Справа №278/3759/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2025 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Житомирського районного суду Житомирської області кримінальне провадження № 0000873 від 05.06.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зарічани Житомирського району Житомирської області, громадянина України, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

29.07.2025 року до Житомирського районного суду Житомирської області надійшов вказаний обвинувальний акт, з якого вбачається наступне.

05.06.2025 року близько 17 години 00 хвилин водій ОСОБА_5 , в порушення вимог пункту 2.9.а Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі - ПДР України), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем ВАЗ 21070, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухався ним по проїзній частині автодороги М-21 «Виступовичі-Житомир-Могилів-Подільський», зі сторони м. Бердичева у напрямку м. Житомира.

Рухаючись у вказаний день, час та місці вказаним транспортним засобом на ділянці 184 км + 345 м автодороги М-21 «Виступовичі-Житомир-Могилів-Подільський», проїзна частина якої має по дві смуги руху в кожному напрямку та розділена горизонтальною дорожньою розміткою 1.3 (подвійна суцільна лінія) ПДР України, водій ОСОБА_5 у порушення вимог пунктів 2.3.б, 10.1, 10.4, 34.1 (1.3) ПДР України, в світлу пору доби, в умовах достатньої видимості, проявив безпечність та неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не врахував дорожню обстановку, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, при виконанні повороту ліворуч з крайнього лівого положення не надав дорогу транспортному засобу, який рухався у зустрічному напрямку прямо в лівій смузі руху, в порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки 1.3 (подвійна суцільна лінія) ПДР України, виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого передньою правою частиною керованого ним автомобіля допустив зіткнення із передньою правою частиною автомобіля марки Mitsubishi Pajero, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , рухався у зустрічному напрямку зі сторони м. Житомира.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ВАЗ 21070», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді ран на голові, по зовнішній поверхні правого стегна садно, на фоні якого синець буро-фіолетового кольору, аналогічної рани розташованої по зовнішній поверхні правого ліктьового суглобу, переломів ребер, розривів пристінкової та вісцеральної плеври, легень, печінки, які в своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент спричинення, потягли за собою смерть останнього і знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням його смерті, що настала 05.06.2025 в КП «Лікарня № 1» Житомирської міської ради.

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог пунктів 2.3.б, 10.1, 10.4, 34.1 «Горизонтальна розмітка» (1.3) ПДР України, знаходиться у причинному зв`язку зі створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочин), передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

У судовому засіданні прокурор просив суд визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, та призначити йому покарання у виді семи років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк десять років; на підставі ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення, а саме - у період з 05.06.2025 по 06.06.2025; до набрання вироком суду законної сили строк дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого продовжити, але не більше, ніж на 60 днів; стягнути з обвинуваченого на користь держави витрати на залучення експерта для проведення судових експертиз на загальну суму 14262,40 гривень; долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Потерпілий не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України; попередньо просив розгляд кримінального провадження проводити у його відсутність.

Представник потерпілого - адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні заявила клопотання про повернення цивільного позову без усунення недоліків; зазначила, що мають намір користуватись правом звернення із позовною заявою у порядку цивільного судочинства після розгляду даного кримінального провадження. На суворості покарання не наполягала, просила суд ухвалити справедливе рішення. Висловилась про те, що обвинувачений після події не просив вибачення у потерпілого та не зв`язувався з ним. Потерпілий дійсно відмовився від отримання, перерахованих обвинуваченим грошових коштів у сумі 10000 гривень через АТ «Укрпошта». Також наголосила на тому, що відсутні пом`якшуючі обставини, які можуть вплинути при призначенні покарання.

У судовому засіданні сторона захисту не заперечувала проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України; при визначенні міри покарання адвокат просив застосувати ст. 69 КК України та застосувати до ОСОБА_5 обмеження волі у виді трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на десять років, мотивуючи тим, що обвинувачений щиро кається, вжив заходів на добровільне часткове відшкодування завданих збитків, усвідомлює тяжкість свого діяння у повному обсязі. Крім того, уточнив, що неоднократно телефонував потерпілому особисто, просив вибачення від імені обвинуваченого, як його захисник; водночас, кошти, які були направлені через ТА «Укрпошта» повернуті назад не були.

У судовому засіданні обвинувачений щиро розкаявся, свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та показав, що дійсно вчинив дане кримінальне правопорушення в час, місці та за обставин, зазначених у обвинуваченні, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства. Не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Просив суворо не карати та щодо міри покарання підтримав думку свого захисника. Крім того, наголосив на тому, що сума у 10000 гривень, яка була перерахована потерпілому, це все, що у нього було на той момент; водночас, він не мав змоги особисто поспілкуватись із потерпілим, оскільки з моменту затримання перебував під вартою.

У зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження наслідки застосування даної статті КПК України.

Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, підтверджується наданими в судовому засіданні показаннями самого обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, щиро розкаявся і пояснив, що дійсно мали місце обставини, зазначені в обвинувальному акті, а також зібраними на нього характеризуючими матеріалами.

За таких обставин, враховуючи показання обвинуваченого, які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення доведеною та кваліфікує його умисні дії за ч.3 ст. 286-1 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 .

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 , є щире каяття.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 , не встановлено.

Згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23.12.2005 № 14 при призначенні покарання за ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами і не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно правового висновку, який міститься у Постанові Верховного суду України від 14.04.2016 у справі № 5-23кс15/16, справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих. Однією з умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого злочином збитку або усунення шкоди.

При призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався; вчинив тяжкий злочин; раніше не судимий; неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, зокрема за ст. 124, ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП; має позитивну характеристику з місця проживання; частково відшкодував завдані потерпілому збитки; у зв`язку з чим, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства та призначає останньому міру покарання в межах санкції статті, а саме: позбавлення волі на строк від 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк сім років.

На переконання суду, саме таке покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи і не завдаватиме фізичних страждань, та не принижуватиме людську гідність.

Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні у сумі 14262,40 гривень слід стягнути з обвинуваченого.

Ухвалою суду від 11.09.2025 року позовну заяву ОСОБА_10 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Водночас, у судовому засіданні представник потерпілого просила повернути позовну заяву без усунення недоліків.

Положеннями ч. 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Крім того, згідно з п. 3 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі від позивача надійшла заява про врегулювання спору або заява про відкликання позовної заяви.

За таких обставин, враховуючи сукупність обставин та волевиявлення потерпілої сторони, суд вважає за необхідне повернути позовну заяву позивачеві.

Ухвалою суду від 11.09.2025 року клопотання т.в.о. командира військової частини НОМЕР_4 про скасування арешту з транспортного засобу було задоволено, та скасувано арешт майна - транспортного засобу, автомобіля марки Mitsubishi Pajero, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2005 року випуску, власником якого є військова частина НОМЕР_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , накладений ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 11.06.2025 у справі №295/7705/25.

Арешт, що накладений на майно ухвалою слідчого суддів Богунського районного суду міста Житомира від 13.06.2025 у справі №295/7698/25 - скасувати.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Пропонована винагорода викривачу у кримінальному провадженні відсутня.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваного у вчиненні кримінального провадження, ОСОБА_5 було затримано 05.06.2025 року о 22 годині 37 хвилин.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 06.06.2025 стосовно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 02.10.2025 року строком на 60 діб до 01.12.2025 (включно).

Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 05.06.2025 до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Відтак, до вступу даного вироку в законну силу слід продовжити дію запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 174, 177, 369, 370, 373, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років із позбавленням права керування на строк 7 (сім) років.

Початок строку відбування покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши у цей строк попереднього ув`язнення, починаючи з моменту затримання 05.06.2025 і до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До вступу вироку у законну силу продовжити дію запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 до Державного бюджету України процесуальні витрати у загальній сумі 14262,40 гривень, пов`язані із залученням експертів для проведення судових експертиз.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчим суддею Богунського районного суду м. Житомира від 13.06.2025 у справі №295/7698/25.

Речові докази, а саме:

-автомобіль «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_11 , та перебував у користуванні ОСОБА_5 - повернути власнику.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином - визнати неподаним та повернути позивачеві.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Головуючий суддя ОСОБА_1