Справа № 309/1913/25
Провадження № 1-кп/309/169/25
про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою
18 вересня 2025 року м. Хуст
Хустський районний суд Закарпатської області в складі
головуючого судді: ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не судимого;
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не судимого,
у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.332 КК України,
До Хустського районного суду Закарпатської області із Хустської окружної прокуратури 29.05.2025 року надійшов затверджений обвинувальний акт від 28.05.2025 р. у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , за ч.3 ст.332 КК України.
Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 22.07.2025 року закрито підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні, призначено справу до судового розгляду та продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 строком до 29.09.2025 року. Визначено ОСОБА_6 заставу у розмірі 181 680 грн. (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) грн., що становить 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; ОСОБА_7 заставу у розмірі 242 240 грн. (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн., що становить 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
В судовому засіданні 18 вересня 2025 року було з`ясовано, що його проведення є неможливим через неявку свідків в судове засідання та відсутність відомостей про причину їх неявки, а тому виникла необхідність у відкладені судового засідання на іншу дату.
При вирішенні питання про відкладення судового засідання через неявку свідків, судом вирішується питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , термін якого спливає 29 вересня 2025 року.
Прокурор ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на строк 60 днів.
Клопотання обґрунтовано тим, що до обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави, на теперішній час встановлені під час досудового розслідування ризики, передбачені ч.ч.1,3,4,5 ст.177 КПК України не зменшились, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою не зможе запобігти заявленим ризикам.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане ним клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на строк 60 днів та просив таке задовольнити з наведених у ньому підстав. Зазначив, що строк дії запобіжного заходу спливає, а тому є підстави для вирішення питання про продовження такого строку судом. Вказує, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати, а інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні у задоволенні клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно її підзахисного на строк 60 днів просила відмовити, у зв`язку його необґрунтованістю та недоведеністю, зазначених у клопотанні прокурором ризиків, передбачених ч.1ст.177 КПК України. Наразі обвинувальний акт скеровано до суду, а отже ризик ухилення від досудового розслідування відсутній. Потерпілий у даному кримінальному провадженні відсутній, а свідки допитувалися у порядку ст.225 КПК України, що унеможливлює вплив на них. Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, то це лише припущення. Також вважає, що належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 може забезпечити запобіжний захід у виді домашнього арешту. Крім того, просить у разі задоволення клопотання прокурора зменшити заставу, яка є надмірною.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника.
Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора. Його підзахисний ОСОБА_7 має зареєстроване місце проживання, а отже до нього може бути застосовано домашній арешт.
В судовому засіданні ОСОБА_7 підтримав думку свого захисника.
Заслухавши думку прокурора про продовження обвинуваченим строків тримання під вартою, думку захисників, обвинувачених, а також враховуючи наявні обставин кримінального провадження, суд дійшов висновку про необхідність продовження обвинуваченим строків тримання під вартою у даному кримінальному провадженні, виходячи з наступного.
Вирішуючи подане прокурором клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 суд враховує наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.
Згідно ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченимст.177 КПК України.
Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Хустського районного суду від 30.05.2025 року відносно ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 31.07.2025 з визначенням застави 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 680 грн.
Ухвалою слідчого судді Хустського районного суду від 30.05.2025 року відносно ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 31.07.2025 з визначенням застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.
При вирішенні питання щодо продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченим, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими, дані про особи обвинувачених, не працевлаштованість останніх, що свідчить про відсутність у них законного джерела доходу, а також доведення прокурором в судовому засіданні існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1ст.177 КПК України.
Зазначені обставини свідчать про можливість обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ухилитись від суду; незаконно впливати на свідків по даному кримінальному провадженні для встановлення обставин кримінального правопорушення, можуть вчинити інше кримінальне правопорушення. Наведені обставини, які встановлені та доведені під час досудового розслідування кримінального провадження, які обґрунтовували застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у виді тримання під вартою не змінилися.
Доказів існування інших обставин, що виникли після прийняття рішення про застосування запобіжного заходу, які б свідчили про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1ст.177 КПК України, захисниками суду не надано.
Отже, на даний час наявні достатні підстави вважати, що стосовно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 не зменшилися та продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч.1ст.177 КПК України. Так, будь-яких даних про зменшення чи відсутність вказаних ризиків, а відтак і наявність підстав для застосування стосовно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено. Крім цього, суд оцінює й суворість можливого покарання та визнає за реальну небезпеку можливості ухилення від правосуддя у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Вказані обставини судом враховані при розгляді клопотання прокурора, а відтак розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням наведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не зменшилися.
Даних про те, що обвинувачені не можуть утримуватись в умовах слідчого ізолятора, матеріали кримінального провадження також не містять. Обвинувачені не є особами, щодо яких не може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відповідно до ч.2 ст.183 КПК України.
Поряд з цим, судом враховується й те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, а також те, що вирішуючи питання про продовження щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Суд при постановленні ухвали про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченою обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави та її розміру у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченою ст. 402 КК України є дискреційним повноваженням суду.
Разом з цим, автоматична відмова в застосуванні застави без здійснення судового контролю є несумісною з вимогами пункту 3 статті 5 Конвенції (рішення у справі "Piruzyan v. Armenia" п. п. 104-105).
У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (рішення у справі "Буров проти України" п. 51).
Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави у провадженні визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.
Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у межах, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи тяжкість та обставини вчиненого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 злочину, особи обвинувачених, які раніше не судимі, не одружені, їх майновий стан та вік, суд вважає за необхідне визначити їй альтернативний запобіжний захід у вигляді застави обвинуваченому ОСОБА_6 в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, обвинуваченому ОСОБА_7 в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для обвинувачених, суд не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання перешкоджати встановленню істини у провадженні.
У разі внесення обвинуваченим застави, суд вважає за необхідне покласти на них певні обов`язки, з передбачених ст. 194 КПК України.
За таких обставин, клопотання прокурора ОСОБА_3 продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 слід задовольнити.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197,205,314-316, 369 КПК України суд,
П О С Т А Н О В И В:
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ; ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , визначений ухвалою Хустського районного суду від 22 липня 2025 року, на 60 днів, тобто з 30 вересня 2025 року до 28 листопада 2025 року включно.
Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ОСОБА_6 , ОСОБА_7 обов`язків, визначених КПК України.
Визначити ОСОБА_6 заставу у розмірі 181 680 грн. (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) грн., що становить 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; ОСОБА_7 заставу у розмірі 242 240 грн. (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн., що становить 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка може бути внесена як самими обвинуваченими так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний рахунок :
Отримувач коштів - ТУ ДСА України в Закарпатській області;
Код отримувача (код ЄДРПОУ) 26213408;
Банк отримувача ДКСУ м. Київ ;
Код банку отримувача (МФО) 820172;
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
Покласти на ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду; повідомляти прокурора та суд про своє місце проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.
Роз`яснити ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , що у разі внесення застави, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Ужгородського слідчого ізолятора Державного департаменту України з питань виконання покарань.
Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Ужгородського СІЗО негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з-під варти та повідомити усно і письмово Хустський районний суд.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави ОСОБА_6 , ОСОБА_7 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_9 .
Ухвала про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою вручити обвинуваченим негайно після її оголошення та довести до відома виконавців.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 19.09.2025 о 09 год. 30 хв.

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_1