Провадження № 1-кп/127/1091/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2025 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000347 від 17.03.2021 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області на розгляді перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361 КК України.

22.12.2025 на адресу Вінницького міського суду Вінницької області від захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 , надійшло клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження у частині обвинувачення за ч. 1 ст. 361 КК України із зазначеної підстави, оскільки з дня вчинення інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення минуло понад 5 років, а також клопотання про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 клопотання захисника підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, звільнивши його від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 361 КК України, зазначив, що наслідки звільнення від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України йому зрозумілі та він не бажає продовжувати розгляд кримінального провадження за даним обвинуваченням. Крім того, ОСОБА_3 просив суд закрити кримінальне провадження в частині обвинувачення за ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння, а також зазначив, що йому зрозумілі положення ст. 479-2 КПК України та він не бажає продовжувати розгляд кримінального провадження в цій частині на загальних підставах.

Прокурор ОСОБА_4 не заперечував щодо задоволення клопотань сторони захисту щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 361 КК України, на підставі ст. 49 КК України та закриття провадження в цій частині. Також прокурор не заперечував щодо закриття кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України, а в решті просив суд продовжити розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 361 КК України.

Вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши клопотання сторони захисту та матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 49 КК України визначені умови звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Враховуючи норми ст. 12 КК України, на момент вчинення кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 361 КК України, відносилося до категорії злочину невеликої тяжкості.

Разом із тим, станом на момент прийняття рішення, вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 361 КК України відноситься до кримінальних проступків.

Як вбачається із обвинувального акту, інкриміноване ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 361 КК України, було вчинене 31.10.2020.

Таким чином, враховуючи, що останнє за часом кримінальне правопорушення було вчинене 31.10.2020, з дня його вчинення минуло понад 3 роки, строк притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 361 КК України закінчився 31.10.2023.

Положеннями ст. 285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Крім того, постановою об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду № 521/8873/18 від 06.12.2021 передбачено, що суди першої та апеляційної інстанцій мають обов`язок роз`яснити особі, яка притягується до кримінальної відповідальності, те, що на момент судового розгляду закінчилися строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК України, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК України, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального правопорушення на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підставі та наслідки такого заперечення.

На виконання вказаних вимог Закону, судом, у ході судового провадження було роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_3 наслідки звільнення його від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України, та закриття провадження із зазначеної підстави. Обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що йому зрозумілі наслідки звільнення його від кримінальної відповідальності із зазначеної підстави та він не бажає продовжувати розгляд кримінального провадження.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» зазначено, що ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави. Особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_3 просив суд закрити кримінальне провадження у частині обвинувачення за ч. 1 ст. 361 КК України, з дня вчинення інкримінованого кримінального правопорушення минули строки давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, за вказаний час ОСОБА_3 нових злочинів не вчиняв, не ухилявся від слідства та суду, а тому суд приходить до висновку про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження в цій частині.

Крім того, з обвинувального акту слідує, що ОСОБА_3 , зокрема, обвинувачується: у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, вчиненого 31.10.2020, яким заподіяно матеріальної шкоди на суму 1000, 00 грн., у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, вчиненого 18.11.2020, яким заподіяно матеріальної шкоди на 1500, 00 грн., у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, вчиненого 18.11.2020, яким заподіяно матеріальної шкоди на 1000, 00 грн., у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, вчиненого 19.11.2020, яким заподіяно матеріальної шкоди на 600, 00 грн.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-ІХ, який набув чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібним викраденням чужого майна, за яку настає відповідальність за ст. 51 КУпАП.

На виконання вказаних вимог Закону, судом було роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_3 право на закриття кримінального провадження в частині обвинувачення за ч. 1, ч. 3 ст. 191 КК України за епізодами від 31.10.2020, 18.11.2020, 18.11.2020, 19.11.2020, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Крім того, судом також було роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_3 , що він вправі заперечувати щодо закриття провадження із зазначеної підстави та роз`яснено положення ч. 3 ст. 479-2 КПК України, згідно яких суд має право закрити кримінальне провадження з цієї підстави виключно в тому разі, якщо обвинувачений не заперечує щодо цього. Також, роз`яснено, що за відсутності згоди обвинуваченого, суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому КПК України.

У ході судового провадження обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання захисника та просив суду закрити кримінальне провадження в частині обвинувачення за ч. 1 ст. 191 КК України за епізодом від 31.10.2020, за ч. 3 ст. 191 КК України за епізодом від 18.11.2020, за ч. 3 ст. 191 КК України за епізодом від 18.11.2020, за ч. 3 ст. 191 КК України за епізодом від 19.11.2020, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння, а також зазначив, що йому зрозумілі положення ст. 479-2 КПК України, та він не бажає продовжувати розгляд кримінального провадження в цій частині на загальних підставах.

З обвинувального акту слідує, що ОСОБА_3 , будучи, відповідно до наказу Вінницького обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» № 422-К від 16.05.2019, «Про переведення на іншу роботу (посаду)», призначеним старшим інкасатором сектору інкасації коштів та перевезення валютних цінностей № 2 відділу інкасації, перерахунку та зберігання валютних цінностей філії - Вінницького обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України», (7, юридична адреса: м. Вінниця, вул. Соборна, 71), 31.10.2020 в ранкову пору доби заступивши на зміну, отримав маршрутний лист інкасування та відповідні ключі до терміналів самообслуговування, у яких повинна бути здійсненна інкасація.

У цей час у останнього виник злочинний умисел, направлений на привласнення грошових коштів ввірених останньому при здійсненні операції з інкасування. свої Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 виконуючи посадові обов`язки старшого інкасатора Вінницького обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України», будучи обізнаним відповідно до своїх посадових інструкцій про окремі особливості роботи терміналів самообслуговування, у тому числі інкасацію коштів з програмно-технічних комплексів самообслуговування, переслідуючи злочинний умисел, спрямований на привласнення грошових коштів, які були йому ввірені, у зв`язку з виконанням ним трудових обов`язків для подальшого внесення в касу ТОВ «Державний ощадний банк України», діючи умисно, будучи матеріально відповідальною особою, 31.10.2020 в період часу з 14:54 по 15:06 год. перебуваючи поблизу терміналу «Вох» № 8754419, належного ТОВ «Пейбокс», що визначний в маршрутному листі інкасації та розташовується за адресою: м. Козятин, вул. Ярослава Мудрого, буд. 155-а, здійснив несанкціоноване втручання в роботу вищевказаного терміналу «Вох», що полягло у знятті касети для зберігання коштів та зажиманні датчику купюро приймача, внаслідок чого термінал самообслуговування мав змогу здійснювати фінансові операції. Впевнившись, що його дії є непоміченими сторонніми особами, здійснив операцію з зарахування грошових коштів у сумі 1000 гривень на свою банківську картку № НОМЕР_1 шляхом внесення грошових коштів до купюроприймача терміналу.

По завершенні оброки інформації, внесені грошові кошти опинилися поза касетою терміналу. Так, в порушення пункту 5 «Інструкції з інкасації терміналів самообслуговування», ОСОБА_3 , після виявлення грошових коштів поза 10 касетою терміналу, вказані грошові кошти не вилучив, не вказав факт наявності купюр поза касетою терміналу на експрес-чеку інкасації, та не здав зазначені кошти до каси банку, а привласнив їх та розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав матеріальної шкоди ПАТ «Державний ощадний банк України» суму 1 000 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 за вказаним епізодом кваліфіковані за ч. 1 ст. 191 КК України, тобто привласнення чужого майна, яке було ввірене особі.

Крім того, ОСОБА_3 , будучи призначеним старшим інкасатором сектору інкасації коштів та перевезення валютних цінностей № 2 відділу інкасації, перерахунку та зберігання валютних цінностей філії - Вінницького обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України», (7, юридична адреса: м. Вінниця, вул. Соборна, 71), 18.11.2020 в ранкову пору доби, заступивши на зміну отримав маршрутний лист інкасування та відповідні ключі до терміналів самообслуговування, у яких повинна бути здійсненна інкасація.

У цей час у останнього виник злочинний умисел, направлений на привласнення грошових коштів ввірених останньому при здійсненні операції з інкасування. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , виконуючи свої посадові обов`язки старшого інкасатора Вінницького обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України», переслідуючи злочинний умисел, спрямований на привласнення грошових коштів, які були йому ввірені для подальшого внесення в касу ТОВ «Державний ощадний банк України», діючи умисно, повторно, будучи матеріально відповідальною особою, 18.11.2020 в період часу з 14:36 по 14:39 год. перебуваючи поблизу терміналу «Вох» № 8780372, належного ТОВ «Пейбокс», що визначний в маршрутному листі інкасації та розташовується за адресою: м. Гайсин, вул. Соборна, 71, здійснив несанкціоноване втручання в роботу вищевказаного терміналу «Вох», що полягало у знятті касети для зберігання коштів та зажиманні датчику купюро приймача, внаслідок чого термінал самообслуговування мав змогу здійснювати фінансові операції.

Впевнившись, що його дії є непоміченими сторонніми особами, здійснив операції з зарахування грошових коштів у сумі 1500 гривень на свою банківську картку № НОМЕР_1 шляхом внесення грошових коштів до купюроприймача. По завершенні оброки інформації, внесені грошові кошти опинилися поза касетою терміналу. Так, в порушення пункту 5 «Інструкції з інкасації терміналів самообслуговування», ОСОБА_3 , після виявлення грошових коштів поза касетою терміналу, вказані грошові кошти не вилучив, не вказав факт наявності купюр поза касетою терміналу на експрес-чеку інкасації, та не здав зазначені кошти до каси банку, а привласнив їх та розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав матеріальної шкоди ПАТ «Державний ощадний банк України» на суму 1 500 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 за вказаним епізодом кваліфіковані за ч. 3 ст. 191 КК України, тобто привласнення чужого майна, яке було ввірене особі, вчинене повторно.

Також ОСОБА_3 , будучи призначеним старшим інкасатором сектору інкасації коштів та перевезення валютних цінностей № 2 відділу інкасації, перерахунку та зберігання валютних цінностей філії Вінницького обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України», 18.11.2020 в ранкову пору, доби заступивши на зміну отримав маршрутний лист інкасування та відповідні ключі до терміналів самообслуговування, у яких повинна бути здійсненна інкасація.

У цей час у останнього виник злочинний умисел, направлений на привласнення грошових коштів, ввірених останньому при здійсненні операції з інкасування. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , виконуючи свої посадові обов`язки старшого інкасатора Вінницького обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України», будучи обізнаним відповідно до своїх посадових інструкцій про окремі особливості роботи терміналів самообслуговування, переслідуючи злочинний умисел, спрямований на привласнення грошових коштів, які були йому ввірені для подальшого внесення в касу ТОВ «Державний ощадний банк України», діючи умисно, повторно, будучи матеріально відповідальною особою, 18.11.2020 в період часу з 15:39 по 15:42 год., перебуваючи поблизу терміналу «Вох» № 8754458, належного ТОВ «Пейбокс», що визначний в маршрутному листі інкасації та розташовується за адресою: м. Гайсин, вул. Соборна, 34А, здійснивши несанкціоноване втручання в роботу вищевказаного терміналу «ІВох», що полягло у знятті касети для зберігання коштів та зажиманні датчику купюроприймача, внаслідок чого термінал самообслуговування мав змогу здійснювати фінансові операції. Впевнившись що його дії є непоміченими сторонніми особами, здійснив операції з зарахування грошових коштів у сумі 1000 гривень на свою банківську картку № НОМЕР_1 шляхом внесення грошових коштів до купюроприймача. По завершенні оброки інформації, внесені грошові кошти опинилися поза касетою терміналу.

Так, в порушення пункту 5 «Інструкції з інкасації терміналів самообслуговування», ОСОБА_3 , після виявлення грошових коштів поза касетою терміналу, вказані грошові кошти не вилучив, не вказав факт наявності 1614 купюр поза касетою терміналу на експрес-чеку інкасації, та не здав зазначені кошти до каси банку, а привласнив їх та розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав матеріальної шкоди ПАТ «Державний ощадний банк України» на суму 1 000 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 за вказаним епізодом кваліфіковані за ч. 3 ст. 191 КК України, тобто привласнення чужого майна, яке було ввірене особі, вчинене повторно.

Крім того, ОСОБА_3 , будучи призначеним старшим інкасатором сектору інкасації коштів та перевезення валютних цінностей № 2 відділу інкасації, перерахунку та зберігання валютних цінностей філії - Вінницького обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України», 19.11.2020 в ранкову пору доби заступивши на зміну отримав маршрутний лист інкасування та відповідні ключі до терміналів самообслуговування, у яких повинна бути здійсненна інкасація.

У цей час у останнього виник злочинний умисел, направлений на привласнення грошових коштів ввірених останньому при здійсненні операції з інкасування. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 виконуючи свої посадові обов`язки старшого інкасатора Вінницького обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України», переслідуючи злочинний умисел, спрямований на привласнення грошових коштів, які були йому ввірені для подальшого внесення в касу ТОВ «Державний ощадний банк України», діючи умисно, повторно, будучи матеріально відповідальною особою, 19.11.2020 в період часу з 16:15 по 16:18 год. перебуваючи поблизу терміналу «Вох» № 8748319, належного ТОВ «Пейбокс», що визначний в маршрутному листі інкасації та розташовується за адресою: м. Гайсин, вул. 1-Травня, 70А, здійснивши несанкціоноване втручання в роботу вищевказаного терміналу «Вох», що полягло у знятті касети для зберігання коштів та зажиманні датчику купюро приймача, внаслідок чого термінал самообслуговування мав змогу здійснювати фінансові операції. Впевнившись що його дії є непоміченими сторонніми особами, здійснив операції з зарахування грошових коштів у сумі 600 гривень на рахунок свого мобільного телефону НОМЕР_2 шляхом внесення грошових коштів до купюроприймача.

По завершенні оброки інформації, внесені грошові кошти опинилися поза касетою терміналу. Так, в порушення пункту 5 «Інструкції з інкасації терміналів самообслуговування», ОСОБА_3 , після виявлення грошових коштів поза касетою терміналу, вказані грошові кошти не вилучив, не вказав факт наявності купюр поза касетою терміналу на експрес-чеку інкасації, та не здав зазначені кошти до каси банку, а привласнив їх та розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав матеріальної шкоди ПАТ «Державний ощадний банк України» на суму 600 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 за вказаним епізодом кваліфіковані за ч. 3 ст. 191 КК України, тобто привласнення чужого майна, яке було ввірене особі, вчинене повторно.

Так, положення ст. 4 КК України вказують, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію в часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до КК України та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-ІХ, який набув чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібним викраденням чужого майна, за яку настає відповідальність за ст. 51 КУпАП.

Згідно п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо нормами інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п. п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу ІV ПК України для відповідного року та дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 2102, 00 грн. Отже, розмір податкової соціальної пільги у 2020 році для кримінально-правової кваліфікації становить 1051, 00 грн.

Таким чином, розмір вартості майна, за яким розмежовується адміністративне правопорушення та кримінальне правопорушення, з 0,2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, визначених ст. 51 в редакції Закону «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за викрадення чужого майна» № 1449-VI від 04.06.2009, збільшено до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить у 2020 році 2102, 00 грн., тобто кримінальна відповідальність настає у випадку викрадення майна вартістю понад 2102, 00 грн.

Вказані висновки суду зроблені з урахуванням позиції Об`єднаної палати Верховного суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21, де зазначено, що особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становила від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, встановлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З обвинувального акту слідує, що ОСОБА_3 обвинувачується:

?у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України за епізодом від 31.10.2020, а саме привласнення чужого майна, яке було ввірене особі, на суму 1000, 00 грн;

?у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України за епізодом від 18.11.2020, а саме привласнення чужого майна, яке було ввірене особі, вчинене повторно, на суму 1500, 00 грн.;

?у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України за епізодом від 18.11.2020, а саме привласнення чужого майна, яке було ввірене особі, вчинене повторно, на суму 1000, 00 грн.;

?у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України за епізодом від 19.11.2020, а саме привласнення чужого майна, яке було ввірене особі, вчинене повторно, на суму 600, 00 грн.

Вартість викраденого майна за кожним із вказаних вище епізодів не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громад, встановленого станом на 1 січня 2020 року, тобто розмір 2102, 00 грн.

Положення п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачають, що кримінальне провадження закривається судом у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлюється кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Таким чином, враховуючи, що вартість привласненого майна за епізодами кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 3 ст. 191 КК України, з урахуванням змін в законодавстві, на даний час не є розміром, з якого настає кримінальна відповідальність, беручи до уваги позицію Верховного Суду та думку обвинуваченого ОСОБА_3 , який зазначив, що не бажає продовжувати судовий розгляд в цій частині обвинувачення та просив суд закрити провадження відносно нього в частині обвинувачення за ч. 1 ст. 191 КК України за епізодом від 31.10.2020 та ч. 3 ст. 191 КК України за епізодами від 18.11.2020, 18.11.2020 та від 19.11.2020, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, суд приходить до висновку про доцільність закриття кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_3 на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

В решті слід продовжити розгляд кримінального провадження в межах пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення за ч. 2 ст. 361 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 284, 285, 370, 372 КПК України, ст. 49 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 361 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 361 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000347 від 17.03.2021 в частині обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України - закрити.

Клопотання захисника ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 в частині вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 3 ст. 191 КК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння - задовольнити.

Кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000347 від 17.03.2021 в частині обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191 КК України за епізодом від 31.10.2020, ч. 3 ст. 191 КК України за епізодами від 18.11.2020, 18.11.2020 та від 19.11.2020 - закрити, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Продовжити розгляд кримінального провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000347 від 17.03.2021 в частині обвинувачення ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 361 КК України. Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду. Учаснику судового провадження, який не був присутній у судовому засіданні копію ухвали суду надіслати поштою не пізніше наступного дня після її проголошення.

Суддя: