УХВАЛА

Іменем України

12 грудня 2025 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі матеріали клопотання старшого слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні - прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Дерешова, Мурованокуриловецького району, Вінницької області, українця, громадянина України, військовослужбовця ЗСУ за мобілізацією, кулеметника ВЧ НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, повідомленого про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 4, 6 ст. 152, ч. 6 ст. 153 КК України.

ВСТАНОВИВ:

Слідча звернулась до слідчого судді з клопотанням, в якому просила застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

Обґрунтовуючи подане клопотання, слідчий вказав, що СУ Головного управління Національної поліції в Житомирській областіздійснюється досудове розслідування об`єднаного кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001666 від 11.12.2025 за ознаками злочинів, передбачених ч. ч. 4, 6 ст. 152, ч. 6 ст. 153 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2019 року проживав разом із ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та її малолітніми дітьми ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та спільними дітьми ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, в достеменно невстановлений в ході досудового розслідування час, влітку 2019 року, у ОСОБА_9 виник злочинний умисел направлений на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним та оральним проникненням в тіло ОСОБА_11 , яка не досягла 14-річного віку, незалежно від її добровільної згоди з використанням геніталій.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на зґвалтування малолітньої ОСОБА_11 , використовуючи безпорадний стан потерпілої, яка в силу малолітнього віку, не могла розуміти характер та значення вчинюваних з нею дій, чинити опір, ОСОБА_9 , у точно не встановлений досудовим розслідуванням день та час, літа 2019 року, перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , порушуючи загальноприйняті норми моралі та поведінки в суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи та розуміючи, що остання є малолітньою, вчинив дії сексуального характеру пов`язані з оральним проникненням у тіло малолітньої ОСОБА_11 з використанням своїх геніталій, таким чином зґвалтував останню.

Крім того, ОСОБА_9 продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на вчинення зґвалтування малолітньої ОСОБА_11 , перебуваючи за місцем спільного проживання, протягом періоду часу з літа 2019 року по жовтень 2025 року, перебуваючи у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та лісовій місцевості неподалік АДРЕСА_2 , використовуючи безпорадний стан потерпілої, яка в силу малолітнього віку, не могла розуміти характер та значення вчинюваних з нею дій, чинити опір, повторно, неодноразово, вчиняв дії сексуального характеру пов`язані з оральним та вагінальним проникненням у тіло малолітньої ОСОБА_11 з використанням своїх геніталій, таким чином ґвалтував останню.

Крім того, в достеменно невстановлений в ході досудового розслідування час, в травні 2020 року, у ОСОБА_9 , виник злочинний умисел направлений на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло ОСОБА_12 , яка не досягла 14-річного віку, незалежно від добровільної згоди останньої.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло ОСОБА_12 , яка в силу малолітнього віку, не могла розуміти характер та значення вчинюваних з нею дій, чинити опір, ОСОБА_9 , будучи особою, яка вчинила злочин, передбачений ч. 4 ст. 152 КК України, у достеменно не встановлений досудовим розслідуванням день та час, травня 2020 року, перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , порушуючи загальноприйняті норми моралі та поведінки в суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи та розуміючи, що остання є малолітньою, вчинив насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані з проникненням у тіло ОСОБА_12 , яка не досягла 14-річного віку, незалежно від її добровільної згоди, які виразилися у доторканні до її статевих органів.

Крім того, ОСОБА_9 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на вчинення насильницьких дій сексуального характеру щодо ОСОБА_12 , в період часу з травня 2020 по вересень 2025 років, перебуваючи за місцем їх спільного проживання, використовуючи безпорадний стан потерпілої, в силу малолітнього віку, не могла розуміти характер та значення вчинюваних з нею дій, чинити опір, повторно, неодноразово, вчиняв відносно потерпілої яка не досягла 14-річного віку насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в її тіло, незалежно від її добровільної згоди, а саме неодноразово торкався руками частин тіла ОСОБА_12 та змушував останню торкатись своїх статевих органів, тим самим задовольняючи свою статеву пристрасть та посягаючи на її статеву свободу та недоторканість.

Відповідно до вимог ст. ст. 276-278 КПК України 12.12.2025 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, предбаченого за ч. ч. 4, 6 ст. 152, ч. 6 ст. 153 КК України.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 злочинів, передбачених ч. ч. 4, 6 ст. 152, ч. 6 ст. 153 КК України та те, що ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, реально існують, слідчий просить застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити. Повідомив, що існують ризики визначені ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_5 узгодивши позицію із підозрюваним ОСОБА_9 вказала, що покладається на розсуд суду.

Підозрюваний ОСОБА_9 вину визнав, відносно результату розгляду клопотання слідчої поклався на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З наданих матеріалів клопотання вбачається, що на даній стадії є достатні дані, які вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 4, 6 ст. 152, ч. 6 ст. 153 КК України, що підтверджується наявними в матеріалах та дослідженими слідчим суддею доказами.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, не виключає можливість того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд також враховує, що санкції ч. 4, 6 ст. 152 та ч. 6 ст. 153 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі.

Таким чином, злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_9 є особливо тяжким та містять безальтернативну санкцію - позбавлення волі на тривалий період часу.

Усвідомлюючи вказані факти, бажаючи уникнути негативних наслідків кримінально-правового та цивільно-правового характеру, підозрюваний, усвідомлюючи невідворотність покарання, може переховуватись від органу досудового розслідування.

В контексті практики Європейського суду з прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

З матеріалів справи встановлено, що під час вчинення насильницьких дій сексуального характеру, відносно малолітніх ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , підозрюваний неодноразово висловлював погрози в бік малолітніх потерпілих, змушуючи їх не розповідати про обставини скоєних ним дій відносно останніх, застосовуючи при цьому фізичне насильство. Одночасно з тим, під час перебування ОСОБА_9 на військовій службі, останній неодноразово дзвонив малолітнім потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та шляхом психологічного насилля змушував не розповідати про злочинні дії, які він вчинював відносно них, тому існують обґрунтовані ризики незаконного впливу на потерпілих та свідків.

З огляду на викладене, враховуючи наявність принципу безпосередності дослідження показань учасників кримінального процесу, стороною обвинувачення доведено, що підозрюваний може вчиняти спроби впливу на учасників кримінального провадження з метою неможливості використання в суді в якості доказів показання останніх (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Слідчим у клопотанні доведено, що підозрюваний може перешкоджати досудовому розслідуванню шляхом не прибуття та несвоєчасного прибуття на вимоги слідчого, прокурора чи суду, що підтверджує ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Суд бере до уваги, що ОСОБА_9 вчинив кримінальні правопорушення, які за ступенем тяжкості є особливо тяжкими, вказані дії вчиненні підозрюваним стосовно малолітніх неодноразово, тому існують ризики того що останній може вчинити інші кримінальні правопорушення

Викладене свідчить про схильність ОСОБА_9 до вчинення кримінальних правопорушень та існування ризику передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Приймаючи до уваги обставини, передбачені ст.178 КПК України, у т.ч. вік, соціальні зв`язки, наявність постійного міця роботи, обставини вчинення кримінального правопорушення, інші дані, що характеризують особу підозрюваного, аналізуючи наведене у сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя дійшов висновку, що встановлені вище обставини є достатніми для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави.

Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 176 178, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 309, 372, 376 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб, який рахувати з 15:30год. 12.12.2025 року по 15:30 год. 10.02.2026 року, без права внесення застави.

Строк дії ухвали по 15:30 год. 10.02.2026 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 17.12.2025 о 14 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1