Провадження №: 1-кс/755/3038/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва (далі - Суд) у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 серпня 2025 року за № 0002712, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу (далі КК) України, установив:

І. СУТЬ КЛОПОТАННЯ

До слідчого судді цього місцевого суду надійшло вказане клопотання прокурора про арешт майна у межах кримінального провадження внесеного до ЄРДР 15 серпня 2025 року за № 0002712 у порядку ст. 170 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України.

У клопотанні вказується, що Дніпровським УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування цього кримінального провадження у ході якого встановлено, що 15.08.2025 приблизно 05:00 ОСОБА_4 під приводом покупки автомобіля заволодів грошовими коштами у розмірі 327 000 грн, чим спричинив майнової шкоди ОСОБА_5 на вказану суму.

Зокрема, було допитано в якості свідків ОСОБА_6 , а також ОСОБА_7 , які повідомили наступне, що 21.06.2025 ОСОБА_6 зателефонував товариш ОСОБА_7 , який попросив допомогти підібрати автомобіль для свого родича ОСОБА_5 , через Інтернет платформу «Auto.ria». B подальшому вони знайшли декілька пропозицій щодо продажу авто на суму, яка влаштовувала ініціатора покупки, однією з цих пропозицій виявилось продаж автомобіля марки Hyundai моделі Sonata (2014 року випуску чорного кольору Д.Н.З. НОМЕР_1 ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 ) по оголошеній вартості 8 500 доларів США.

Таким чином, ОСОБА_5 вирішив, перевірити зазначений автомобіль, у зв`язку із чим звернувся про допомогу із перевіркою авто до ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Надалі, а саме 21.06.2025 близько 17 год. 00 хв., ОСОБА_7 зателефонував на н.м.т. НОМЕР_3 , який був зазначений у оголошенні, цей номер належить особі чоловічої статі, який представився ОСОБА_8 та з яким ОСОБА_7 домовився про те, щоб оглянути автомобіль приблизно через пів години, на що ОСОБА_8 погодився та назвав адресу зустрічі: м. Київ, вул. Драгомірова, 5, ЖК «Новопечерські Липки» біля підземного паркінгу

В подальшому приблизно 17 год. 35 хв. ОСОБА_7 та ОСОБА_6 прибули за зазначеною адресою, де зустрілися із раніше вказаним чоловіком на ім`я ОСОБА_8 та його товаришем, який представився ОСОБА_9 .

Після зустрічі, вони домовились спуститися до підземного паркінгу для огляду автомобіля. Оглянувши автомобіль ОСОБА_7 та ОСОБА_6 зв`язалися з ОСОБА_5 , який погодився придбати даний автомобіль за 7 600 доларів США та попросив їх сторгуватися на таку суму.

В процесі перемовин ОСОБА_7 та ОСОБА_6 повернулися до паркінгу на місце, де спочатку стояв автомобіль та домовились придбати його за суму 7 800 доларів США, про те у них з собою були готівкові грошові кошти у розмірі 7 600 доларів США купюрами номіналом 100$ у кількості 76 шт., які їм з ОСОБА_7 надав ОСОБА_5 для покупки автомобіля, та ще 8 400 грн (200 долларів США) вони домовились, що переведуть на банківську картку банку Монобанку НОМЕР_4 , яку надав власник автомобіля ОСОБА_4 , який зазначений у технічному паспорті.

Надалі, коли сторони розрахувались, вони дійшли усної згоди, що переоформлять автомобіль коли буде вільний час у ОСОБА_4 та у ОСОБА_5 . Після чого ОСОБА_4 забрав свої особисті речі з автомобіля, ОСОБА_7 сів за кермо придбаного автомобіля та повіз його ОСОБА_5 .

В подальшому, а саме 15.08.2025 приблизно 06 год 00 хв ОСОБА_6 написав ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_5 йому повідомив, що у нього викрали куплений автомобіль.

Так, в ході огляду місця події від 15.08.2025 слідчим СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 було вилучено автомобіль марки Hyundai моделі Sonata (2014 року випуску чорного кольору д.Н.З НОМЕР_5 ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 ), який було опечатано самоклеючимися бирками червоного кольорy NPU 1414613, NPU1414614, NPU1414615, NPU1414616, NPU1414617, NPU1414618, також в ході даного огляду було вилучено ключ від автомобіля, який поміщено до спеціального пакету №7210790, та свідоцтво про право реєстрації транспортного засобу НОМЕР_6 до спеціального пакету №72110790.

В подальшому, а саме 15.08.2025 слідчим СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 винесено постанову про визнання речовим доказом транспортного засобу марки «Hyundai» моделі «Sonata» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_7 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_8 та відповідно до акту приймання передачі транспортного засобу (речового доказу) на відповідальне зберігання від 15.08.2025 поміщено на територію спеціального майданчика для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20-Б.

Тобто, нині транспортний засіб є предметом кримінального правопорушення.

Також, 15.08.2025 слідчим СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_11 винесено постанову про визнання речовим доказом ключів від транспортного засобу марки «Hyundai» моделі «Sonata» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_7 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 та свідоцтво про право реєстрації транспортного засобу НОМЕР_6 .

Отже,наявні підстави передбачені п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК, для накладення арешту на вилучене майно.

ІІ. ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Згідно ч. 1 ст. 171 КПК клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Тому, слідчим суддею, враховуючи норми ст. 22, 26, 172 КПК України, щодо того, що неприбуття осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, визнано за можливе провести цей судовий розгляд за відсутності учасників провадження.

ІІІ. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ ПИТАННЯ

Кримінальний процесуальний кодекс України

Стаття 170. Накладення арешту на майно

1. Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, […].

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

2. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів.

3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

10. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

11. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

ІV. ОЦІНКА СЛІДЧОГО СУДДІ

Вирішуючи питання про арешт майна з метою збереження речових доказів, слідчий суддя повинен встановити, чи єдостатні підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

Дана стаття КПК (ст. 98) регламентує, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1). Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в ч. 1 цієї статті.

При цьому, слушним буде зауважити, що кожна річ може бути, у порядку ст. 110 КПК, визнана речовим доказом, якщо має значення, на переконання слідчого або прокурора, для кримінального провадження, однак визнання компетентною особою того чи іншого предмета речовим доказом не визначає його як річ,що відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК, для цілей передбачених ч. 3 ст. 170 КПК, а лише вказує на його речове походження.

Питання відповідності майна критеріям ст. 98 КПК, для цілей визначених п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК, аналізується під час розгляду клопотання про арешт такого майна, у порядку ст. 94 КПК, слідчим суддею виходячи з фактичних обставин справи та суті вчинюваного кримінального правопорушення.

В цьому випадку, наведене майно, згідно постанови слідчого від 15 серпня 2025року, визнано речовим доказом, у порядку ст. 98 КПК, з наведеним відповідних мотивів такого визнання.

В свою чергу, слідчим суддею шляхом дослідженні матеріалів провадження у порядку ст. 94 КПК встановлено, що це майно відповідає критеріям ст. 98 вказаного Кодексу, тобто існує дійсна сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, котре розслідується у межах кримінального провадження.

Відповідність критеріям ст. 98 КПК слідує і з встановленої нині моделі вчинення злочину за ст. 190КК, позаяк цей (- ці) матеріальний (- ні) об`єкт (- и) містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий суддя не розглядав ТЗ, як предмет злочину, позаяк, як за фабулою досудового розслідування, так і даних витягу з ЄРДР в розділі короткий виклад обставин, вбачається, що кваліфікація дій стосується заволодіння грошовими коштами потерпілого. Саме кошти у розмірі 327 000 грн є предметом злочину, оскільки вони передані потерпілим унаслідок введення його в оману (зловживання довірою).

Тому, автомобіль, який демонструвався під виглядом об`єкта продажу, не може розглядатися як предмет злочину у межах кваліфікації за ст. 190 КК. Він міг виступати лише засобом, за допомогою якого створювалось уявлення про реальність угоди та бути фактичною передумовою отримання доступу до коштів потерпілого.

Разом з тим, попри це, на думку слідчого судді, автомобіль усе ж таки має значення речового доказу, оскільки може, у т.ч., щонайменше, наприклад: підтверджувати обставини домовленостей, факт демонстрації транспортного засобу та використання його у механізмі вчинення шахрайських дій.

Відповідно, визнання його речовим доказом, за фактичних обставин цього кримінального провадження, відповідає вимогам ст. 98 КПК.

Обставини передбачені абз. 2 ч. 3 ст. 170 КПК також є дійсними, враховуючи аргументи відображені у клопотанні щодо мети арешту.

Саме клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Зазначене у клопотанні майно відноситься до видів передбачених Главою 17 Розділу ІІ КПК України, на які може бути накладено арешт.

Що стосується свідоцтва та ключів, то визнання компетентною особою цих предметів речовим доказом, на переконання слідчого судді, ураховуючи обставини діянь, що розслідуються та встановлений нині алгоритм їх вчинення, не визначає їх як річ,що відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК, для цілей передбачених ч. 3 ст. 170 КПК, а лише вказує на їх речове походження.

У судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна.

З огляду на зазначене, слідчий суддя погоджується з позицією про те, що необхідно накласти арешт на майно, на підставі ст. 170 КПК, оскільки є достатні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у пункті першому частині другій статті 170 цього Кодексу.

V. ВИСНОВОК СЛІДЧОГО СУДДІ

Отже, є дійсними обставини регламентовані п. 1 ч. 2, абз. 2 ч. 3 ст. 170 КПК України.

Вказане майно відповідає критеріям ч. 10 ст. 170 КПК України.

З огляду на зазначене, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню та, вважає за необхідне застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, тобто такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах осіб та накласти арешт саме на підставі ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

На підставі викладеного та керуючись статтями 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд постановив:

клопотання - задовольнити .

Накласти арешт на транспортний засіб марки «Hyundai» моделі «Sonata» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_7 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 шляхом позбавлення права розпорядження, користування та відчуження.

В решті клопотання - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України.

В силу ст. 175 КПК України, негайне виконання ухвали про арешт майна покласти на прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 17.55 година 30 вересня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1