Справа № 759/7955/19 Головуючий в 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3517/2025 Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

24 вересня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі

суддів: ОСОБА_2 (головуючої), ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участю:

прокурора - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

захисника (в режимі ВКЗ) - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000147 від 24.11.2017 року за апеляційною скаргою прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 13 січня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 13 січня 2025 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Потсдам Німеччина, громадянина України, не одруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

на підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк 3 (три) роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, ОСОБА_8 на початку листопада 2017 року (точної дати досудовим розслідуванням не встановлено), знаходячись за місцем свого проживання за адресою; АДРЕСА_1 , з метою покращення свого матеріального становища, вирішив здійснювати збут наркотичного засобу метадон.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_8 вступив у попередню злочинну змову з невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження (далі невстановлена особа) та відповідно до розподілених ролей ОСОБА_8 займався пошуком покупців наркотичного засобу, перерахуванням грошових коштів на картковий рахунок невстановленої особи та передачею наркотичного засобу. Роль невстановленої особи полягала у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та розміщенні схованок з наркотичним засобом - метадон та повідомлення про їх місцезнаходження після отримання грошових коштів.

Невстановлена особа у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб незаконно придбала та почала зберігати у невстановленому досудовим розслідуванням місці, з метою збуту, наркотичний засіб - метадон. В подальшому невстановлена особа згідно відведеної їй злочинної ролі, у невстановлений досудовим розслідуванням час, розмістила на території Святошинського району міста Києва схованки з наркотичним засобом - метадон.

ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з невстановленою особою, 04.01.2018 приблизно о 13.15 год., знаходячись неподалік кафе «Мрія», що за адресою: м. Київ, бул. Кольцова, 15-А, за попередньою домовленістю зустрівся з особою, яка проводила оперативну закупку та обрала собі вигадані анкетні дані « ОСОБА_10 ». (далі « ОСОБА_10 »). Під час зустрічі ОСОБА_8 отримав від « ОСОБА_10 » гроші в сумі 400 грн., які перерахував за допомогою терміналу «ПриватБанк» на картковий рахунок невстановленої особи. Після чого, ОСОБА_8 зателефонував до невстановленої особи, яка повідомила останньому про місце розташування схованки з наркотичним засобом - метадоном, а саме біля паркану в траві з правої сторони будинку № 24 на вул. Симиренка 24 в м. Києві. В подальшому, ОСОБА_8 разом із « ОСОБА_10 » на громадському транспорті прибули до місця розміщення схованки за вказаною адресою, де ОСОБА_8 , знайшов схованку з наркотичним засобом - метадоном всередині та передав « ОСОБА_10 ».

Цього ж дня, в період часу з 14.35 год. по 14.55 год. за адресою: м. Київ, вул. Булгакова, 4 у « ОСОБА_10 » вилучено один поліетиленовий пакетик з наркотичним засобом - метадон (масою 0,161 г, що містить наркотичний засіб - метадон (фенадон) та сильнодіючий лікарський засіб - дифенгідрамін (димедорол), маса метадону (фенадону) становить 0,085 г; маса дифенгідраміну (димедролу) становить 0,045 г.), який він придбав у ОСОБА_8 в рамках проведення оперативної закупки.

Крім того, ОСОБА_8 , діючи за попередньою злочинною змовою з невстановленою досудовим розслідування особою, 04.07.2018, приблизно о 14.25 год., знаходячись неподалік кафе «Мрія», що за адресою: м. Київ, бул. Кольцова, 15-А, за попередньою домовленістю зустрівся « ОСОБА_10 ». Під час зустрічі ОСОБА_8 отримав від « ОСОБА_10 » гроші в сумі 400 грн., які перерахував за допомогою терміналу «ПриватБанк» на картковий рахунок невстановленої особи. Після чого, ОСОБА_8 зателефонував до невстановленої особи, яка повідомила останньому про місце розташування схованки з наркотичним засобом - метадоном, а саме біля під`їзду № 8 будинку №21 на вул. Якуба Коласа в м. Києві. В подальшому, ОСОБА_8 разом із « ОСОБА_10 » на громадському транспорті прибули до місця розміщення схованки за вказаною адресою, де ОСОБА_8 знайшов поліетиленовий згорток жовтого кольору з наркотичним засобом - метадон в середині, який передав « ОСОБА_10 ».

Цього ж дня, в період часу з 15.26 год. по 15.45 год. за адресою: м. Київ, вул. Покотила, 3-В у « ОСОБА_10 » було вилучено один поліетиленовий пакетик з метадоном (масою 0,227 г, що містить метадон (фенадон), який є наркотичним засобом, обіг якого обмежено, маса метадону (фенадону) в речовині становить 0,188 г.), який він придбав у ОСОБА_8 в рамках проведення оперативної закупки.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, вважає, що вирок підлягає скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор вказав про те, що суд першої інстанції необґрунтовано прийшов до висновку про можливість застосування до обвинуваченого положень ст. 69, 75 КК України, залишивши поза увагою дані про підвищений рівень суспільної небезпеки вчинених діянь та особи обвинуваченого. Вважає, що суд помилково застосував до ОСОБА_8 ст. 69 КК України, яка передбачає наявність не менше двох пом`якшуючих покарання обставин, оскільки щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення відповідно до структури п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України вважаються тотожними та однією пом`якшуючою обставиною. Разом з цим, вказав, що щире каяття не може бути враховане як обставина, що пом`якшує покарання, оскільки вона не ґрунтується на матеріалах справи, з яких вбачається, що під час як досудового розслідування, так і під час судового розгляду обвинувачений свою вину не визнавав та визнав лише після повного розгляду справи та дослідження доказів. Також апелянт зазначив про те, що безпідставне застосування ст. 69 КК України та визначення обвинуваченому покарання у виді 5 років позбавлення волі в подальшому створило штучні умови для застосування положень ст. 75 КК України, однак поза увагою суду залишилось те, що ОСОБА_8 вчинив 2 епізоди збуту наркотичних засобів, з кваліфікуючою ознакою «за попередньою змовою групою осіб», а також те, що він ніде не працює, не має джерел до існування, що може свідчити про подальше вчинення ним збуту наркотичних засобів або майнових кримінальних правопорушень з метою забезпечення свого існування. На думку прокурора, виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства та застосування до нього реального покарання у виді позбавлення волі, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, обставини їх вчинення, дані про особу обвинуваченого, а також те, що у ході судового розгляду не здобуто даних, які обґрунтовано дозволяють застосувати до ОСОБА_8 інститут звільнення від відбування покарання. Відтак просив оскаржуваний вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 307 КК України покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. В решті оскаржуваний вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити; пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції в частині фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 та правильності кваліфікації його дій стверджуються зібраними у справі та належно оціненими судом доказами та учасниками судового провадження не оспорюються. Підстав для виходу за межі апеляційних вимог в порядку ч. 2 ст. 404 КПК України колегія суддів не знаходить.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про безпідставне застосування судом першої інстанції до обвинуваченого положень ст. 69 КК України, то вони, на думку колегії суддів, є необґрунтованими.

За змістом ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Відповідно до мотивувальної частини вироку, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покаранняза ч. 2 ст. 307 КК України, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, відношення обвинуваченого до скоєного, дані про особу обвинуваченого, який не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, за яким скарг на нього від мешканців та сусідів не надходило, не одружений, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, якими суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Наявність декількох пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, які містяться в матеріалах провадження, відношення обвинуваченого до вчиненого ним кримінального правопорушення та його наслідків, обставин вчинення кримінального правопорушення, на думку колегії суддів, дало суду обґрунтовані підстави для застосування положень ст. 69 КК України при призначенні обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 307 КК України, а саме, шляхом призначення покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 307 КК України, а також свідчить про правильність висновку суду першої інстанції, що наявність зазначених вище декількох обставин, що пом`якшують покарання, наявність даних, які характеризують особу обвинуваченого, конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення.

Доводи прокурора щодо безпідставного застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України не ґрунтуються ні на матеріалах справи, ні на вимогах закону. Зокрема, посилання прокурора на те, що суд у вироку безпідставно визнав щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання, і відповідно до норм п. 1. ч. 1 ст. 66 КК України щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення визнаються тотожними та однією пом`якшуючою обставиною, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль щодо вчиненого та бажання виправити ситуацію, яка склалася. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого правопорушення. Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести відповідальність за вчинене, а також ця обставина повинна знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Крім того, щире каяття особи можливе на будь-якій стадії кримінального процесу, як до внесення відомостей до ЄРДР (наприклад, при з`явленні із зізнанням), так і після їх внесення, на досудовому розслідуванні або під час розгляду справи у суді. Для визнання щирого каяття обставиною, яка пом`якшує покарання, не має значення, на якій стадії воно відбулося, головне встановити фактори, які б свідчили про справжність, щирість каяття (постанова Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у постанові від 23 січня 2024 року по справі № 283/2169/19).

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, засудив свою поведінку, під час розгляду справи в суді першої інстанції вказав, що вживав наркотичні засоби, однак пройшов курс лікування. Крім того, в суді апеляційної інстанції обвинувачений також підтвердив, що визнає свою вину, усвідомлює протиправність своєї поведінки, висловивщирий жаль з приводу вчиненого та зробив для себе належні висновки, а тому колегія суддів визнає щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого.

Під активним сприянням розкриттю кримінального правопорушення як обставини, що пом`якшує покарання, треба розуміти дії винної особи, спрямовані на те, щоб надати допомогу правозастосовним органам у встановленні істини у справі, з`ясуванні тих фактичних обставин, які мають істотне значення для розкриття кримінального правопорушення. Конкретно така поведінка може полягати у повідомленні про всі відомі епізоди й обставини злочинного діяння, викритті інших співучасників тощо.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в ході розгляду справи судом обвинувачений ОСОБА_8 правдиво повідомляв про безпосередні фактичні обставини вчинення ним кримінального правопорушення, тобто сприяв у встановленні обставин регламентованих ст. 91 КПК України, під час проведення обшуку за місцем його проживання добровільно надав для вилучення наркотичний засіб, що на думку колегії суддів, дало обґрунтовані підстави суду першої інстанції визнати активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що у п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України визначено три самостійні обставини, які пом`якшують покарання, кожне з яких має власне кримінально-правове значення і встановлюється в конкретній справі залежно від обставин вчинення кримінального правопорушення. Вказані обставини хоч і тісно пов`язані між особою, оскільки стосуються особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, однак вони не є тотожними і встановлення кожної з обставин свідчить про те, що існує декілька обставин, що пом`якшують покарання, а не одна.

Також необґрунтованими колегія суддів вважає і твердження прокурора про неврахування судом першої інстанції даних про підвищений рівень суспільної небезпеки вчинених діянь та особи обвинуваченого, оскільки дані про особу ОСОБА_8 суд врахував з належною повнотою, а доводів в чому саме проявляється підвищений рівень суспільної небезпеки вчинених діянь, які унеможливлюють застосування положень ст. 69 КК України, прокурором в апеляційній скарзі не наведено.

За наявності декількох обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, із урахуванням даних про його особу, відношення обвинуваченого до вчиненого та його наслідків, а також з урахуванням того, що з моменту вчинення обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення (листопад 2017- січень 2018р.) пройшов значний період часу, за цей час обвинувачений до кримінальної відповідальності не притягувався, тобто своєю поведінкою довів, що став на шлях виправлення та дійсно щиро розкаявся у вчиненому висновки суду першої інстанції про застосування ст. 69 КК України є такими, які ґрунтуються на вимогах закону та на матеріалах кримінального провадження, що указує на необґрунтованість апеляційної скарги прокурора в цій частині.

Також не ґрунтуються на вимогах закону доводи апеляційної скарги прокурора про безпідставне застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України при призначенні йому покарання.

За змістом положень ч. 1 ст. 75 КК України умовами звільнення особи від відбування покарання є:

рішення суду про призначення покарання в виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі та позбавлення волі на строк не більше п`яти років;

переконання суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, яке базується на даних про тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та інших обставинах справи.

Питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого, що включає не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. При цьому, з огляду на положення ст. 75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання, як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні покарання, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Так, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, не одружений, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, а також має тяжку хворобу, його ставлення до вчиненого та його наслідків, усвідомлення обвинуваченим протиправності своєї поведінки, наявність обставин, що пом`якшують покарання, якими суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, з яких вбачаються ознаки провокації злочину зі сторони свідка « ОСОБА_10 », однак враховуючи, що з цих підстав вирок суду не оскаржувався стороною захисту, то колегія суддів відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України переглядає вирок суду виключно в межах апеляційної скарги прокурора в частині призначеного ОСОБА_8 покарання та за таких обставин не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого реального відбування покарання у виді позбавлення волі, яке в такому випадку буде занадто суворим та не співрозмірним вчиненому ним діянню та його особі покаранням, а тому приходить до переконання щодо обґрунтованості висновків суду про можливість виправлення ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Всі ці дані у сукупності приводять колегію суддів до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, що вказує на правильність висновків суду першої інстанції про можливість застосування до покарання, призначеного обвинуваченому, положень ст. 75 КК України.

Доводи прокурора щодо неможливості застосування статті 75 КК України з огляду на те, що ОСОБА_8 вчинив 2 епізоди збуту наркотичних засобів, з кваліфікуючою ознакою «за попередньою змовою групою осіб», колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вказані обставини враховані судом під час призначення ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 307 КК України, а та обставина, що обвинувачений ніде не працює та не має джерел до існування, що нібито може свідчити про подальше вчинення ним збуту наркотичних засобів або майнових кримінальних правопорушень з метою забезпечення свого існування, колегія суддів до уваги не приймає, адже жодних доказів вчинення ОСОБА_8 інших кримінальних правопорушень прокурором не надано і згідно з поясненнями захисника, наданими в судовому засіданні, з 2019 року ОСОБА_8 не вчиняв кримінальних правопорушень та став на шлях виправлення.

Наведене у своїй сукупності указує на необґрунтованість апеляційної скарги прокурора та відсутність підстав для її задоволення.

Враховуючи викладене, вирок Святошинського районного суду м. Києва від 13 січня 2025 року щодо ОСОБА_8 є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не вбачається, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне залишити вирок без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва залишити без задоволення.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 13 січня 2025 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4