Справа № 569/1721/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду клопотання слідчого СУ ГУНП в Рівненській області підполковника поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, у рамках кримінального провадження №0000609 від 15.11.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч.5 ст. 426-1 КК України, звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 у якому просить накласти арешт на мано, що було 26.01.2026 вилучено слідчим під час проведення огляду предметів у приміщенні кабінету №25 СУ ГУНП в Рівненській області в м. Рівне, вул. М.Хвильового, 2.

В обґрунтування клопотання зазначає, що командир 1-ї роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_5 13.11.2025 близько 22 год., знаходячись на території військової частини НОМЕР_1 , що поблизу АДРЕСА_1 , умисно шляхом заподіяння числених ударів в ділянку голови та тулуба спричинив тяжкі тілесні ушкодження старшому солдату ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був госпіталізований до КП «Рівненська обласна клінічна лікарня імені Юрія Семенюка», де 22.11.2025 останній помер..

26.01.2026 підозрюваним у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , добровільно було надано для огляду слідчому мобільний телефон «SAMSUNG A25»з ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , з сім-картами операторів мобільного зв`язку з абонентськими номерами НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , який слідчим було вилучено під час проведення огляду предметів у приміщенні кабінету №25 СУ ГУНП в Рівненській області в м. Рівне, вул. М.Хвильового, 2.

Покликаючись на викладене, слідчий вказує на необхідність накладення арешту на вищевказане майно, вилучене в ході проведення 26.01.2026 огляду предметів у приміщенні кабінету №25 СУ ГУНП в Рівненській області в м. Рівне, вул. М.Хвильового, 2, яке являється матеріальним об`єктом, що зберегло на собі сліди вчиненого злочину та відповідає вимогам речових доказів, передбачених статтею 98 КПК України.

Дослідивши надані матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слід задовольнити із наступних підстав.

З урахуванням заяви слідчого, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Згідно ч. 2 ст. 172 КПК України з метою забезпечення арешту майна клопотання слідчого розглядається без повідомлення власника майна.

Судом встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування об`єднаних кримінальних проваджень за єдиним спільним номер внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000609 від 15.11.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч.5 ст. 426-1 КК України.

26.01.2026 підозрюваним у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , добровільно було надано для огляду слідчому мобільний телефон «SAMSUNG A25»з ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , з сім-картами операторів мобільного зв`язку з абонентськими номерами НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , який слідчим було вилучено під час проведення огляду предметів у приміщенні кабінету №25 СУ ГУНП в Рівненській області в м. Рівне, вул. М.Хвильового, 2.

На даний час у кримінальному провадженні з метою з`ясування всіх обставин його вчинення є об`єктивна необхідність у проведенні детального огляду вилученого майна (з метою пошуку і виявлення відомостей про обставини вчинення інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, які можуть міститись у чатах мессенджерів, смс-повідомленнях, тощо), а також вирішення питання про призначення та проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи вилученого мобільного телефону.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів забезпечення кримінального провадження. Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статей 94, 132, 173 КПК України при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального правопорушення, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого (прокурора), який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з частиною першою статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною третьою статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому тільки у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу («матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення»), тобто має ознаки речового доказу.

Відповідно до ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи, що слідчим доведено необхідність застосування арешту, з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення, для забезпечення збереження речових доказів, а також того, що вилечене майно, відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, яке зберігло на собі сліди злочину та містить інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а не накладення арешту може призвести до його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження, слідчий суддя прийшов до висновку, про наявність достатніх підстав для арешту майна, що було вилучене 26.01.2026 під час проведення огляду предметів у приміщенні кабінету №25 СУ ГУНП в Рівненській області в м. Рівне, вул. М.Хвильового, 2.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173,395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном, а саме на мобільний телефон «SAMSUNG A25»з ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , з сім-картами операторів мобільного зв`язку з абонентськими номерами НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , який належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та який 26.01.2026 було вилучено слідчим під час проведення огляду предметів у приміщенні кабінету №25 СУ ГУНП в Рівненській області в м. Рівне, вул. М.Хвильового, 2.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути скасована судом, що накладав арешт.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя