному воєнізованому формуванні, створеному на тимчасово окупованій території Лиманської ОТГ Краматорського району Донецької області, ОСОБА_5 , у період з 27.05.2022 по 30.06.2022, більш точний час не встановлений на непідконтрольній Україні частині території Лиманської ОТГ Краматорського району Донецької області, більш точне місце не встановлено, зустрівся з невстановленими представниками держави-агресора та представниками незаконних воєнізованих формувань «днр».

Під час вказаної зустрічі ОСОБА_5 добровільно надав згоду невстановленим представникам держави-агресора та представникам незаконних воєнізованих формувань «днр» на добровільну участь громадянина України в незаконному воєнізованому формуванні, створеному на тимчасово окупованій території Лиманської ОТГ Краматорського району Донецької області, шляхом зайняття посади у самопроголошеному, незаконному та підконтрольному окупаційній адміністрації рф та мчс днр воєнізованому формуванні «государственное бюджетное учреждение «пожарно-спасательный отряд г. Красный Лиман».

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на взяття добровільної участі громадянина України в незаконному воєнізованому формуванні, створеному на тимчасово окупованій території Лиманської ОТГ Краматорського району Донецької області, ОСОБА_5 на підставі «приказа по личному составу» від 30.06.2022 № 226лс, виданого «министром по делам гражданской обороны, чрезвычайным ситуаціям и ликвидации последствий стихийных бедствий донецкой народной республики ОСОБА_9 » обійняв посаду «старшего пожарного-спасателя 80 пожарно-спасательной части государственного бюджетного учреждения «пожарно-спасательный отряд г. Красный Лиман министерства по делам гражданской обороны, чрезвычайным ситуациям и ликвидации последствий стихийных бедствий донецкой народной республики» з присвоєнням йому спеціального звання «рядовой службы гражданской защиты».

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_5 виразилися у колабораційній діяльності, тобто у добровільній участі громадянина України в незаконних воєнізованих формуваннях, створених на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні злочину правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Прокурор у судовому засіданні обставини, визначенні в обвинувальному акті підтримав у повному обсязі, в обґрунтування винуватості обвинуваченого зазначив, що подані письмові докази підтверджують протиправність злочинних дій ОСОБА_5 а кваліфікація кримінального правопорушення є вірною для того, щоб довести винуватість ОСОБА_5 поза розумним сумнівом.

Відтак, прокурор просив суд визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України та призначити йому остаточне покарання у виді 14 років позбавлення волі з позбавленням права займатися будь-якою діяльністю, в органах державної влади або місцевого самоврядування 12 років з конфіскацією усього майна яке є його власністю. На підставі ст. 54 КК України позбавити ОСОБА_5 спеціального звання рядовий служби цивільного захисту.

Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого, ОСОБА_5 (in absentia), який показань суду не надавав та будь-яких клопотань від останнього на адресу суду також не надходило.

Водночас, дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника ОСОБА_8 яка була забезпечена державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в у Дніпропетровській області.

Повістки про виклик обвинуваченого ОСОБА_5 , а також інформацію про винесення певних процесуальних документів у даному кримінальному провадженню надсилались та публікувались відповідно до вимог ст. 323 КПК України.

Таким чином, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_5 належним чином повідомленого про проведення відносно нього досудового розслідування та здійснення судового розгляду, від користування своїм правом предстати перед судом та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчить про його наміри від ухилення від кримінальної відповідальності.

В той же час, ухилення обвинуваченого ОСОБА_5 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Захисник ОСОБА_8 у судовому засіданні зазначила, що не мала можливості зв`язатися з обвинуваченим ОСОБА_5 і з`ясувати в нього правову позицію щодо пред`явленого обвинувачення. Водночас, захисник належним чином приймав участь у реалізації права на захист обвинуваченого ОСОБА_5 під час судового розгляду та висловила свою позицію з приводу недоведеності вини останнього у пред`явленому йогму обвинуваченні.

Судом визнано загальновідомим і таким, що не потребує доказуванню в межах даного кримінального провадження, що тимчасова окупація з боку російської федерації частини території України (у т.ч. с. Щурове, Донецької області), яка розпочалася із збройної агресії та повномасштабного вторгнення збройних сил російської федерації на територію України 24 лютого 2022 року, а також анексія з боку російської федерації частини території України є загально відомими фактами, які не потребують окремого судового доказування.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, надані прокурором під час судового розгляду, безпосередньо допитавши свідка ОСОБА_10 , який суду повідомив, що ОСОБА_5 був його підлеглим, працював у місті Лимані Донецької області в одному із підрозділів ДСНС. Неодноразово обласним управлінням ДСНС наголошувалось на необхідність виїзду з міста Лиману всім співробітникам ДСНС, в тому числі і ОСОБА_5 . Свідок підвердив суду, що ОСОБА_5 мав можливість самостійно виїхати з території Лиманської територіальної громади під час окупації. Тим співробітникам ДСНС, які не мали можливості виїхати самостійно, керівництво сприяло їх виїзду, надаючи транспортні засоби.

На момент окупації Лиманської територіальної громади ОСОБА_5 залишився в м. Лимані, та не виїджав на підконтрольну територію України. Після деокупації свідок повернувся разом з особовим складом в м. Лиман, а ОСОБА_5 разом із окупаційною владою залишив Лиманську територіальну громаду. Пізніше було виявлено документацію, де зазначено, що ОСОБА_5 співпрацював з окупаціною владою.

Свідок ОСОБА_11 суду повідомив, що на початку повномаштабного вторгнення у 2022 році ОСОБА_5 обіймав посаду пожежного рятувальника 95 державної пожежно-рятувальної частини, що входило в склад 21 державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС України в Донецькій області у м. Лиман. Особовому складу доводилось про необхідність виїзду за межі Лиманської територіальної громади у зв`язку із загрозою її окупації. У ОСОБА_5 був наявний транспорт для виїзду з м. Лиман.

Після окупації міста Лиман зв`язок із ОСОБА_5 було втрачено, у подальшому він виїхав разом із окупаціною владою з м. Лиману.

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 суду підтвердили, що обвинувачений ОСОБА_5 добровільно, без будь якого тиску або погроз, погодився брати участь у воєнізованому формуванні «государственное бюджетное учреждение «пожарно-спасательный отряд г. Красный Лиман», яке було створено під час окупації міста Лиман окупаційною владою.

Також вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, повністю підтверджується такими доказами:

- згідно копії рапорта начальника групи персоналу 21ДПРЗ від 02.05.2022 року молодший сержант служби цивільного захисту ОСОБА_5 , старший пожежний-рятувальник 95 ДПРЧ 21 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Донецькій області не прибув на службу у звязку з тим, що залишився на території непідконтрольній українській владі;

- копією акта відповідно до якого, ОСОБА_5 на телефонні дзвінки та повідомлення в месенджерах не відповідає. станом на 05.05.2022 року мобільний зв*язок з ОСОБА_5 відсутній;

- копією «выписки из приказа по личному составу Министерства по делам гражданской обороны, чрезвычайным ситуациям и ликвидации последствий стихийных бедствий ДНР (МЧС ДНР) от 30.06.2022 года №226 лс, на основании заявления ОСОБА_12 назначить на должность старшего пожарного-спасателя 80 пожарно-спасаттельной части государственного бюджетного учреждения "Пожарно-спасательный отряд г. Красный Лиман Министерства по делам гражданской обороны, чрезвычайным ситуациям и ликвидации последствий стихийных бедствий ДНР ", присвоив ему специальное звание рядовой службы гражданской защиты с 01.07.2022 года (мовою оригіналу);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.04.2023 року за участю свідка ОСОБА_11 , який впізнав ОСОБА_5 , як особу, що проходила службу разом із ОСОБА_11 у 21 державному пожежно-рятувальному загоні ГУ ДСНС України в Донецькій області у м. Лиман;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.04.2023 року за участю свідка ОСОБА_10 , який впізнав ОСОБА_5 , як особу, що проходила службу разом із ОСОБА_10 у 21 державному пожежно-рятувальному загоні ГУ ДСНС України в Донецькій області у м. Лиман;

- постановою про оголошення в розшук підозрюваного від 26.05.2023 року, згідно якої ОСОБА_5 було оголошено в розшук;

- ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.09.2023 року надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000289 від 30.08.2023 року відносно ОСОБА_5 .

Недопустимості доказів згідно вимог ст.ст.87-89 КПК України судом не встановлено, оскільки всі докази встановлені, зібрані та перевірені органом досудового розслідування, та судом, відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства України. Істотних порушень прав та свобод людини, визначених ст. 87 КПК України, судом не встановлено. Досліджені в судовому засіданні письмові докази відповідають вимогам щодо їх отримання, проведення та оформлення, складені уповноваженими процесуальними особами відповідно, узгоджуються між собою, та не викликають сумнівів у суду. Порушень вимог КПК України, які б могли спростувати висновки суду під час розгляду справи, судом встановлено не було.

Судом не встановлено таких доказів, на яких ґрунтується доказування вини обвинуваченого ОСОБА_5 , які були б отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, та не встановлено підстав, які б призвели до визнання їх недопустимими.

Під час судового розгляду стороною захисту не заявлялось клопотання щодо визнання будь-яких доказів сторони обвинувачення очевидно недопустимими. Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений КПК України, суду надано не було.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому, враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, суспільну небезпечність та характер скоєного злочину, особу обвинуваченого, раніше не судимого, який не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання покарання судом не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому основного покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах влади, установах, підприємствах та організаціях незалежно від форми власності з конфіскацією всього належного обвинуваченому майна, з позбавленням спеціального звання на підставі ст. 54 КК України, оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення, попередження вчинення нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 297-1, 323, 369-371, 374, 376, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 14 (чотирнадцять) років з позбавленням права обіймати будь-які посади або займатися будь-якою діяльністю пов`язаною з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій в органах державної влади або місцевого самоврядування строком 12 років з конфіскацією майна, яке є його власністю.

На підставі ст.54 КК України позбавити ОСОБА_5 спеціального звання - рядовий служби цивільного захисту.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного затримання.

Строк додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади у державної влади або місцевого самврядування рахувати з моменту відбуття основного покарання.

Копію вироку, яка підлягає врученню обвинуваченому, вручити захиснику, а інформацію про вирок опублікувати в газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті суду відповідно до вимог ст. 323 КПК України.

Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча: ОСОБА_1