Провадження № 1-кп/742/858/25
Єдиний унікальний № 742/6542/25
УХВАЛА

23 грудня 2025 року м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Прилуки клопотання прокурора продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні №0001032 від 07.10.2024 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Прилуки, офіційно не працюючого, з середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.307, ч.1 ст.321 КК України

за участі сторін кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4 ,

захисник - ОСОБА_5 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

УСТАНОВИВ:

На розгляді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області перебуває кримінальне провадження №0001032 від 07.10.2024 р. за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.307, ч.1 ст.321 КК України

23.12.2025 р. в судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Клопотання мотивоване тим, що ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_3 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 03.01.2026 року, однак завершення судового розгляду кримінального провадження до спливу визначеного строку тримання під вартою не представляється можливим.

Прокурор, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, та з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та неможливості запобігти встановленим ризикам жодним із більш м`яких запобіжних заходів, просив задовольнити клопотання.

Заслухавши доводи прокурора щодо заявленого клопотання, контраргументи обвинуваченого та її захисника, які вважали за можливе обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Вирішуючи питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку обраного запобіжного заходу, відповідно до вимог ст.ст.199,194 КПК України, суд враховує наявність ряду обставин на які вказує у поданому клопотанні прокурор, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення та ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також можливість застосування альтернативних запобіжних заходів.

Тобто при вирішенні цього питання суд керується загальними приписами, які регулюють застосування запобіжного заходу, однак з урахуванням додаткових відомостей і стадії кримінального провадження.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.307, ч.1 ст.321 КК України.

Враховуючи, що кримінальне провадження перебуває на стадії судового провадження, суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

В конкретному випадку суд вважає, що клопотання прокурора містить достатньо даних для формування висновку про причетність обвинуваченого ОСОБА_3 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Суд приймає до уваги доводи прокурора про те, що ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строк від 6 до 10 років, вагомість доказів та суворість очікуваного покарання, його сімейний та майновий стан, репутацію, вік та стан здоров`я, та інші обставини, що передбачені ст.178 КПК України, та вважає доведеним існування ризику, визначеного п.1 ч.1 177 КПК України, оскільки наслідки ризику втечі для обвинуваченого у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і його процедура виконання покарання.

Суд також вважає, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, зокрема на ОСОБА_6 , який отримував поштові відправлення з наркотичними засобами. Незважаючи на те, що судом було відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про допит зазначеного свідка, ризик незаконного впливу на нього з метою уникнення кримінальної відповідальності не усунуто та зберігається не лише на стадії судового розгляду в суді першої інстанції, а й на стадії апеляційного перегляду ухваленого судового рішення.

Слушними є доводи прокурора щодо існування ризику вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, з огляду на відсутність офіційних джерел доходу, систематичність діянь, що йому інкримінуються у цьому кримінальному провадженні, заходи конспірації, які застосовувались при вчиненні злочинів, його незаконна діяльність фактично припинена співробітниками правоохоронних органів, і в сукупності свідчать про обдуманість підозрюваним власних дій, та, як наслідок, вказують про високу ймовірність вчинення нових кримінальних правопорушень, що пов`язані з незаконним обігом наркотичних речовин.

При цьому суд наголошує, що предметом інкримінованих злочинів виступають особливо небезпечні психотропні речовини і даному злочину притаманний надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення, економіки та суспільства в цілому.

Враховуючи вищевикладене, суд констатує, що в конкретній ситуації ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, з урахуванням тяжкості покарання в співставленні з характеризуючими даними та процесуальною поведінкою обвинуваченого, є достатньо високими та продовжують існувати на стадії судового розгляду.

Обставини, на які посилається обвинувачений та його захисник щодо незадовільного стану здоров`я та наявності міцних соціальних зв`язків, не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами, які б могли бути запорукою належної процесуальної поведінки ОСОБА_3 та надали б можливість застосувати до останнього менш суворий запобіжний захід.

Що стосується доводів обвинуваченого про його незадовільний стан здоров`я, то суд не може їх враховувати при розгляді даного клопотання як безумовну підставу для відмови в задоволенні клопотання прокурора, оскільки будь-яких доказів, які б підтверджували неможливість надання ОСОБА_3 медичної допомоги в умовах тримання під вартою матеріали справи не містять. Крім того, відповідно до ст.49 Конституції України, підозрювані не обмежені у реалізації права на охорону здоров`я, шляхом звернення за медичною допомогою до адміністрації установи, в якій утримується.

За таких обставин суд вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч.3 ст.199 КПК України, що виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою.

Доказів, які б свідчили про те, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зокрема домашнього арешту, здатне забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, стороною захисту суду не наведено.

Вищенаведені обставини та характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_3 , дають підстави вважати, що визначений розмір застави ухвалою слідчого судді від 05.11.2025 року в сумі 105 980 грн, необхідно залишити без змін, а в разі внесення застави залишити обов`язки покладені на підозрюваного цією ж ухвалою.

Керуючись ст.ст.177,178,183,193,194,197,199, ч.3 ст.331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 22.01.2026 р. з подальшим утриманням в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор».

Встановлений ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду від 05.11.2025 року альтернативний запобіжний захід у вигляді застави та покладені на підозрюваного ОСОБА_3 за результатами внесення такої застави обов`язки продовжити до 22.01.2026 р. включно.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення.

Суддя: ОСОБА_1