Провадження № 1-кс/947/891/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2026 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 захисника ОСОБА_5 розглянувши клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, з середньою освітою, не працюючому, який перебуває у цивільному шлюбі, неповнолітних дітей не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому:

01.07.2024 Київським районним судом м. Одеса за ч. 1 ст. 125 КК України до 120 годин громадських робіт;

11.10.2024 Київським районним судом м. Одеса за ч. 2 ст. 389 КК України до 1 року обмеження волі, відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік.

якому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 187, ч.1 ст.296 КК України

В С Т А Н О В И В:

І. Суть клопотання

19 січня 2026 року до Київського районного суду м. Одеса надійшло зазначене клопотання, у якому прокурор просив про продовжити строк дії до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтоване тим, слідчим відділенням відділу поліції № 4 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000480 від 23.07.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КК України.

ОСОБА_4 27.08.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 2 ст. 125, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КК України.

13.01.2026 року підозрюваному ОСОБА_4 повідомлено про нову та зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 296 КК України

В ході допиту як підозрюваного ОСОБА_4 відмовився надавати показання.

Постановою керівника Київської окружної прокуратури міста Одеси від 20.10.2025, строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 27.11.2025 включно.

Крім того, ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 22.10.2025 продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 до 27.11.2025, в межах строку досудового розслідування.

В подальшому, ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 26.11.2025 продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження № 0000480 від 23.07.2025, за підозрою ОСОБА_4 до 5 (п`яти) місяців, тобто до 27.01.2026.

Також, ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 26.11.2025 продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 до 23.01.2026.

ІІ. Позиція учасників судового засідання

2.1. Прокурор підтримав клопотання з наведених у ньому мотивів.

2.2. Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 подала письмові заперечення проти задоволення клопотання та послалася на відсутність обґрунтованої підозри щодо вчинення злочинів, передбачених ч.4 ст.187 КК України та ч.2 ст.121 КК України. Підозрюваний завжди виконував вимоги запобіжних заходів. Просила застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначити розмір застави.

2.3. Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника та зазначив, що не має відношення до ч.2 ст.121 та ч.4 ст.187 КК України.

ІІІ. Мотиви слідчого судді

3.1. Дослідивши клопотання, надані сторонами матеріали, заслухавши думку учасників, висловлену у судовому засіданні, слідчий суддя дійшла таких висновків.

3.2. Норми кримінального процесуального закону, якими керується слідчий суддя

Відповідно до ст. 131 КПК України, з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких віднесені, зокрема і запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 6 ст.199 КПК України,у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Згідно з визначеним Європейським судом прав людини поняття, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.11.2016р. № 5 - 328 кс 16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.

У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.

При розгляді клопотання слідчого, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Згідно п.32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, та відповідно до п.219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

3.3. Оцінка обґрунтованості підозри

Зміст повідомлення про підозру

Згідно з повідомленням про підозру кримінальні правопорушення були вчинені за таких обставин.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим, у період іспитового строку вчинив новий умисний злочин за наступних обставин.

Так, 27.02.2025, приблизно о 15 годині 32 хвилини, ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні магазину «Сусіди», розташованому за адресою: м. Одеса, вул. Євгена Чикаленка, 48/4, під час руху у касовій зоні з необережності допустив фізичний контакт (дотик рукою) з ОСОБА_8 , яка перебувала поруч із касою.

Побачивши це, знаходячись поруч із ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , використовуючи незначний привід до конфлікту бажаючи його виникнення, маючи злочинний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку, виказуючи свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, з метою самоутвердитися серед інших осіб та показати зневагу до оточуючих, діючи умисно, ігноруючи норми моралі та етики, почав застосовувати до ОСОБА_7 слова нецензурної лексики та погрози фізичного насилля.

У подальшому, того ж дня, близько 15 годин 37 хвилин, усвідомлюючи протиправний і суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків з метою порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, без будь-яких пояснень, безпричинно, діючи з особливою зухвалістю, дочекавшись коли ОСОБА_7 вийде із приміщення магазину ОСОБА_4 підійшов до нього впритул та умисно наніс останньому десять ударів кулаками правої та лівої рук в область обличчя, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді забійних ран, саден та підшкірних крововиливів (синців) обличчя, підшкірного крововиливу потиличної ділянки, перелому кісток носу, які відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, 22.07.2025, приблизно о 23 годині 10 хвилин у ОСОБА_4 , який перебував на алеї (тротуарі) по проспекту Князя Ярослава Мудрого в м. Одесі, навпроти будинку № 11/1 раптово виник умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для здоров`я потерпілого, визначивши об`єктом свого злочинного посягання майно, яке належить ОСОБА_9 , який у вказаний час перебував на лавці за вказаною адресою.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і свідомо бажаючи настання таких наслідків, переслідуючи корисливий мотив, з метою власного збагачення ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_9 та застосовуючи насильство, небезпечне для його здоров`я, наніс останньому не менше 7 ударів кулаками правої та лівої руки в область лобної ділянки по центру, нижньої повіки правого ока, верхньої та нижньої повік лівого ока, піднижньощелепної ділянки зліва, в ділянці лівого кута нижньої щелепи, в ділянці верхньої губи зліва, в проекції 4,5-го лівих ребер по задній пахвовій лінії, спричинивши йому ТЯЖКІ тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-лицьової травми: синець лобової ділянки по центру, синець нижньої повіки правого ока, синець верхньої та нижньої повік лівого ока, синець піднижньощелепної ділянки зліва, синець в ділянці лівого кута нижньої щелепи, крововилив під слизову оболонку верхньої губи зліва, крововилив у м`які тканини в ділянці зовнішньої стінки лівої очниці, переломи кісток лицьового черепа (зовнішня стінка лівої очниці, задньозовнішня стінка лівої верхньощелепної пазухи), крововилив під тверду мозкову оболонку над правою гемісферою головного мозку (під час операції видалено до 120 мл згортків та рідкої частини), крововиливи під м`які оболонки на випуклій і нижній поверхнях великих півкуль головного мозку, півкуль мозочка і стовбурового відділу мозку, забої нижньої поверхні правої скроневої частки, внутрішньошлуночкові крововиливи; закритті повні поперечні переломи 4, 5-го лівих ребер по задній пахвовій лінії з крововиливом при пристінкову плевру.

Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 впав на землю біля лавки. Позбавивши можливості чинити опір останнього та скориставшись його безпорадним станом ОСОБА_4 заволодів належним йому майном, а саме: мобільним телефоном марки «Huawei» моделі «Nova 3i smart+» у корпусі темно-синього кольору, з ІМЕІ: НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , зі встановленою сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Лайфселл» НОМЕР_3 , вартістю 1662 гривень 50 копійок грошовими коштами в сумі близько 100 гривень різними купюрами, зв`язкою ключів, чорним гаманцем.

Після вчинення розбійного нападу ОСОБА_4 залишив місце події та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

У зв`язку погіршанням здоров`я, 23.07.2025 о 17 годин 26 хвилин ОСОБА_9 доставлено каретою швидкої медичної допомоги до КНП «Міська клінічна лікарня №10» Одеської міської ради, де 24.07.2025, приблизно о 22 годині 55 хвилин, незважаючи на надання кваліфікованої медичної допомоги, останній помер від наслідків отриманих тяжких тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_9 перебуває у прямому причинному зв`язку з наявною у нього закритою черепно-лицьовою травмою у вигляді переломів кісток лицьового черепа, крововиливу під тверду мозкову оболонку, крововилив під м`які оболонки головного мозку, забою головного мозку та внутрішньошлуночкових крововилив. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_9 є набряк-набухання головного мозку.

Крім того, 26.08.2025, приблизно о 10 годині 00 хвилин, у м. Одеса, прямуючи по вулиці проспект Князя Ярослава Мудрого, навпроти будинку 11/3, біля перукарні «Стелла» ПП «Ринок «Южний»», ОСОБА_4 побачив ОСОБА_10 , який їхав йому на зустріч на велосипеді.

Коли ОСОБА_10 , фактично приблизився до ОСОБА_4 , останній маючи злочинний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку, виказуючи зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, з метою самоутвердитися серед інших осіб та показати зневагу до оточуючих, діючи умисно, ігноруючи норми моралі та етики, безпричинно виставив праве плече для того щоб ОСОБА_10 його зачепив.

Незважаючи на провокацію ОСОБА_4 на безпричинний конфлікт, останній встиг повернути наліво та проїхати не торкаючись його.

Продовжуючи свої злочинні дії, використовуючи незначний привід до конфлікту бажаючи його виникнення, маючи злочинний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку, виказуючи свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, з метою самоутвердитися серед інших осіб та показати зневагу до оточуючих, діючи умисно, ігноруючи норми моралі та етики, ОСОБА_4 почав застосовувати до ОСОБА_10 слова нецензурної лексики та погрози фізичного насилля. Зупинившись, ОСОБА_10 повернувся до ОСОБА_4 та попросив його вибачитись за свою поведінку та нецензурні висловлювання у свій бік.

У подальшому, того ж дня, близько 10 годин 05 хвилин, усвідомлюючи протиправний і суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків з метою порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, виказуючи свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, з метою самоутвердитися серед інших осіб та показати зневагу до оточуючих, діючи умисно, ігноруючи норми моралі та етики, з особливою зухвалістю, не реагуючи на зауваження перехожих ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_10 та наніс йому не менше 20 ударів кулаками правої та лівої рук, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, забійної рани в тім`яній ділянці по центру, забійної рани в області правої брови, забійної рани на носі в області лівого крила, закритого перелому кісток носа зі зміщенням уламків, забійної рани в лівій скроневій ділянці, синця в області верхньої та нижньої повік лівого ока, синця в області верхньої та нижніх повік правого ока із переходом на праву виличну ділянку, синця в лівій завушній ділянці, закритої травми грудної клітини у формі закритого перелому лівого 7 ребра по середній паховій ліній зі зміщенням уламків, синця на грудній клітці, по лівій середній паховій лінії, в проекціях 6-8 лівих ребер, садно в проекції лівого ліктьового суглоба, садно в проекції правого колінного суглоба, садно в проекції лівого колінного суглоба, які відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Щодо обґрунтованості підозри

Оцінюючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень за наведених у повідомленні про підозру обставин, слідчий суддя керується стандартом доказування «обґрунтована підозра». Цей стандарт є менш суворим у порівнянні зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується під час розгляду висунутого особі обвинувачення по суті, та не передбачає оцінку доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

Як зазначав Європейський Суд з прав людини у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» під обґрунтованою підозрою Європейський суд розуміє існуючі факти або інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення. Отже, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі, але вони мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

На підставі оцінки сукупності отриманих фактів та обставин суд лише визначає, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Обґрунтованість повідомленого ОСОБА_4 підозри підтверджується наданими слідчим матеріалами, зокрема:

протоколами огляду місця події, протоколами допиту потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , протоколами допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , протоколом огляду трупа ОСОБА_9 , протоколом обшуку квартири за місцем мешкання ОСОБА_4 , протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із потерпілими та свідками, висновками судово-медичних експертиз.

Відомості, які містяться у наведених матеріалах, узгоджуються з обставинами, зазначеними у повідомленні про підозру, підтверджують їх та у своїй сукупності дають вагомі підстави для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 187, ч.1 ст.296 КК України.

Слід наголосити, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» обмежує міру, до якої слідчий суддя може оцінювати обставини, відомості про які надані сторонами. В межах оцінки питань, обумовлених розглядом клопотання, слідчий суддя не констатує та не має права констатувати винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення.

В той же час, слідчий суддя звертає увагу, що питання достовірності та допустимості доказів відносяться до повноважень суду під час розгляду обвинувального акту, наразі слідчим суддею не встановлено очевидної недопустимості певних доказів у цьому кримінальному провадженні.

3.4. Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий послався на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, отже слідчий суддя має оцінити їх наявність, зокрема ризиків:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних по вказаному кримінальному провадженню;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

3.5. Щодо ризику переховуватись від органів досудового розслідування та суду

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи прокурора про те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, які згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, належать в тому числі до особливо тяжких ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 187, ч.1 ст.296 КК України.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Разом з тим, сама лише тяжкість кримінального правопорушення та суворість можливого покарання без врахування інших факторів не є достатньою підставою для висновку про наявність такого ризику.

Підозрюваний офіційно не працює, не має на утриманні неповнолітних дітей.

Слідчий суддя враховує наявність у підозрюваного постійного місця проживання та позитивні характеристики, але вони суттєво не знижують встановленого ризику.

Викладене переконує слідчого суддю в обґрунтованості доводів слідчого щодо наявності цього ризику.

3.6. Щодо ризику незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів у кримінальному провадженні

Під час оцінки цього ризику слідчий суддя виходить з того, що:

- по-перше, показання свідків, як тих, що вже допитані в ході досудового розслідування, так і тих, які можуть бути допитані у подальшому, є процесуальними джерелами доказів (ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування у цьому кримінальному провадженні;

- по-друге, встановлена кримінальним процесуальним законом процедура отримання показань свідків передбачає безпосереднє сприйняття їх судом у судовому засіданні (ст. 23, 224 КПК України). Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Наведені обставини свідчать про обґрунтованість доводів прокурора в частині наявності ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою підбурення їх до зміни наданих раніше показань у кримінальному провадженні, надання неправдивих показань чи відмови від дачі показань на користь підозрюваної.

3.7. Щодо наявності підстав для продовження запобіжного заходу

З урахуванням обґрунтованої підозри та встановлених ризиків кримінального провадження, на цьому етапі кримінального провадження продовження запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою досягнення дієвості відповідного кримінального провадження і забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Також ч. 2 ст. 183 КПК України визначає виключний перелік осіб, до яких може бути застосований цей запобіжний захід. ОСОБА_4 належить до цього переліку як особа, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 цієї статті).

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є: домашній арешт, застава, особиста порука, особисте зобов`язання. Втім, на переконання слідчого судді, жоден з цих запобіжних заходів не здатний запобігти встановленим ризикам.

Окрім обґрунтованості підозри та встановлених ризиків, слідчий суддя враховує також інші обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я підозрюваного, майновий стан, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються ці обставини.

Оцінивши наведені обставини у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є пропорційним для запобігання ризикам, наведеним у клопотанні слідчого, а застосування підозрюваному іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить досягнення мети запобіжного заходу та належне виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи слідчого щодо необхідності продовження до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який відповідає верхній межі, визначеній ч. 1 ст. 197 КПК України для цього запобіжного заходу. Необхідність визначення саме такого строку обумовлена тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершене, а підстави вважати, що наведені ризики можуть зникнути чи зменшитися раніше цього строку, відсутні. Водночас, строк дії запобіжного заходу не може перевищувати строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

3.9. Щодо неможливості завершити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали

Наразі виконуються вимоги ст.290 КПК України.

3.10. Висновки слідчого судді

Слідчий суддя, враховуючи встановлені обставини, існування ризиків в їх сукупності та взаємозв`язку, на переконання слідчого судді запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у подальшому може негативно вплинути на проведення повного та неупередженого розслідування кримінального провадження та не забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, доведено недостатність для запобігання вказаному ризику застосування до підозрюваного більш м`яких ніж тримання під вартою запобіжних заходів, а це у свою чергу, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_4 вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 187, ч.1 ст.296 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до п`ятнадцяти років, що згідно ч.1, п.5 ч.2 ст.183 КПК України, є підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

3.11. Щодо визначення розміру застави

У відповідності до положення п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого щодо злочину, який спричинив загибель людини, у зв`язку з чим, приймаючи до уваги вказані вимоги та те, що кримінальне правопорушення у вчинені якого підозрюється ОСОБА_4 мало наслідком настання смерті потерпілого, високий ступінь встановлених ризиків, то відсутні підстави для визначення відносно ОСОБА_4 застави.

3.12. Висновки слідчого судді

Ані сторона захисту, ані сторона обвинувачення не повідомили слідчого суддю про зміну обставин, які стали підставою для застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя враховує, що згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини з плином часу інтенсивність ризику позапроцесуальної поведінки підозрюваного зменшується. Разом з тим, ступінь зменшення ризиків не досяг того рівня, який переконав би слідчого суддю у відсутності підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 .

За таких обставин клопотання прокурора з врахування строків застосування слід задовольнити частково.

На підставі встановленого, керуючись ст.ст.176-178, 182-184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 задовольнити частково.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк тримання під вартою до 15 лютого 2026 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1