Справа № 201/3367/25
Провадження № 1-кп/201/812/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд м. Дніпра у складі: судді ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 про повернення коштів у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000595 від 07.09.2024 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190 та ч. 2 ст. 190 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_5

засуджений ОСОБА_4

адвокат ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Вироком Соборного районного суду м. Дніпра від 22.07.2025 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190 і ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 190 КК України у виді одного року обмеження волі

за ч. 2 ст. 190 КК України у виді трьох років позбавлення волі

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно до положень ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_4 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

У резолютивній частині вироку в порядку ст. 100 КПК було серед іншого вказано, що грошові кошти на загальну суму 17 000 гривень, номіналом 500 гривень у кількості 32 купюр, та 1 купюрою номіналом 1000 гривень, які передані на зберігання до УФЗБО ГУНП в Дніпропетровській області за квитанцією № 652 від 06.02.2025 залишити на зберіганні у вказаній установі до встановлення їх власника, у зв`язку з чим скасувати арешт, накладений на вказані грошові кошти ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.01.2025 по справі № 203/103/25 (т. 1 а.п. 175-176, 180).

31.10.2025 адвокатом ОСОБА_3 , який представляє інтереси ОСОБА_4 була подана заява в інтересах ОСОБА_6 , в якій захисник вказує на те, що вилучені під час обшуку 24.01.2025 за адресою мешкання ОСОБА_4 : АДРЕСА_1 грошові кошти в розмірі 17000 грн належать саме ОСОБА_6 , яка є співмешканкою ОСОБА_4 . До заяви захисник долучив виписку з банку про надходження на її поточний рахунок грошових коштів.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 свою заяву підтримав.

Засуджений ОСОБА_4 підтвердив, що вилучені під час обшуку 24.01.2025 за адресою мешкання ОСОБА_4 : АДРЕСА_1 грошові кошти в розмірі 17000 грн належать саме ОСОБА_6 , яка є співмешканкою ОСОБА_4 , а тому просив суд винести ухвалу про повернення їй коштів.

Прокурор проти задоволення заяви не заперечив.

Потерпілі належним чином повідомлялися про дату і час засідання, однак до суду не прибули, про причини неявки не повідомили.

Вирішуючи заяву адвоката ОСОБА_3 суд прийшов до такого.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПКУкраїни, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п.14 ч.1 ст.537 КК України.

Встановлено, що вироком Соборного районного суду м. Дніпра від 22.07.2025 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190 і ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання: за ч. 1 ст. 190 КК України у виді одного року обмеження волі; за ч. 2 ст. 190 КК України у виді трьох років позбавлення волі

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно до положень ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_4 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирок набрав законної сили 26.08.2025.

У резолютивній частині вироку в порядку ст. 100 КПК було серед іншого вказано, що грошові кошти на загальну суму 17 000 гривень, номіналом 500 гривень у кількості 32 купюр, та 1 купюрою номіналом 1000 гривень, які передані на зберігання до УФЗБО ГУНП в Дніпропетровській області за квитанцією № 652 від 06.02.2025 залишити на зберіганні у вказаній установі до встановлення їх власника, у зв`язку з чим скасувати арешт, накладений на вказані грошові кошти ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.01.2025 по справі № 203/103/25 (т. 1 а.п. 175-176, 180).

Відповідно до вимог ст. 100 КПК України, питання про долю речових доказів вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Згідно вимог ст. 368 КПК України при ухваленні вироку, судом, наряду з іншим вирішується питання, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Між тим, під час ухвалення вироку, судом не вирішено питання про долю вказаних речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Однак, як встановлено судом, під час проведення обшуку 24.01.2025 за адресою мешкання ОСОБА_4 : АДРЕСА_1 грошові кошти в розмірі 17000 грн належать саме ОСОБА_6 , яка є співмешканкою ОСОБА_4 . Остання також була присутня при обшуку.

У судовому засіданні ОСОБА_4 підтвердив, що ОСОБА_6 є його співмешканкою, з якою він проживає і на теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 .

Адвокат ОСОБА_3 , який діє також і в інтересах ОСОБА_6 , підтвердив, що остання його уповноважила представляти інтереси в суді щодо повернення належних їй коштів, вилучених під час проведення обшуку.

До заяви захисник долучив виписку з банку про надходження на її поточний рахунок грошових коштів станом до проведення обшуку.

Суд прийшов до висновку, що в порядку ст. 539 КПК України, необхідно вирішити питання про долю речових доказів, які підлягають поверненню.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку про задоволення заяви адвоката ОСОБА_3 про повернення грошових коштів, оскільки розгляд справи закінчений, вирок набрав законної чинності, та встановлена їх належність певній особі.

Керуючись ст. ст. 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката ОСОБА_3 задовольнити.

Грошові кошти на загальну суму 17 000 гривень, номіналом 500 гривень у кількості 32 купюр, та 1 купюрою номіналом 1000 гривень, які передані на зберігання до УФЗБО ГУНП в Дніпропетровській області за квитанцією № 652 від 06.02.2025 повернути ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через районний суд протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1