Слобідський районний суд міста Харкова
Номер провадження 1-кп/641/614/2025 Справа № 641/3052/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року Слобідський районний суд м. Харкова в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали кримінального провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001352 від 28.09.2024 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, осіб похилого віку та неповнолітніх дітей на утриманні не має, проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого стрільця-оператора 2 штурмового відділення 1 штурмового взводу 10 штурмової роти НОМЕР_2 штурмового батальйону, не працюючого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення- злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, осіб похилого віку та неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення- злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України

встановив:

У серпні 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в умовах воєнного стану знаходячись на території Слобідського району м. Харкова і діючи за попередньою змовою групою осіб, вчинили кримінальне правопорушення, злочин за наступних обставин: Так, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стані із 05 години 30 хвилин 24.02.2002 року строком на 30 діб. Воєнний стан на території України неодноразово продовжувався. Відтак з 24.02.2022 року по теперішній час діє правовий режим воєнного стану на території України.

У серпні 2024 року, але не пізніше 07.08.2024 року, більш точний час не встановлений ОСОБА_4 вступив у злочинну змову із своїм знайомим ОСОБА_5 і домовився з ним спільно вчинити крадіжку майна, належного ТОВ «Атлант Буд Схід», яке розташоване за адресою: м. Харків, пр. Героїв Харкова, буд.118, а саме: плит OSB-3 10 мм., розміром 1,25 м., на 2,50 м., з території товариства.

Для реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 , розробили план вчинення злочину, відповідно до якого в період часу 07.08.2024 року по 27.09.2024 року ОСОБА_4 перебуваючи на випробувальному терміні у ТОВ ««Атлант Буд Схід» на посаді вантажника та маючи безпосередній доступ до складського приміщення, де зберігаються будівельні матеріали, разом з ОСОБА_5 , який був найманим працівником на посаді водія, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, діючи з корисливих мотивів, умисно, таємно, спільно за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправність своїх дій, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, використовуючи вантажний тентований автомобіль (загальний бортовий малотонажний) білого кольору марки «ГАЗ», модель 3302-14 з реєстраційним номером НОМЕР_3 з території ТОВ « Атлант Буд Схід», яке розташоване за адресою: м. Харків, пр. Героїв Харкова, буд.118, вчинили таємне викрадення чужого майна, а саме плит OSB-3 10 мм., розміром 1,25 м., на 2,50 м., у кількості 79 одиниць, шляхом завантаження їх на вказаний автомобіль ОСОБА_4 , а ОСОБА_6 вивіз останні з території ТОВ «Атлант Буд Схід» та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Згідно висновку експерта від 15.10.2024 року № СЕ-19/121-24/30727-ТВ, загальна вартість викрадених плит OSB-3 10 мм., розміром 1,25 м., на 2,50 м. складає 30 657,53 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_4 , та ОСОБА_6 вину в інкримінованому їм кримінальному правопорушенні-злочині визнали повністю щиро розкаялися, підтвердили фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення наведені вище, зазначивши, що все відбувалося саме так, як викладено в обвинувальному акті. Дуже шкодують про вчинене.

Представник потерпілого у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив призначити обвинуваченим покарання на розсуд суду.

Показання ОСОБА_4 , та ОСОБА_6 є послідовними, логічними, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, пояснюють мотив скоєного, підстав для самообмови судом не встановлено, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченими змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позиції.

Враховуючи, що обвинувачені не оспорюють фактичні обставини справи та судом встановлено, що вони вірно розуміють ці обставини, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, вислухавши думку учасників судового процесу та роз`яснивши їм правові наслідки застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинувачених та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинувачених.

Враховуючи, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у судовому засіданні визнали свою вину у повному обсязі, не оспорювали обставини вчинення ними кримінального правопорушення, суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники зміст цих обставин. Чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суд застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).

З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 , та ОСОБА_6 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження і дії ОСОБА_4 та ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Обираючи міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного, позиції сторони обвинувачення висловлену під час судових дебатів, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинувачених.

Так, ОСОБА_4 , раніше не судимий, у лікаря нарколога та у лікаря психіатра на обліку не перебуває, за місце мешкання та військової служби характеризується задовільно.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає шире каяття .

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

ОСОБА_6 , раніше не судимий, у лікаря нарколога та у лікаря психіатра на обліку не перебуває, за місце мешкання характеризується задовільно.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає шире каяття .

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

За таких обставин, для досягнення мети покарання визначеної ст. 50 КК України, суд приходить до висновку, щодо призначення ОСОБА_4 та ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі, при цьому суд вважає за можливе не призначати їм максимальне покарання, передбачене Законом.

Крім того, зі змісту ст.. 75 КК України вбачається, що застосування закріплених у ній правил - звільнення від відбування покарання з випробуванням - допустиме лише за наявності обґрунтованих підстав для висновку, що виходячи з тяжкості злочину, особи винного та інших обставин кримінального провадження виправлення засудженого є можливим без ізоляції від суспільства. Застосування судом ст. 75 КК має бути належним чином умотивовано.

Суд враховує, дані про особу обвинувачених, щире каяття, характеристику обвинувачених, відсутність тяжких наслідків від вчинення кримінального правопорушення, наявність обставин, що пом`якшують їх покарання, те що обвинувачені від слідства й суду не ухилялися, та вважає можливим звільнити обвинувачених від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Цивільний позов по справі відсутній.

Відповідно до ст. 124 КПК України, судові витрати, пов`язані з проведенням судово товарознавчої експертизи №СЕ-19/121-24/30727-ТВ від 15.10.2024 року в сумі 1591 гривень 80 коп., згідно довідок експертної установи, підлягають стягненню з обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь держави в рівних частинах з кожного.

Підстави для застосування спеціальної конфіскації, передбаченої ст. ст. 96-1, 96-2 КК України - відсутні.

Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 615 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні кримінального правопорушення -злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді П`ЯТИ років позбавлення волі

На підставі ч.1 ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на ДВА роки.

Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_5 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні кримінального правопорушення -злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді П`ЯТИ років позбавлення волі

На підставі ч.1 ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на ДВА роки.

Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь держави суму судових витрат за проведення експертиз в розмірі 1 591 гривень 80 копійок в рівних частинах з кожного.

Арешт накладений ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.10.2024 року на тимчасово вилучене майно а саме на вантажний тентований автомобіль (загальний бортовий малотонажний) білого кольору марки «ГАЗ», модель 3302-14 з реєстраційним номером НОМЕР_3 2003 року випуску, у кузові якого знаходяться плити OSB-3 10 мм. розміром 1,25 м. на 2,50 м. у кількості 5 штук, опечатано бирками з підписами усіх учасників слідчої дії скасувати.

Речові докази:

-вантажний тентовий автомобіль (загальний бортовий малотонажний) білого кольору марки «ГАЗ», модель 3302-14 з реєстраційним номером НОМЕР_3 2003 року випуску-вважати повернутим ОСОБА_5 ;

-плити OSB-3 10 мм., розміром 1,25 м., на 2,50 м. вважати повернутим потерпілому.

-Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 марки «ГАЗ» з реєстраційним номером НОМЕР_3 2003 року випуску на ім`я ОСОБА_7 , зв`язка ключів у кількості двох штук та блоком управління центрального замку у чорного корпусі- вважати повернутим ОСОБА_5 ;

-15 товарних відомостей з 07.08.2024 року по 27.09.2024 року зберігати в матеріалах кримінального провадження №0001352 від 28.09.2024 року

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Слобідський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя - ОСОБА_1