ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/290/26 Справа № 204/315/26 Слідчий суддя у І інстанції ОСОБА_1 Суддя в ІІ інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Чечелівського районного суду міста Дніпра області від 16 січня 2026 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000484 від 19 серпня 2025 року стосовно

ОСОБА_7 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Каменка Апостолівського району Дніпропетровської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 28 частиною 1 статті 114-1, частинами 1, 3 статті 368 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

підозрюваної ОСОБА_7

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Чечелівський районний суд міста Дніпра від 16 січня 2026 року задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 строком до 60 днів, тобто до 15 березня 2026 року, без визначення розміру застави.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя врахував тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , встановив наявність ризиків, а саме таких, що підозрювана, намагаючись уникнути покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Ризик, що підозрювана може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, на думку слідчого судді, прокурором не доведений.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) слідчий суддя вважає, що відсутні підстави для визначення застави.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати до підозрюваної більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що до клопотання сторони обвинувачення не долучено повідомлення про підозру, постанови про визначення груп слідчих та прокурорів, якими повинні бути підтверджені повноваження як слідчого, так і прокурора, постанова, відповідно до якої змінена підслідність, визначена ст. 216 КПК стосовно розслідування органами безпеки кримінальних правопорушень, передбачених ст. 368 КК.

Захисник зазначає, що в ухвалі слідчим суддею помилково зазначено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину, за який передбачено позбавлення волі на строк п`ятнадцять років, або довічне позбавлення волі, що не відповідає дійсності. Також, порушення вимог ч. 2 ст. 376 КПК не зазначено про час оголошення повного тексту ухвали.

Крім того, захисник не погоджується з ухвалою слідчого судді в частині не визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні підозрювана та її захисник підтримали апеляційну скаргу з підстав, викладених в ній, просили її задовольнити.

Захисник наголошував на незадовільному стані здоров`я підозрюваної на підтвердження чого долучив медичні документи, просив врахувати під час розгляду апеляційної скарги.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника підозрюваної, посилаючись на її безпідставність, просив залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заходи забезпечення кримінального провадження, до яких відносяться і запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ст. 131 КПК).

Згідно з вимогами статей 177, 178 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання та наявність в нього постійного місця роботи або навчання; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей.

За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, висновки слідчого судді та матеріали, долучені до клопотання слідчого, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином. Доводи сторони захисту, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі про відсутність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та необхідності застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, апеляційний суд вважає неспроможними з огляду на таке.

Щодо обґрунтованості підозри.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 1, 3 ст. 368 КК за обставин, викладених в повідомленні про підозру, є достатньо обґрунтованими і такими, що підтверджуються сукупністю матеріалів, доданих до клопотання слідчого, та не оскаржуються захисником в апеляційній скарзі.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що на стадії досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Отже, на даній стадії слідчий суддя та апеляційний суд не повинен керуватись стандартом доказування поза розумним сумнівом, оскільки стадія досудового розслідування ще триває і здійснюється збір доказів та фіксування певних обставин, для забезпечення цього, зокрема і застосовуються запобіжні заходи.

Доводи захисника про відсутність в матеріалах справи повідомлення про підозру, постанови про визначення груп слідчих та прокурорів, про визначенні підслідності спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, а саме повідомленням про підозру від 15.01.2026, яка вручена ОСОБА_7 15.01.2026 о 12-33 годині, витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, в якому визначено орган досудового розслідування, слідчих, які здійснюють досудове розслідування та прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво.

Щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, що з урахуванням відомостей про особу підозрюваної, заявлені ризики не доведені стороною обвинувачення, суд апеляційної інстанції вважає їх неспроможними, а клопотання слідчого щодо наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК у вигляді можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, знищення, сховання або спотворення будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків, є обґрунтованим.

Так, стосовно підозрюваної існує обґрунтована підозра у скоєнні кримінальних правопорушень, які в розумінні ст. 12 КК за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК є тяжким злочином та передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років, за ч. 1 ст. 368 КК є нетяжким злочином та карається штрафом від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або позбавленням волі на строк від двох до чотирьох років, за ч. 3 ст. 368 КК, яке є тяжким злочином, та карається позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Водночас, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у випадку визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого злочину, безумовно не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

Надаючи оцінку можливості переховування підозрюваної від слідства і суду, колегія суддів зважає на те, що існує достатньо висока ймовірність того, що остання з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, може вдатися до відповідних дій.

Також, підозрювана може знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, що стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення, тобто речі, які можуть бути знайдені та визнані у встановленим законом порядку речовими доказами у справі, на чому слушно наголосив слідчий, або стосовно злочинів про які органами досудового розслідування не розпочато досудове розслідування.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні апеляційний суд враховує встановлений КПК порядок отримання показань, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

У даному кримінальному провадження наразі встановлюються й інші причетні до кримінального правопорушення особи, крім тих, що встановлені, у зв?язку з чим, ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може повідомити осіб про її переслідування правоохоронними органами, а вказані особи можуть знищити або сховати предмети злочинної діяльності, які мають доказове значення для провадження, уникати спілкування з органом досудового розслідування шляхом переховування на тимчасово непідконтрольних Україні територіях.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

У зв`язку з чим, апеляційний суд вважає, що існує достатня ймовірність того, що підозрювана, перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на свідків з метою зміни їх показів.

В сукупності із вищевикладеним у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства слідчий суддя також врахував дані, які характеризують особу підозрюваної та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, що спростовує доводи сторони захисту в цій частині.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо відсутності існування ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст.177 КПК, оскільки ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 , є лише припущенням та жодним належними доказом не доведений.

Враховуючи, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні перебуває на початковій стадії та органу слідства необхідно провести низку слідчих та процесуальних дій, тому забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК.

Посилання захисту на незадовільний стан здоров`я підозрюваної апеляційним судом враховуються, однак це не є самодостатньою підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, з огляду на вищевикладене. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні відомості щодо неможливості надання необхідної медичної допомоги підозрюваній в установі попереднього ув`язнення.

Суд апеляційної інстанції також зважає на доводи захисника про вік підозрюваної, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, однак вказані обставини не можуть бути самодостатньою підставою для скасування ухвали слідчого судді та не спростовують правильності висновків слідчого судді про те, що інший, більш м`який запобіжний захід на даному етапі досудового розслідування не зможе забезпечити належну її процесуальну поведінку та запобігти заявленим ризикам.

Заходи забезпечення кримінального провадження, до яких відносяться і запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ст. 131 КПК).

Слідчий суддя з огляду на вимоги ч. 4 ст. 183 КПК обґрунтовано не визначив заставу як альтернативний запобіжний захід, з чим погоджується апеляційний суд.

Крім того, колегія суддів зважає на відсутність в резолютивній частині ухвали слідчого судді зазначення дати та часу оголошення повного тексту ухвали, на що обґрунтовано посилається захисник, проте вказана обставина не є грубими порушеннями, за якого судове рішення підлягало б скасуванню, враховуючи, що сторона захисту скористалася гарантованим правом на оскарження рішення слідчого судді.

В апеляційній скарзі містяться також інші доводи, зокрема, щодо помилкового зазначення санкції інкриміноваого правопорушення ОСОБА_9 , яка дійсно не передбачає позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення, що виходячи зі змісту судового рішення є опискою, та не потребує детального аналізу апеляційним судом, оскільки не має вирішального значення у цьому провадженні, виходячи із предмету та меж доказування у даній категорії справ, а правова оцінка та мотиви апеляційного суду по всім ключовим доводам захисту, на які захисники акцентували увагу в судовому засіданні та апеляційній скарзі, викладені вище. Апеляційним судом перевірено всі доводи апеляційної скарги та рішення слідчого судді на його законність.

Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б були підставами для скасування ухвали слідчого судді апеляційним судом не встановлено. Застосований слідчим суддею запобіжний захід стосовно підозрюваної відповідає вимогам ст. 177, 178, 183, 194 КПК, прийняте рішення є обґрунтованим і достатньо мотивованим, у зв`язку з чим не підлягає скасуванню, а відтак апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись статті 132, 176, 177, 183, 193, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Чечелівського районного суду міста Дніпра області від 16 січня 2026 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 28 частиною 1 статті 114-1, частинами 1, 3 статті 368 Кримінального кодексу України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4