ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. МИКОЛАЄВА
н/п 1-кс/490/3993/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Херсонській області ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва з погодженим із прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 клопотанням про накладення арешту на вилучене в ході проведеного 25.09.2025 року обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , майно.

В обґрунтування клопотання вказав, що в провадженні СВ УСБУ в Херсонській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000048 від 18.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

В обґрунтування клопотання вказав, що вказане майно має суттєве значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні та бути використане як доказ.

В судове засідання слідчий не з`явилася, подала заяву про розгляд клопотання без її участі, в якій вказала, що клопотання підтримує та просить задовольнити.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, приходжу до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В провадженні СВ УСБУ в Херсонській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000048 від 18.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи Іванівської селищної військової адміністрації Генічеського району Херсонської області ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , діючи у порушення наведених вимог закону, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, стали на шлях злочинної діяльності за таких обставин.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 28 березня 2023 року у начальника Іванівської селищної військової адміністрації ОСОБА_6 , виник злочинний умисел, спрямований на систематичне вимагання та одержання неправомірної вигоди від працівників Іванівської селищної військової адміністрації за виплату щомісячних премій у збільшеному розмірі та не створення перешкод під час преміювання останніх шляхом безпідставного зменшення його розміру.

До виконання свого злочинного умислу ОСОБА_6 залучив першого заступника начальника Іванівської селищної військової адміністрації Генічеського району Херсонської області ОСОБА_5 та начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності головного бухгалтера Іванівської селищної військової адміністрації Генічеського району Херсонської області ОСОБА_7 , яким довів свій розроблений злочинний план.

Згідно заздалегідь розробленого злочинного плану, ОСОБА_6 , як начальник Іванівської селищної військової адміністрації Генічеського району Херсонської області, за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 підшукали осіб з числа підлеглих працівників, готових під загрозою безпідставного зменшення щомісячного преміювання надавати його частину останнім в якості неправомірної вигоди.

Діючи, умисно за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 через ОСОБА_5 довів до підлеглих керівників та працівників Іванівської селищної військової адміністрації Генічеського району Херсонської області інформацію про необхідність надання йому неправомірної вигоди у вигляді частини щомісячного преміювання, яке будуть отримувати останні, зазначивши при цьому, що у випадку відмови, підлеглих буде позбавлено премій та всіх видів грошових винагород.

З метою конспірації дій ОСОБА_8 , грошові кошти у вигляді неправомірної вигоди працівники Іванівської селищної військової адміністрації Генічеського району Херсонської області повинні перераховувати на карткові рахунки ОСОБА_7 .

В свою чергу остання, на виконання заздалегідь розробленого ОСОБА_6 плану, отримані грошові кошти у вигляді неправомірної вигоди перераховувала на картковий рахунок ОСОБА_6 .

У випадку ненадання підлеглими працівниками Іванівської селищної військової адміністрації Генічеського району Херсонської області ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 частини щомісячного преміювання у вигляді неправомірної вигоди, ОСОБА_6 надавав вказівку ОСОБА_7 не нараховувати премії та інші види забезпечення останнім.

Так, на виконання спільного злочинного умислу, службові особи Іванівської селищної військової адміністрації Генічеського району Херсонської області ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , діючи групою осіб у період часу з 28.03.2023 по 28.10.2024, шляхом перерахування працівниками Іванівської селищної військової адміністрації грошових коштів на картковий рахунок ОСОБА_7 № НОМЕР_1 , одержали неправомірну вигоду від ОСОБА_9 у розмірі 91200 гривень, від ОСОБА_10 у розмірі 72300 гривень, від ОСОБА_11 у розмірі 79600 гривень, від ОСОБА_12 у розмірі 47000 гривень, від ОСОБА_13 у розмірі 25800 гривень, від ОСОБА_14 у розмірі 69700 гривень, від ОСОБА_15 у розмірі 75300 гривень, від ОСОБА_16 у розмірі 75900 гривень, від ОСОБА_17 у розмірі 80900 гривень, від ОСОБА_18 у розмірі 81200 гривень, від ОСОБА_19 у розмірі 77300 гривень, від ОСОБА_20 у розмірі 20000 гривень, від ОСОБА_21 у розмірі 48900 гривень.

Всього, у період з 28.03.2023 по 28.10.2024 ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 перебуваючи у адміністративній будівлі Іванівської селищної військової адміністрації Генічеського району Херсонської області одержали неправомірну вигоду від вказаних вище працівників загальною сумою 930 017 гривень.

У подальшому, у період з 28.03.2023 по 28.10.2024 ОСОБА_7 зі своєї платіжної картки переказала грошові кошти у вигляді неправомірної вигоди на загальну суму 907,84 тис. грн. на картковий рахунок № НОМЕР_2 ОСОБА_6 , який відкрито в АТ КБ «Приватбанк», який в подальшому отримані грошові кошти розподілив між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .

25.09.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

25.09.2025 проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено вказане у клопотанні майно.

26.09.2025 постановою слідчого вказані вилучені речі та документи визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

З урахуванням того, що вилучене під час проведення обшуку майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто є речовими доказами у кримінальному провадженні, з метою забезпечення їх збереження, вважаю необхідним клопотання слідчого задовольнити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на вилучене в ході проведеного 25.09.2025 року обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , майно, майно, а саме:

1. Мобільний телефон «Iphone» 16 ProMAx -1 шт;

2. Сім-картка № НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 -1 шт;

3. Банківська картка № НОМЕР_5 /01/29-1 шт.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_22