Справа № 242/575/22
Провадження № 1-кп/0203/686/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого Ігбарії Ахмед Ях`я (в режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі, в порядку дистанційного судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000579 15 грудня 2021 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Центрального районного суду м. Дніпра знаходиться вищевказаний обвинувальний акт.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив про відвід прокурора в даному кримінальному провадженні. Обґрунтовуючи свою заяву про відвід, посилався на те, що прокурором вчиняються дії на затягування судового розгляду, під час досудового розслідування та судового розгляду прокурор проявляє упередженість до нього.

Захисник підтримав заяву обвинуваченого про відвід прокурора.

Прокурор вважав, що заява обвинуваченого підлягає залишенню без розгляду, оскільки судом вже була розглянута аналогічна заява.

Заслухавши заяву обвинуваченого, думку учасників процесу, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 77 КПК України передбачені підстави для відводу прокурора.

Відповідно до ч. 4 ст. 81 КПК України, якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду.

Щодо наявності підстав для висновку про зловживання обвинуваченим правом на відвід суд зазначає про таке.

Кримінальний процесуальний кодекс України не містить окремого положення, яке б містило визначення зловживання процесуальними правами. Водночас, як неодноразово наголошував у своїх рішеннях Верховний Суд, заборона зловживання процесуальними правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі види судочинства (ухвала від 07.02.2022 у справі № 266/108/22, від 07.11.2022 у справі № 757/9655/22-к, та ін.).

У постанові Вищого спеціалізованого суду України від 17.10.2014 № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» зазначається, що оцінюючи поведінку учасників кримінального провадження, слід враховувати існування випадків зловживання процесуальними правами. Водночас слід враховувати, що використання процесуальних прав, зокрема, заявлення клопотань, скарг, не може розцінюватися як перешкоджання здійсненню провадження, за винятком випадків, коли йдеться про зловживання правом.

Заборона зловживання правами закріплена у ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція). У розвиток цієї загальної заборони у ст. 35 Конвенції наводяться критерії прийнятності, серед яких зловживання правом на подання заяви до ЄСПЛ є самостійною підставою для визнання неприйнятною індивідуальної заяви. Як наслідок позбавлення суб`єктивного права на звернення до ЄСПЛ, що певним чином є заходом відповідальності заявника. У свою чергу, критерії зловживання правом визначаються не в Конвенції, а в рішеннях ЄСПЛ. Встановлення наявності зловживання правом ЄСПЛ в кожному конкретному випадку вирішує виходячи із прецедентів, які загалом сформували систему випадків зловживання правом.

Як свідчить відповідна судова практика, серед найпоширеніших видів зловживань учасниками кримінального провадження своїми процесуальними правами є дії, що полягають у повторному поданні заяви про відвід за відсутності інших підстав або нових обставин чи доказів щодо упередженості прокурора (рішення Верховного Суду: від 06.12.2021 у справі № 756/4855/17; від 14.12.2022 у справі № 127/9564/17; від 24.11.2020 у справі № 127/2318/18; від 06.11.2019 у справі № 300/474/17).

На переконання суду, заявлені обвинуваченим ОСОБА_5 підстави для відводу є тотожними з попередньою заявою про відвід прокурора ОСОБА_3 , яка ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.03.2025 залишена без задоволення, а тому, оскільки у даному кримінальному провадженні обвинуваченим ОСОБА_5 неодноразово (двічі) заявлялись відводи прокурору ОСОБА_3 в рамках справи №242/575/22, наявні ознаки зловживання обвинуваченим правом на відвід з метою затягування кримінального провадження.

Зловживання правом не становить собою правопорушення, його наслідком повинно бути переважно не застосування відповідних санкцій судом, а відмова у захисті права, яке спрямоване на зловживання.

Керуючись ст.ст. 77, 80, 81, 369-372, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву обвинуваченого ОСОБА_5 про відвід прокурора ОСОБА_3 від участі у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000579 15 грудня 2021 року, відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1