Дата документу 28.11.2025
Справа № 334/8800/24
Провадження № 1-кп/334/348/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року м. Запоріжжя

Дніпровський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

установив:

обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні заявив відвід колегії суддів, який мотивував тим, що колегія суддів здійснила підробку відеозапису судового засідання, яке відбулось 29.10.2024 року, здійснює розгляд кримінального провадження у незаконному складі, оскільки суддя ОСОБА_1 розглядав клопотання як слідчий суддя, здійснює стосовно обвинуваченого постійний «газлайтинг», порушує його право на захист, проводячи судові засідання за його відсутності, хоча він жодного разу не відмовлявся від участі у судових засіданнях, 09.10.2025 року незаконно розглянула клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою без його особистої участі, вказує неправдиву інформацію про відсутність в обвинуваченого місць для проживання на території міста Запоріжжя, хоча сам обвинувачений надавав мінімум дві таких адреси, ризики про які зазначає прокурор є недоведеними, а колегія суддів тим не менше зазначає, що вони існують, 20.11.2024 та 09.01.2025 колегія суддів, зловживаючи своїм становищем, намагалась провести процедуру визначену статтею 290 КПК України вже на стадії судового розгляду кримінальної справи, колегія суддів ігнорує підробку письмових доказів сторони обвинувачення, не розглядає його зауваження на журнал судового засідання, обвинувачений неодноразово подавав заяви про вчинення злочину колегією суддів та секретарем судового засідання ОСОБА_4 і за цими заявами відкриті відповідні кримінальні провадження, зокрема, нещодавно ухвалою Заводського районного суду міста Запоріжжя порушена кримінальна справа стосовно секретаря ОСОБА_4 . З огляду на це обвинувачений ОСОБА_6 також заявив відвід секретарю судового засідання.

Захисник підтримав позицію свого підзахисного.

Прокурор заперечив проти задоволення відводу, вказавши, що обвинувачений очевидно зловживає своїм право на відвід.

Колегія суддів, заслухавши учасників, дійшла до таких висновків.

Частиною першою статті 81 КПК України визначено, що у разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

Щодо тверджень обвинуваченого про підробку відеозапису судового засідання.

Відповідно до статті 247 КПК України суд під час судового розгляду справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). За заявою будь-кого з учасників справи або за ініціативою суду повне фіксування судового засідання здійснюється за допомогою відеозаписувального технічного засобу (за наявності в суді технічної можливості та за відсутності заперечень з боку будь-кого з учасників судового процесу).

Технічний запис судового засідання та протокол судового засідання після закінчення судового засідання долучаються до матеріалів справи. Порядок зберігання технічного запису судового засідання та долучення його до матеріалів справи визначається Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Фіксування судового засідання, яке відбулось 29.10.2024 року здійснювалось у відповідності до вимог чинного законодавства. Твердження обвинуваченого про зміну голосів головуючого судді та прокурора, а також не відповідність черговості дій суду не відповідають дійсності і базуються виключно на заявах самого обвинуваченого.

Щодо незаконного складу суду.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що головуючий суддя ОСОБА_1 не має права приймати участь у розгляді цього кримінального провадження, оскільки розглядав клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого, як слідчий суддя не відповідають дійсності.

29.10.2024 року до Ленінського районного суду міста Запоріжжя надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за ч. 4 ст. 187 КК України, внесеному в ЄРДР за №0001556 від 30.07.2024 року, відносно ОСОБА_6 .

Протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 29.10.2024 року вказаний вище обвинувальний акт переданий для розгляду судді ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 314 КПК України після отримання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.

Ухвалою від 29.10.2024 року суддею ОСОБА_1 призначене підготовче засідання у справі на 29.10.2024 року об 11:30 год.

В подальшому, ухвалою суду від 29.10.2024 року задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про колегіальний розгляд його справи.

Протоколом автоматизованого визначення складу колегії суддів, відповідно до вимог ч. 1 ст. 31 КПК України, ч. 4 ст. 15 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та Положення про автоматизовану систему документообігу суду, визначено колегію суддів у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого розглянуто вже колегією суддів.

Щодо «газлайтингу» обвинуваченого.

Чинне законодавство не містить визначення терміну «газлайтинг», водночас відповідно до інформації з відкритих джерел «газлайтинг» це форма психологічної маніпуляції, яка змушує людину сумніватися у власному сприйнятті реальності, пам`яті та здоровому глузді. Це може проявлятися у постійному запереченні фактів, знеціненні почуттів, перекручуванні подій і призводить до втрати впевненості в собі. Термін походить від п`єси та фільму «Газове світло», де чоловік змушує дружину повірити, що вона божеволіє.

Викладення в ухвалах суду стислого змісту позиції сторін не є формою психологічних маніпуляцій, а надання судом оцінок твердженням обвинуваченого, зокрема, щодо їхньої бездоказовості є прямим обов`язком суду.

Щодо доводів обвинуваченого ОСОБА_6 про проведення судових засідань за його відсутності та порушення його права на захист.

Обвинувачений ОСОБА_6 09.09.2025 року етапований з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» до «Дніпровська установа виконання покарань №4», яка знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Надії Алексєєнко, буд. 80. Листом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 17.09.2025 року №3/26-1180-2025 суд повідомлений про те, що конвоювання обвинувачених (підсудних) з ДУ «Дніпровська установа виконання покарань №4» здійснюватися не буде, у зв`язку із чим ухвалою суду від 30.09.2025 року вирішено провести судове засідання, призначене на 07.10.2025 року на 12:00 год. у режимі відеоконференції, адміністрації Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань №4» доручено забезпечити проведення судового засідання за участю ОСОБА_6 , який знаходиться під вартою, в режимі відеоконференції.

У день судового засідання 07.10.2025 року працівник ДУ «Дніпровська установа виконання покарань №4» засобами телефонного зв`язку повідомив секретаря судового засідання ОСОБА_4 про те, що обвинувачений ОСОБА_6 відмовляється виходити з камери для участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У призначений час (12:00 година) ДУ «Дніпровська установа виконання покарань №4» не вийшла на зв`язок у підсистемі, яка забезпечує відеозв`язок із Дніпровським районним судом міста Запоріжжя, про що працівниками суду складений відповідний акт із фіксацією відомостей з системи «Easycon». Жодних відомостей про причини та обставини, які зумовили невиконання ухвали суду від 30.09.2025 року суду не надано.

У зв`язку із викладеним, суд ухвалою від 07.10.2025 року вирішив відкласти судове засідання у справі на 08.10.2025 року об 11:00 год., проведення судового засідання здійснювати дистанційно у режимі відеоконференції., адміністрації Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань №4» повторно доручено забезпечити проведення судового засідання за участю ОСОБА_6 , який знаходиться під вартою, в режимі відеоконференції.

У судове засідання, призначене на 08.10.2025 року ОСОБА_6 повторно не з`явився, працівники ДУ «Дніпровська установа виконання покарань №4» на адресу суду надіслали заяву ОСОБА_6 про відмову від участі в судовому засіданні. Судом встановлена, що вказана заява адресована «Хортицькому р/суду».

Прокурором ОСОБА_5 у судовому засіданні надано суду копію акту від 06.10.2025 року, складеного посадовими особами ДУ «Дніпровська установа виконання покарань №4» про відмову обвинуваченого ОСОБА_6 від отримання клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 03.10.2025 року.

У зв`язку із виявленими розбіжностями у заяві ОСОБА_6 , суд ухвалою від 08.10.2025 року вирішив відкласти судове засідання у справі на 09.10.2025 року на 09:00 год., проведення судового засідання здійснювати дистанційно у режимі відеоконференції., адміністрації Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань №4» повторно доручено забезпечити проведення судового засідання за участю ОСОБА_6 , який знаходиться під вартою, в режимі відеоконференції.

У судове засідання, призначене на 09.10.2025 року ОСОБА_6 повторно не вийшов, посадові особи Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань №4» надіслали на адресу суду заяву ОСОБА_6 у який він заперечив проти участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, також працівник Установи зазначив під час засідання, що обвинувачений ОСОБА_6 категорично відмовляється від виходу із камери для прийняття участі в судовому засіданні і йому було повідомлено про те яке саме судове засідання має відбутись і у якому суді.

Крім того, до Дніпровського районного суду міста Запоріжжя з Верховного Суду надійшли матеріали з розгляду клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про передачу його кримінального провадження на розгляд з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів. У вказаному клопотанні ОСОБА_6 прямо вказує, що не бажає виходити на відео зв`язок із Дніпровським районним судом міста Запоріжжя.

Частиною другою статті 336 КПК України визначено, що суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. У разі якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану.

Питання проведення судового засідання в дистанційному режимі є виключно правом суду і приймається ним з урахуванням інших обставин.

У кримінальному провадженні сторони, учасники та інші особи зобов`язані додержуватися порядку і беззаперечно підкорятися відповідним розпорядженням головуючого (ст. 329 КПК України).

Враховуючи вищевикладене, суд констатує, що обвинувачений ОСОБА_6 самостійно і свідомо відмовляється від участі у судових засіданнях в режимі відеоконференції, чим порушує встановлений судом порядок розгляду справи.

Щодо вказівок неправдивої інформації в ухвалах суду.

Обвинувачений ОСОБА_6 стверджує, що суд неправдиво зазначає про відсутність у нього місця для проживання на території міста Запоріжжя, оскільки він вказував про дві адреси за якими ОСОБА_6 може проживати.

Суд, надаючи оцінку клопотанням та заявам сторін, вирішує їх на підставі наданих доказів. ОСОБА_6 не надав жодного доказу того, що власники, названого ним житла, бажають і готові прийняти його у себе, відтак суд відхилив відповідні заяви обвинуваченого. В той же час у власності чи користуванні самого ОСОБА_6 не має жодного житла у місті Запоріжжі, так само відсутні й близькі родичі чи особи.

Щодо зловживання судом своїм становищем та «фальсифікації статті 290 КПК України».

Статтею 290 КПК України передбачено обов`язок прокурора або слідчого за його дорученням надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.

Прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до приміщення або місця, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем держави, і прокурор має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді.

ЄСПЛ зазначив, що як ст. 6 § 1 Конвенції вимагає, щоб органи кримінального переслідування повідомляли захисту всі наявні у них докази, які свідчать на користь як обвинувачення, так і захисту (Rowe and Davis v. the United Kingdom, § 60). Питання доступу до доказів може виникнути, якщо вони є доречними для вирішення справи заявника. Це стосується випадків, коли докази використовувалися та на них посилалися для визначення винуватості заявника, або в них містилися такі відомості, які могли б дозволити заявникові реабілітуватися або зменшити покарання. Йдеться не лише про докази, які безпосередньо стосуються фактів конкретної справи, але й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти перших (Rowe and Davis v. the United Kingdom, § 66; Mirilashvili v. Russia, § 200; Leas v. Estonia, § 81; Matanovic v. Croatia, § 161).

Проте, від обвинуваченого можливо очікувати обґрунтування його клопотання про доступ до доказів, і національні суди вправі перевірити його обґрунтованість (Janatuinen v. Finland, § 45, Leas v. Estonia, § 81; Matanovic v. Croatia, § 157). В системах, у яких органи прокуратури за законом зобов`язані брати до уваги факти як за, так і проти підозрюваного, оцінка цими органами, що є бути доречним до справи, без будь-яких наступних процесуальних гарантій прав захисту, не відповідає вимогам ст. 6 § 1 (Natunen v. Finland, §§ 47-49; Matanovic v. Croatia, §§ 158, 181-182)

Обвинуваченому неодноразово у судових засіданнях роз`яснювалось, що процедура відкриття матеріалів кримінального провадження, передбачена ст. 290 КПК України, і процедура ознайомлення із матеріалами справи в порядку підготовки до судового розгляду, тобто на стадії підготовчого судового засідання, є різними і не є тотожними.

Водночас, під час підготовчого судового засідання ОСОБА_6 повідомив суд, що не у повній мірі ознайомлений із доказами, які зібрані стороною обвинувачення. З метою підготовки до судового розгляду та на виконання мети підготовчого засідання, суд вважав за необхідне забезпечити обвинуваченому можливість ознайомлення із такими матеріалами. Оскільки на стадії підготовчого судового засідання матеріали досудового розслідування перебували у володінні сторони обвинувачення, відповідне доручення було надане прокурору і оскільки обвинувачений утримувався в слідчому ізоляторі, надання можливості ознайомитись із матеріалами справи суд забезпечив у приміщенні суду в залі судових засідань, для чого були визначені відповідні дати. З метою відеофіксації процесу ознайомлення секретар судового засідання налаштувала таку відеофіксацію через підсистему «Електронний суд» «Відеоконференції Easycon», яка через технічні обмеження не передбачає здійснення відеозаписом окрім як через створення документу із назвою «Журнал судових засідань».

В подальшому, після долучення усіх письмових доказів, які прокурор вважає за необхідне надати суду, за дорученням суду були виготовлені копії усіх цих матеріалів та надані обвинуваченому.

Тобто, суд, надаючи обвинуваченому можливість ознайомитись із матеріалами досудового слідства, не відкривав ці матеріали обвинуваченому.

Крім свого особистого трактування норм кримінального процесуального права, ОСОБА_6 не повідомив чим саме надання йому можливості ознайомитись із матеріалами кримінального провадження зашкодило його правам, як обвинуваченого.

Щодо ігнорування підроблення письмових доказів сторони обвинувачення.

Суд надає оцінку наданим доказам виключно у нарадчій кімнаті під час постановлення вироку, а тому відповідні доводи обвинуваченого на стадії судового розгляду не можуть бути вирішені.

Щодо зауваження на журнал судового засідання.

Частиною третьою статті 376 КПК України визначено, що після проголошення вироку головуючий роз`яснює обвинуваченому, захиснику, його законному представнику, потерпілому, його представнику, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Обвинуваченому, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, роз`яснюється право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Оскільки вирок у цій справі ще не проголошено, розгляд вказаного клопотання є передчасним.

Щодо кримінальних справ відкритих за заявами обвинуваченого.

Жодному з колегії суддів не повідомлено про підозри у вчиненні злочину стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме по собі подання ОСОБА_6 таких заяв є його правом і не може слугувати підставою для відводу суду.

Відповідно до частини першої статті 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: (1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; (2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; (3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; (4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; (5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення судді для розгляду справи.

Згідно з частинами другою п`ятою статті 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтею 75 КПК України, судді може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадження. Заяви про відвід можуть бути заявлені під час судового провадження. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивований.

Оскільки жодний з перелічених доводів обвинуваченого ОСОБА_6 не знайшов свого підтвердження і не може слугувати підставою для відводу згідно чинного законодавства, заява обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Частиною першою статті 79 КПК України визначено, що спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, експерт, секретар судового засідання не мають права брати участі в кримінальному провадженні та відводяться за підставами, передбаченими частиною першою статті 77 цього Кодексу, з тим обмеженням, що їх попередня участь у цьому кримінальному провадженні як спеціаліста, представника персоналу органу пробації, перекладача, експерта і секретаря судового засідання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до частини першої статті 77 КПК України прокурор, слідчий, дізнавач не має права брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Положеннями частини п`ятої статті 80 КПК України розкрито поняття заяви про відвід, а саме передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Колегія суддів дійшла до висновку, що жодних обставин, визначених ст. 77 КПК України, які унеможливлюють участь ОСОБА_4 у якості секретаря судового засідання немає, і про такі обставини не повідомив і сам ОСОБА_6 .

Керуючись ст. 75, 76, 79, 81, 372, 376 КПК України, суд

ухвалив:

заяву обвинуваченого ОСОБА_6 про відвід колегії суддів залишити без задоволення.

Заяву обвинуваченого ОСОБА_6 про відвід секретаря судового засідання ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Резолютивна частина виготовлені у нарадчій кімнаті 28.11.2025 року.

Повний текст виготовлений та підписаний 01.12.2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3