Дата документу 24.12.2025 Справа № 334/8800/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/8800/24 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1088/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2025 року, якою у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Енергодару Василівського району Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 26 січня 2026 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як убачається з матеріалів справи, в провадженні Дніпровського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2025 року було продовжено застосування у відношенні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 26 січня 2026 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вважає оскаржувану ухвалу незаконною.

В обґрунтування скарги вказує, що судом першої інстанції в порушення чинного законодавства було продовжено йому запобіжний захід, оскільки на розгляді в апеляційному суді перебувало провадження щодо перегляду ухвали від 9 жовтня 2025 року, яка не набрала законної сили.

Крім того зазначає, що оскаржувану ухвалу було постановлено незаконним складом суду.

Вказує, що оскільки йому не було вручено клопотання прокурора, то суд першої інстанції не повинен був розглядати таке клопотання.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу та звільнити його з-під варти.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_7 вважає, що оскаржувана ухвала не відповідає повноті судового розгляду, фактичним обставинам кримінального провадження.

В обґрунтування скарги вказує на відсутність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та сама тяжкість і попередні судимості не можуть бути підставою для тримання під вартою ОСОБА_6 .

Крім того зазначає, що ОСОБА_6 у судовому засіданні було вказано про те, що йому не вручено клопотання прокурора та з текстом клопотання він не ознайомлений.

Звертає увагу, що ОСОБА_6 було оскаржено попередню ухвалу, якою йому продовжено запобіжний захід та апеляційна скарга ще не розглянута.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу та змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід на такий, що не пов`язаний з позбавленням волі.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав апеляційні скарги та вказав, що ним не було отримано клопотання про продовження застосування запобіжного заходу, суддею суду першої інстанції було помилково зазначено про його відмову від отримання клопотання прокурора. Зазначив, що факт отримання адміністрацією слідчого ізолятору клопотання прокурора, не свідчить про отриманням такого клопотання саме ним, а отже, він вважає порушення вимог ст. 184 КПК України. Крім того зазначив про порушення ст. 400 КПК України, оскільки під час знаходження його апеляційної скарги в апеляційному суді на ухвалу про продовження застосування запобіжного заходу, судом першої інстанції щодо нього був продовжений запобіжний захід іншою ухвалою. Вважає, що ризики, на які посилається прокурор, є необґрунтованими. Зазначив про фальсифікацію доказів та запису судового засідання, він має місце проживання, про що він зазначав як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, він має письмову згоду від військової частини про можливість проходження ним військової служби.

Захисник - адвокат ОСОБА_7 з`явився до судового засідання апеляційного суду для розгляду апеляційних скарг, однак до початку судового розгляду, після задоволення колегією суддів поданого адвокатом самовідводу, залишив залу судових засідань.

Обвинувачений не заперечував проти розгляду апеляційних скарг без участі захисника.

Повідомлений належним чином прокурор до судового засідання апеляційного суду не з`явився, з клопотанням про відкладення розгляду апеляційної скарги не звертався.

Ураховуючи, що прокурором не заявлене клопотання про розгляд апеляційної скарги за його участю, яке б узгоджувалося з наведеними положеннями ч. 4 ст. 422-1 КПК України, а також з огляду на те, що ОСОБА_6 не заперечувався розгляд справи у відсутність захисника, колегія суддів вважає, що розгляд апеляційної скарги можливо здійснювати без участі вказаних учасників провадження.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ризик переховування від суду наразі є актуальним, не зменшився та обумовлений, серед іншого, притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим негативними для ОСОБА_6 наслідками (обмеженнями), і, зокрема, суворістю можливого покарання за злочин, передбачений ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк до 15 років з конфіскацією майна, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним.

При цьому, тяжкість можливого покарання не є єдиною підставою для висновку про продовження ризику переховування, оскільки, як убачається із матеріалів провадження обвинувачений ОСОБА_6 не має стійких соціальних зв`язків, які б на переконання колегії суддів, були б для нього засобом превенції від можливої подальшої негативної та девіантної поведінки та ухилення від явки до органу досудового розслідування.

Більш того, колегія суддів вважає, що ОСОБА_6 не було підтверджено наявність в нього саме постійного місця проживання, що є вагомим фактором для запобігання ризику переховування.

Вказані обставини, в сукупності свідчать про продовження ризику переховування від суду.

На переконання колегії суддів, ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України також є актуальним та не зменшився, адже потерпілі, котрі як зазначено в оскаржуваній ухвалі ще не допитані судом, є знайомі ОСОБА_6 та з його слів є його родичами, а отже обвинувачений достеменно обізнаний про місце проживання потерпілих та з огляду на те, що відносно потерпілих вчинено злочин із застосуванням насильства, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 може продовжити здійснювати на потерпілих як фізичний, так і психологічний тиск, з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, не зменшився і ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який обумовлюється даними про особу обвинуваченого, який є раніше неодноразово судимим, раніше звільнявся від відбування покарання по відбуттю строку покарання, не працює, суспільно-корисною працею не займається, не має постійного джерела доходу, вчинив дії за які знову обвинувачується у вчиненні умисного корисливого злочину, що в сукупності свідчить про наявність вкрай високого ризику можливості вчинення інших аналогічних злочинів.

Таким чином, на переконання колегії суддів, ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати, а доводи щодо відсутності таких ризиків спростовуються вищевикладеним.

Даних про такий стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , щоб унеможливлював застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час апеляційному суду не надано.

З приводу доводів щодо не отримання ОСОБА_6 клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу, то вони є безпідставними, оскільки як слідує із матеріалів провадження, зокрема, відмітки на супровідному листі Дніпровської окружної прокуратури, ОСОБА_8 26 листопада 2025 року об 11 год. 48 хв. було отримано копію клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу, про що свідчить проставлений підпис.

Більш того, в матеріалах провадження містяться письмові заперечення ОСОБА_6 на клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, які як слідує із аудіо-запису судового засідання ним наданні на початку судового засідання, що свідчить про його обізнаність про розгляд вказаного клопотання у судовому засіданні 28 листопада 2025 року.

Отже, колегія суддів вважає, що вказані ОСОБА_6 доводи щодо неотримання ним клопотання прокурора, спростовуються матеріалами провадження.

Крім того, наявність письмової згоди з військової частини, про яку ОСОБА_6 було зазначено у судовому засіданні апеляційного суду, не свідчить про скасування законного та обґрунтованого судового рішення, а також про можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Отже, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого доводи щодо наявності підстав для зміни йому запобіжного заходу не знайшли свого підтвердження зібраними матеріалами, а також не вказують на зменшення існуючих ризиків або на те, що інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, у змозі їм запобігти.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга обвинуваченого підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2025 року, якою у відношенні ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 26 січня 2026 року включно, залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4