Провадження № 1-кп/686/1246/25
УХВАЛА

18 вересня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому кримінальне провадження № 0001822 від 06.06.2025, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. ТеофіпольТеофіпольського району Хмельницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

встановив:

У провадженні Хмельницькогоміськрайонного суду Хмельницької області перебуває кримінальне провадження № 0001822 від 06.06.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Прокурором в судовому засіданні заявлено клопотання про ОСОБА_6 запобіжного заходу у виглядітриманняпідвартою.

Клопотаннямотивованотим, ОСОБА_7 ухвалоюслідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької областівід09.06.2025 застосовано запобіжнийзахід у виглядітриманняпідвартоюстроком на 60 днів, із визначенням застави 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 22.07.2025 ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області строк дії указаного запобіжного заходу продовжено до 20.09.2025 включно.

Прокурор в обгрунтування заявленого клопотання вказано на те, що ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчим суддею та його продовження судом продовжують існувати та не відпали. У зв`язку із цим виникла необхідність зі зверненням із указаним клопотанням до суду.

Зокрема, прокурор зазначив про наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, із врахуванням строку покарання, яке передбачено санкцією ч. 4 ст. 186 КК України, а також можливості продовження обвинуваченим злочинної діяльності.

Окрім цього, прокурором у клопотанні зазначено про те, що відповідно до змін у КПК України відносно військовослужбовців, які вчинили військові злочини під час дії воєнного стану не можливо застосувати будь який інший запобіжний захід, окрім як тримання під вартою.

Обвинуваченим, якого підтримав захисник,в судовому засіданні заявлено клопотання про змінузапобіжного заходу, з огляду на те, щоналежних допустимих доказів на підтвердження наявності ризиків, які зазначив прокурор, немає. Наразі він надав повні та послідовні покази щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, а тому, вважає, що відсутня підстава у застосуванні виняткового запобіжного заходу, а сама тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім цього ОСОБА_4 вказав на те, що він має державні нагороди за зразкову військову службу, неодноразово заохочувався керівництвом військової частини, одним із першим успішно пройшов навчання на у Великобританії щодо застосування системи «Himars», має стійкі соціальні зв`язки та постійне місце проживання у місті Хмельницькому, утримує свою доньку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років позбавленням волі.

Водночас у матеріалах справи відсутні відомості про його ухилення від слідства і суду або від виконання процесуальних рішень, він не перешкоджав встановленню істини у справі, яка розслідувалась. Крім цього, з моменту затримання вину у вчиненому визнав у повному обсязі та надав покази щодо фактичних обставин кримінального правопорушення, хоча заперечив кваліфікацію діяння, оскільки мав умисел на таємне викрадення майна, а не на грабіж.

Суд заслухавши прокурора на обгрунтування поданого клопотання про продовження строків дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обвинуваченого та захисника, які заперечили проти клопотання прокурора та просили змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, дослідивши матеріали кримінального провадження та характеризуючи дані на особу обвинуваченого прийшов до наступних висновків.

Суд вважає, що стороною обвинувачення не доведено існування ризиків, на які прокурор посилається в обгрунутвання заявленого клопотання. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимогпунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людиниосновоположних свобод та практики Європейського суду з прав людинизгідно з якимиобмеження права особи на свободу і особистунедоторканістьможливолише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, а ризикпереховуваннявідправосуддя не можеоцінюватисьвиключно напідставісуворостіможливого судового рішення.

При вирішенніпитаннящодозміничиобраннядіїзапобіжного заходу, суд враховуєтяжкістьпокарання, щозагрожуєобвинуваченому у разівизнанняйого вини у кримінальномуправопорушенні, у вчиненніякоговінобвинувачується, наявність у останньогопостійногомісцяпроживаннята реєстрації, його стан здоров`я, міцністьсоціальнихзв`язків, наявністьсудимості.

Зурахуванням того, щовідсутнідані про те, щообвинуваченийможеухилятисьвід суду, чиіншим чином перешкоджатиправосуддю, а ризиквпливу на свідківможе бути мінімізований за рахунокіншихзапобіжнихзаходів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимогКонвенціїзаарештована особа має право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов затримання, арішення суду про продовження строку триманняпідвартою, не можебазуватись на первіснихпідставах, щослугували для обраннязапобіжного заходу у виглядітриманнязаявникапідвартою; і суд маєз`ясуватиможливістьзастосування до заявника будь-якихальтернативнихзапобіжнихзаходівзамістьтриманняпідвартою (рішення ЄСПЛ у справі "Третьяков протиУкраїни").

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкістьобвинувачення не є самостійноюпідставою для утримання особи підвартою, протетакеобвинувачення у сукупності з іншимиобставинамизбільшуєризиквтечінастільки, щойогонеможливовідвернути, не взявши особу підварту.

У справі «ІлійковпротиБолгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворістьпередбаченогопокарання є суттєвимелементом при оцінюванніризиківпереховуванняабо повторного вчиненнязлочинів».

Як вбачається з матеріалівсправи, обвинуваченийранішене судимий, маєпостійнемісцепроживання в м. Хмельницький, стійкі соціальні зв`язки та на його утриманні перебуває малолітня донька. Крім цього, ОСОБА_4 з 2021 року є військовослужбовцем ЗС України з листопада 2019 року, нагороджений Президентом України орденом «За мужність» ІІІ ступеня, приймав активну участь у волонтерській діяльності, а також має ряд захворювань, в тому числі у зв`язку із пораненнями.

Суд враховує, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

З урахуванням викладеного суд вважає, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не є доцільним з тих підстав, що на теперішній час, заявлені ризики, що враховані при застосуванні запобіжного заходу - тримання під вартою, передбачені ст. 177 КПК України, зменшилися та не виправдовують тримання особи під вартою.

Крім того, у суду відсутніпідставивважати, щоінші (меншсуворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не зможутьзабезпечитивиконанняобвинуваченимпроцесуальнихобов`язків, щовипливаютьіз ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, та їхналежнуповедінку. Однак, залишаєтьсядостатньопідставвважати, щообвинувачений у разізмінизапобіжного заходу, зможевплинути на потерпілогочисвідків, чиухилитисьвід суду.

За таких обставин, суд, що з урахуваннямризикупереховуваннявід суду та перешкоджання судовому розгляду, у тому числі й впливу на потерпілих, приходить до висновку про наявністьпідстав для змінизапобіжного заходу обвинуваченомуізтриманнямпідвартою наіншийзапобіжнийзахід, не пов`язаний з триманнямпідвартоюцілодобовийдомашнійарешт.

Частиною 1 та 2 ст. 181 КПК Українивизначено, щодомашнійарештполягає в забороніобвинуваченомузалишатижитлоцілодобовоабо у певнийперіоддоби.

Виходячи з положень ст.ст.176, 178, 331 КПК України, ст.ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи матеріали кримінального провадження, особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне змінити раніше обраний у відношенні обвинуваченого запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком на 2 місяці.

Керуючись ст.ст.131, 132, 154, 155, 156, 158, 177,178, 183,331,372 КПК України суд -

постановив:

В задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою - відмовити.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу - задовольнити.

Змінити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем його постійного проживання.

Заборонити ОСОБА_4 , цілодобово, без дозволу суду, залишати постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Термін дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити на період судового розгляду, але не більше двох місяців з дня оголошення даної ухвали, тобто по 17 листопада 2025 року, включно.

Звільнити ОСОБА_4 з-під варти, негайно, в залі суду.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_4 , прокурору, а також направити начальнику Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, начальнику ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор», для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

міськрайонного суду ОСОБА_8