Справа № 298/1399/25
Номер провадження 1-кп/298/76/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року с-ще Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000048 від 12 вересня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Свалява Свалявського району Закарпатської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, без освіти, непрацюючого, в силу ст. 89 КК України несудимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 11 вересня 2025 року о 20 годині 00 хвилин, перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин зі своєю дружиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, з метою вчинення насильницьких дій, які завдають фізичного болю і не спричиняють тілесних ушкоджень, стиснув свою праву руку в кулак та наніс ним потерпілій ОСОБА_4 один удар в область голови, чим завдав останній фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_3 скоїв умисне вчинення насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КК України.

У надісланому до суду обвинувальному акті за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, прокурором Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 з посиланням на ч.1 ст.302 КПК України зазначено клопотання про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акта додано письмову заяву ОСОБА_3 , в якій він зазначає про беззаперечне визнання своєї винуватості у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України; згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами; ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження, роз`яснення йому змісту встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини; згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному проваджені без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Добровільність беззаперечного визнання винуватості ОСОБА_3 , його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності підтвердила захисник адвокат ОСОБА_6 , що стверджується її власним підписом у заяві ОСОБА_3 .

До обвинувального акта додано письмову заяву потерпілої ОСОБА_4 , в якій вона зазначає про згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами; ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження, роз`яснення їй змісту встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про її обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини; згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному проваджені без проведення судового розгляду в судовому засіданні; не заперечення проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 19 листопада 2025 року постановлено призначити судовий розгляд даного обвинувального акту в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Положеннями ч.2 та ч.3 ст.381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт слід розглянути в порядку, передбаченому ст. ст.381, 382 КПК України.

За вимогами ч.2 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не викликають сумніву у їх об`єктивності та не оспорюються учасниками судового провадження, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому проступку, повністю доведена за результатами спрощеного провадження.

Обвинувачений ОСОБА_3 , інтереси якого представляє захисник ОСОБА_6 , обставини вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, не оспорює, з такими згідний, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акта підтверджено винуватість вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, тобто в умисному вчиненні насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, кваліфікація його дій за ч.1 ст.126 КК України є вірною.

Згідно з ч. 2 ст.50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя.

Також при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України є кримінальним проступком; обставини вчинення кримінального правопорушення, ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні ним винуватості та каятті; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він є особою працездатного віку, одружений, має місце постійного проживання, перебуває на обліку у лікаря нарколога, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, є несудимим в силу ст.89 КК України, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень проти власності та за вчинення домашнього насильства.

Санкцією ч.1 ст.126 КК України передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.

Враховуючи вимоги ст.53, ст.57 КК України, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу та виправних робіт, з урахуванням того, що ОСОБА_3 не працює, не має офіційного доходу, майна за рахунок якого зміг би сплатити штраф у нього немає, даних щодо джерел доходу ОСОБА_3 матеріали справи не містять, останній є непрацевлаштованим, тому такі види покарання призведуть до неможливості виконання вироку, що, у свою чергу, не буде відповідати меті покарання, яка закріплена у ст. 50 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.56 КК України, громадські роботи встановлюються на строк від шістдесяти до двохсот сорока годин і відбуваються не більш як чотири години на день.

Громадські роботи не призначаються особам, визнаним особами з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби (ч.3 ст.56 КК України). ОСОБА_3 до вказаного кола осіб не належить.

За сукупності вищенаведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд прийшов висновку, що ОСОБА_3 слід призначити покарання за ч.1 ст.126 КК України у межах, встановлених у санкції вказаної частини ст.126 КК України, у виді громадських робіт.

Покарання у виді громадських робіт, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

З огляду на особу обвинуваченого, обставини вчинення ним кримінального правопорушення, визначену йому міру покарання, суд не знаходить підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст.369-371, 373, 374, 376, 381-382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, та призначити йому покарання за ч.1 ст.126 КК України у виді громадських робіт на строк 200 (двохсот) годин.

Початок строку відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії стороною кримінального провадження.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.381 та ст.382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1