Провадження № 1-кп/127/915/25

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2025 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вінниці, у дистанційному судовому провадженні, в режимі відеоконференції між Вінницьким міським судом Вінницької області та Державною установою «Вінницька установа виконання покарань (№1)» кримінальне провадження № 0000164 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Одеса, без місця реєстрації, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, відбуває покарання у Державній установі «Вінницька установа виконання покарань (№1)», що розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Брацлавська, буд. 2, перше корпусне відділення, камера №16, раніше судимого, а саме:

- 30.01.2010 вироком Березовського районного суду Одеської області за ч. ч. 1, 2 ст. 185, ч. ч. 2, 4 ст. 296, ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі;

- 20.06.2017 вироком Суворовського районного суду міста Одеси за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі;

- 28.09.2023 вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 361 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

- 10.04.2025 вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII), зміненим ухвалою Вінницького апеляційного суду від 25.08.2025, з врахуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи засудженим 28.09.2023 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 4 ст. 190, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією майна, фактично відбуваючи покарання у Державній установі «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)», на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин у сфері незаконного обігу психотропних речовин за наступних обставин.

Так, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання для власного вживання особливо небезпечної психотропної речовини, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, у червні 2025 року, але не пізніше, ніж 26.06.2025, більш точної дати не встановлено, перебуваючи на території прогулянкового двору Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)», за адресою: місто Вінниця, вулиця Брацлавська, будинок 2, помітив на землі прозорий поліетиленовий пакет з порошкоподібною речовиною.

Зрозумівши, що всередині поліетиленового пакету знаходиться психотропна речовина, ОСОБА_4 підняв вказаний пакет та помістив його до зовнішньої кишені. Таким чином, ОСОБА_4 незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, яку в подальшому зберігав при собі для власного вживання, без мети збуту.

У подальшому, 26.06.2025 близько 10 год 00 хв, ОСОБА_4 , перебуваючи у Державній установі «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)», за адресою: Вінницька область, місто Вінниця, вулиця Брацлавська, будинок 2, перше корпусне відділення, камера №16, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне зберігання психотропної речовини без мети збуту, зберігав вищенаведений поліетиленовий пакет з порошкоподібною речовиною за поясом спортивних штанів, у які був одягнений.

Вказаний факт було виявлено співробітниками Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)», у зв?язку з чим на місце події було викликано слідчо-оперативну групу.

Цього ж дня, на місце події прибула слідчо-оперативна група відділу поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області.

В ході проведення огляду місця події за адресою: місто Вінниця, вулиця Брацлавська, будинок 2, перше корпусне відділення, камера №16, в період часу з 13 год 29 хв по 13 год 33 хв, в присутності запрошених понятих, ОСОБА_4 добровільно видав поліетиленовий пакет з порошкоподібною речовиною, який був у нього за поясом спортивних штанів, у які він був одягнений.

Згідно з висновком судової експертизи матеріалів, речовин та виробів №СЕ-19/102-25/14520-НЗПРАП від 01.07.2025, в наданій на експертизу кристалічній речовині масою 9,0438 г, міститься особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено, - PVP масою 7,0587 г.

Відповідно до Таблиці ІІ «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров?я України №188 від 01.08.2000 (у редакції Наказу Міністерства охорони здоров?я України №634 від 29.07.2010) вага психотропної речовини від 1,5 г до 15,0 г є великим розміром.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не оспорював час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за інкримінованим йому злочином, свою вину визнав у повному обсязі, підтвердив обставини його скоєння, викладені в обвинувальному акті та погодився з кваліфікацією його дій. Акцентував увагу суду на тому, що щиро шкодує про вчинене та просив суд його суворо не карати.

Вислухавши позицію прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, які вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, переконавшись, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, перевіривши добровільність його позиції, роз`яснивши наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме позбавлення його права оскаржити в апеляційному порядку визнані ним обставини вчинення злочину, що викладені у обвинувальному акті, беручи до уваги визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину у повному обсязі, зважаючи на те, що жодним учасником судового провадження не оспорено винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину та визначені обвинуваченням обставини його вчинення, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого порядку судового розгляду, суд вважає можливим застосувати положення ч. 3 ст. 349 КПК України та визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежується дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судом створено необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їхніх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), Series А, заява № 25, від 18.01.1978, пункт 161, та «Коробов проти України», заява № 39598/03, від 21.07.2011, пункт 65, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини ОСОБА_4 у судовому засіданні не встановлено.

З огляду на вищевикладене, суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, враховуючи позицію обвинувачення та визнання обвинуваченим вини, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та вважає, що його дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 309 КК України як незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту, якщо предметом таких дій були психотропні речовини у великих розмірах.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.

Відтак, суд, за внутрішнім переконанням, дійшов висновку про те, що встановлені судом обставини дозволяють ухвалити обвинувальний вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_4 .

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується вимогами ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними у пунктах 1, 2, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинене кримінальне правопорушення, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових кримінальних правопорушень.

На підставі вимог статті 65 КК України суд призначає покарання за вчинене кримінальне правопорушення відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує наступне: позицію сторін судового провадження щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого (визнання вини, щире каяття); ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (відповідно до статті 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів); особливості й обставини його вчинення; особу обвинуваченого (раніше неодноразово судимий, вчинив злочин в період відбування іншого покарання у виді позбавлення волі, на обліках в лікаря нарколога та психіатра не перебуває).

При призначенні ОСОБА_4 покарання, згідно зі статтею 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Щире каяття проявилося у визнанні обвинуваченим факту вчинення кримінального протиправного діяння, критичній оцінці своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні нести кримінальну відповідальність за вчинене.

Обставиною, передбаченою статтею 67 КК України, яка обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив злочинів.

Відповідно до положень статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдання фізичних страждань або приниження людської гідності.

За вищевикладених обставин, враховуючи дані що характеризують особу обвинуваченого, проаналізувавши його поведінку, а саме: визнання вини, щире каяття, враховуючи наявність пом`якшуючої покарання обставини та наявність обтяжуючої покарання обставини, з метою захисту прав і законних інтересів особи, суспільства і держави, зважаючи на вимоги справедливості і мету правосуддя, враховуючи позицію прокурора, а також те, що даний злочин вчинено в період відбування обвинуваченим покарання в Державній установі «Вінницька установа виконання покарань (№1)», суд дійшов переконання, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкції статті обвинувачення. При цьому остаточне покарання суд призначає з врахуванням положень ч. ч. 1, 3 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за цим вироком невідбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі та невідбутого додаткового покарання у виді конфіскації майна за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 10.04.2025, зміненим ухвалою Вінницького апеляційного суду від 25.08.2025.

Саме таке покарання, на думку суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, є гуманним, справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року. При цьому, визначене покарання не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі необхідно рахувати з дня ухвалення вироку, а приєднаного покарання у виді конфіскації майна з дня набрання вироком суду законної сили.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 в межах даного кримінального провадження не застосовувався.

Згідно з ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи № СЕ-19/102-25/14520-НЗПРАП від 01.07.2025 в сумі 4457,00 грн, оскільки її проведення було обумовлено розслідуванням скоєного ним злочину.

Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 50, 63, 65-67, 72, 309 КК України, ст. 100, 124, 174, 349, 371, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. ч. 1, 3 ст. 71 КК України призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за цим вироком невідбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі та невідбутого додаткового покарання у виді конфіскації майна за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 10.04.2025, зміненим ухвалою Вінницького апеляційного суду від 25.08.2025, та остаточно призначити покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, що належить йому на праві власності.

Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі рахувати з дня проголошення вироку, тобто з 14.11.2025.

Початок строку відбування приєднаного додаткового покарання у виді конфіскації майна рахувати з дня набрання вироком суду законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення судової експертизи в сумі 4457 (чотири тисячі чотириста п`ятдесят сім) грн 00 коп.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 02.07.2025 по справі №127/20234/25 на майно, вилучене 26.06.2025 у ОСОБА_4 під час огляду місця події за адресою: м. Вінниця, вул. Брацлавська, буд. 2, в камерному приміщенні №16, а саме: поліетиленовий пакет з порошкоподібною речовиною, який поміщено до спецпакету НПУ №PSP2397636.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

- особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP масою 7,0587 г, яка відповідно до квитанції №1520 від 01.08.2025 зберігається в камері зберігання речових доказів ВП №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області знищити.

Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення, копію вироку направити учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Відповідно до частини 2 статті 394 КПК України, вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Суддя: