Справа № 473/2520/25
Номер провадження1-кп/473/275/2025
ВИРОК

іменем України

"17" грудня 2025 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

учасники процесу:

прокурори ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_6 ,

захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська кримінальне провадження №0000165 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Вознесенськ Миколаївської області, громадянин України, із професійно-технічною освітою, офіційно не працює, раніше не судимий, не має на утриманні неповнолітніх дітей, офіційно не одружений, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.263, ч.2 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення за ч.2 ст.263 КК України, яке в обвинувальному акті викладено наступним чином:

« ОСОБА_6 , діючи всупереч вимог ст.68 Конституції України, п.1 «Переліку видів майна, що може перебувати у власності громадян громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого постановою ВР України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471-XII, п.п. 9, 11, 15 Положення про дозвільну систему затвердженого Постановою КМУ від 12 жовтня 1992 р. №576 з наступними змінами, п.11. 7 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 21.08.1998 № 662, у період невстановленого досудовим розслідуванням часу по 22.02.2025 за невстановлених слідством обставин, незаконно, без відповідного законом дозволу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, придбав комбіновану холодну зброю колюче-ріжучої та ударно-дробильної дії - кастет-ніж.

Придбаний кастет-ніж у невстановлений досудовим розслідуванням період часу ОСОБА_6 , не маючи передбаченого законом дозволу на його носіння, переніс до свого місця проживання по АДРЕСА_2 , де зберігав до 22.02.2025.

22.02.2025 приблизно о 19:10 год. (точний час досудовим слідством не встановлено), ОСОБА_6 та його пасинок ОСОБА_8 знаходились на території подвір`я, що по АДРЕСА_2 , де між ними на побутовому підґрунті виник словесний конфлікт. В ході вказаного конфлікту у ОСОБА_6 виник умисел на завдання тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 із використанням комбінованої холодної зброї колюче-ріжучої та ударно-дробильної дії - кастету-ножа, котрий зберігався в приміщенні літньої кухні, що розташована на території вищезазначеного домоволодіння.

Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , ОСОБА_6 увійшов до приміщення літньої кухні, звідки забрав комбіновану холодну зброю колюче-ріжучої та ударно-дробильної дії - кастет-ніж та, тримаючи його у своїй правій руці, переніс на подвір`я зазначеного вище домоволодіння, де носив при собі без передбаченого законом дозволу.

Дії ОСОБА_6 за цим епізодом стороною обвинувачення кваліфіковані за ч.2 ст.263 КК України як носіння іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Судом в результаті дослідження доказів під час судового розгляду провадження встановлено, що кастет-ніж придбав та приніс до місця проживання не обвинувачений ОСОБА_6 , а потерпілий ОСОБА_8 .

Тому суд вважає встановленими наступні фактичні обставини правопорушення, що передбачене ч.2 ст.263 КК України, що вчинено ОСОБА_6 , а саме те, що:

ОСОБА_6 , діючи всупереч вимог ст.68 Конституції України, п.1 «Переліку видів майна, що може перебувати у власності громадян громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого постановою ВР України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471-XII, п.п. 9, 11, 15 Положення про дозвільну систему затвердженого Постановою КМУ від 12 жовтня 1992 р. №576 з наступними змінами, п.11.7 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 21.08.1998 № 662 - носив холодну зброю без передбаченого законом дозволу, а саме ніж-кастет, оскільки 22.02.2025 приблизно о 19:10 год. (точний час не встановлено) ОСОБА_6 та його пасинок ОСОБА_8 знаходились на території подвір`я, що по АДРЕСА_2 , де між ними на побутовому підґрунті виник словесний конфлікт. В ході вказаного конфлікту у ОСОБА_6 виник умисел на завдання тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 із використанням комбінованої холодної зброї колюче-ріжучої та ударно-дробильної дії - кастету-ножа, що зберігався в приміщенні літньої кухні, що розташована на території вищезазначеного домоволодіння та який до вказаного домоволодіння приніс потерпілий ОСОБА_8 .

Разом з тим, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , ОСОБА_6 увійшов до приміщення літньої кухні, звідки забрав комбіновану холодну зброю колюче-ріжучої та ударно-дробильної дії - кастет-ніж та, тримаючи його у своїй правій руці, переніс на подвір`я зазначеного домоволодіння, де носив при собі без передбаченого законом дозволу.

22.02.2025 приблизно о 19:10 год. (точний час не встановлено), ОСОБА_6 та його пасинок ОСОБА_8 знаходились на території подвір`я, що по АДРЕСА_2 , де між ними на побутовому підґрунті виник словесний конфлікт. В ході вказаного конфлікту у ОСОБА_6 виник умисел на завдання тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання їх наслідків, діючи на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, тримаючи в руках комбіновану холодну зброю колюче-ріжучої та ударно-дробильної дії - кастет-ніж, котрий використовував в якості знаряддя злочину, після чого, діючи умисно з метою нанесення тілесних ушкоджень, стоячи навпроти ОСОБА_8 , який в той момент стояв на відстані приблизно одного метру від нього, завдав потерпілому даним предметом один удар в область лівої частини тулуба, внаслідок чого спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді одного проникаючого колото-різаного поранення передньої черевної стінки з ушкодженням лівого купола діафрагми з пересіченням по ходу ранового каналу хряща десятого ребра з пораненням лівої нирки та селезінки, яке ускладнилось масивною внутрішньочеревною та внутрішньоплевральною кровотечею, що призвело до явищ геморагічного шоку, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження та перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні 29 травня 2025 року пред`явлене обвинувачення не визнав, цивільний позов потерпілої не визнав, вказав, що потерпілий ОСОБА_10 сам налетів на ніж.

В судовому засіданні 26 листопада 2025 року ОСОБА_6 пояснив, що залишався в приміщенні літньої кухні та намагався уникнути бійки. Вказав, що він зачинив двері в приміщення літньої кухні, так як ОСОБА_10 поводив себе агресивно, ломився в двері та вимагав аби він вийшов на вулицю. Обвинувачений вказав, що ніж він не носив та не зберігав, ним він ніколи не користувався. Цей ніж за кілька днів до того приніс ОСОБА_11 , де він взяв ніж не знає. Вказав, що він взяв ніж як перший засіб, що потрапив йому до рук для захисту, так як потерпілий ломився із дубиною у двері та міг спричинити йому тілесні ушкодження. Вказав, що умислу спричинити тілесні ушкодження потерпілому у нього не було, а ніж він розцінював як стримуючий засіб. Не пам`ятає в якій руці тримав ніж, оскільки все відбувалося швидко. Коли до двору зайшли поліцейські, ОСОБА_11 накинувся на нього та вони впали, потерпілий випадково наскочив на ніж та голосно закричав. Це чути на відео з камер поліцейських. Після падіння він крові та ушкоджень у потерпілого не бачив. Про це він дізнався через кілька хвилин, коли поліцейські одягли на них кайданки. Потерпілому він не міг надати допомогу, так як його скрутили поліцейські та одягли кайданки. Вказав, що в той момент коли вони впали, ОСОБА_11 ще боровся з ним. Поліцейський ОСОБА_12 бив по спині дубинкою ОСОБА_11 і вимагав аби той припинив. Коли ОСОБА_12 одяг на ОСОБА_11 кайданки, то ОСОБА_13 вдарив ОСОБА_14 по тулубу. ОСОБА_11 після цього лежав на животі, руки були за спиною, супротиву він не чинив. При цьому були присутні мати ОСОБА_11 та його молодша сестра.

Обвинувачений вказав, що з боку поліцейського ОСОБА_12 стосовно нього була застосована фізична сила. Поліцейський вів себе агресивно та вдарив його в живіт коліном, він впав та йому ще завдали удару по тулубу. Вказав, що він вів себе спокійно, руки були за спиною в кайданках. Оскільки поліцейські йому погрожували він відмовся пройти освідування на предмет виявлення тілесних ушкоджень та побоїв.

Вказав, що просив поліцейських надати ОСОБА_15 медичну допомогу, проте ті нічого не робили та потерпілий десь 30 хв. лежав на землі в кайданках. Він просив поліцію зняти кайданки, так як стан останнього погіршувався, проте поліцейські не мали ключів від кайданок. Вони підіймали потерпілого та садили, проте той сам не міг триматися, так як стан його погіршувався. Проте поліцейські не приймали ніяких дій.

Вказав, що він прийшов додому та ліг спати, потерпілий його розбудив та став конфліктувати. Він спав в літній кухні. Тоді він вивів потерпілого на вулицю, проте той став вибивати двері дубиною. Він спочатку зачинив двері, а потім відчинив аби потерпілий не бив по них. Потерпілий шарпнув двері та він вийшов на вулицю, де сталася бійка в дворі біля доріжки на город. Ніж він не пам`ятає як тримав в руках.

Зазначив, що з ОСОБА_16 конфліктів не мав, її не бив, не знає як ніж опинився біля лавки. Розташування в момент конфлікту не пам`ятає, ОСОБА_11 його повалив на землю. Ніж лежав на арці в кухні, як він його брав не пам`ятає. Щоб взяти ніж треба від дверей трохи відійти до арки.

Вказав що трохи вживав алкоголь того дня. Смерті потерпілого не бажав. Освідування на стан алкогольного сп`яніння не проходив. Вказав, що в нього були побиті лікті, грудина, на лобі була рана. Вказав, що не знав, що той ніж холодна зброя, так як не розбирається в тому. ОСОБА_11 приніс той ніж та показував. Вважав ОСОБА_11 пасинком, проте той жив то в друзів, то в нього. Кімнати потерпілого окремої в нього в домі не було. Співмешканка на той момент була в шлюбі з батьком ОСОБА_11 та з ним жила десь півроку чи рік. ОСОБА_11 був повнолітній. Вказав, що поліцейські швидку не викликали, а викликала донька ОСОБА_17 по телефону.

В останньому слові та в дебатах 16 грудня 2025 року обвинувачений ОСОБА_6 вказав, що шкодує через те що сталося, просив виправдати його, вказавши, що потерпілий отримав ушкодження поза його умислом, наткнувшись на ніж під час бійки.

Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні 30 липня 2025 року пояснила, що про подію вона знає зі слів матері та молодшої сестри. Їй відомо, що її брат ОСОБА_18 прийшов того дня на АДРЕСА_2 . Мати сиділа на сходах, а ОСОБА_19 був в кухні. Мати плакала та ОСОБА_10 пішов питати у ОСОБА_20 про те, що сталося, проте той не бажав розмовляти. ОСОБА_10 вдарив по обличчю ОСОБА_20 та між ними сталася бійка в приміщенні кухні, а мати їх розбороняла. ОСОБА_21 штовхнув матір і та вдарилася головою. ОСОБА_21 зачинив двері, а ОСОБА_10 став стукати палицею в двері. Коли ОСОБА_21 відчинив двері, то був із ножем та напав на ОСОБА_22 .

Потерпіла вказала, що іноді бувала за місцем, де мешкала її мати. Мати їй казала, що той ніж знайшов її брат ОСОБА_14 , де його зберігали - вона не знає. Знає, що між обвинуваченим та матір`ю часто бували побутові сварки, знала про це від сестри та сусідки, а також бачила синці. Їй повідомили, що ОСОБА_21 спричинив один удар ножем в ліву частину тулуба її брата. На місці події були сестра ОСОБА_23 та її мати, а вона там не була. Дізналася про подію від матері, яка о 8 годині ранку їй зателефонувала і сказала що брат помер, а вона потім передзвонила сестрі.

Потерпіла вказала, що її свідчення з пояснень, які вона чула від матері та сестри. Їй відомо, що швидку викликала сестра та поліцейські. Чи застосовували фізичну силу поліцейські стосовно її брата їй не відомо.

Потерпіла пояснила, що між ОСОБА_24 та її братом ОСОБА_25 не було сімейних стосунків, брат спочатку жив в житлі рідного батька, а потім коли туди прийшла сестра батька - інколи жив у матері. Мати жила з ОСОБА_24 роки два. ОСОБА_11 там постійно не був та в житлі ОСОБА_20 ліжка чи кімнати не мав. Речі ОСОБА_26 там були частково. Зазначила, що позов вона підтримує, оскільки втратила брата та понесла витрати на його поховання.

Потерпіла ОСОБА_9 , яка є матерію ОСОБА_8 , яка була залучена як потерпіла на стадії підготовчого судового засідання, так як не була визнана потерпілої під час слідства, померла під час судового розгляду провадження (копії свідоцтва про смерть чи актового запису ні прокурор, ні її донька ОСОБА_8 , яка також є потерпілою, - суду не надали). ОСОБА_9 показів суду не надавала.

Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні 24 червня 2025 року пояснив, що в поліцію надійшов виклик від доньки спочатку на вул.Крим-Кавказ. Вони на місці з`ясували, що невірна адреса та, прибувши на місце події, виявили, що б`ються, штовхаються чоловіки, в одного з яких був ніж. Вони вибили ніж палицями, викликали швидку. Свідок вказав, що з ним був його напарник ОСОБА_28 , в якого була нагрудна бодікамера. Біля двору їх зустріла дівчинка, вони зайшли у хвіртку та в кінці двору побачили якусь штовханину. У чоловіка був ніж, проте він не бачив як той наносив ножем ушкодження потерпілому. Чоловіки впали обоє, обох затримали, тілесних ушкоджень у хлопця видно не було. Викликали швидку. А ніж виявили за лавкою, мабуть туди його хтось сховав. Зазначив, що вони застосували до учасників події гумові палиці та кайданки. Бачив у обвинуваченого ніж в руках, хто його розмістив потім за лавкою - він не знає.

Свідок пояснив, що в орієнтуванні було зазначено, що батько з ножем та вказав, що бачив бійку, штовханину. В вітчима в руках був ніж, а у пасинка в руках була палиця. Зразу застосували кайданки, затримали їх аби припинити правопорушення та загрозу особам. ОСОБА_10 лежав обличчям додолу, він ушкоджень ОСОБА_15 не наносив, чи бив напарник ОСОБА_26 - він не бачив. Мати кричала припинити наче відносно обох, проте стосовно вітчима більше. Не чув аби мати казала не бити ОСОБА_26 по хребту. Вони здійснювали поверхневий огляд, молодший не давався, кровотечі і ран у ОСОБА_26 видно не було. Проте потерпілий казав, що болить в боку, скаржився на свій поганий стан. Після одягання кайданок мати та сестра просили відпустити. Зазначив, що удар не міг погіршити стан потерпілого ОСОБА_26 , якому був здійснений поверхневий огляд, потерпілий не давав оглянути себе, кровотечу свідок не бачив, мати зверталася щодо погіршення самопочуття, тому він постійно оглядав сина. Вказав, що він оглядав потерпілого постійно, намагався зняти кайданки, проте зламався ключ. Інший екіпаж привіз їм ключі від кайданок. Крові у потерпілого не було, була внутрішня кровотеча. Футболка була суха без крові. Швидку викликали відразу. Поранення вже побачила швидка і повідомила про це. Про застосування спецзасобів писав рапорт керівництву, дисциплінарних чи адміністративних справ на нього не було заведено, швидку було викликано разом із ними, але на бодікамері видно що він просив ще раз викликати швидку. Швидка з`ясувала про внутрішню кровотечу, ніяких зовнішніх проявів не було та поранення побачила швидка, удара ногою напарника по ОСОБА_15 не бачив.

Ніж бачив де заховали, мабуть дружина, де ділася палиця не звернув уваги. Зазначив, що на місце події їх викликала дівчинка, бачив, що в кінці подвір`я був обвинувачений та потерпілий, бачив ніж та палицю, яка була дерев`яна. Ті штовхалися, боролися і впали, ударів самих свідок не бачив. Механізму ударів та куди вони були нанесені не бачив. На ОСОБА_29 ушкоджень не бачив. На місці крові не бачив. Якою рукою наносили удари не бачив. Вказав, що викликів на планшет було кілька від дівчинки.

Опір обвинувачений не чинив, були підстави застосування фізичної сили до хлопця, оскільки він сидів зверху, кайданки наділи на обох.

Зазначив, що після того як вибив ніж, почав оглядати місце події, через 5 хвилин побачив ніж під лавкою. Палицю відбирали слідчі, на місці було 4 людини, подвір`я освітлювалось, відстань між хвірткою та хатою велика, тому палицю та ніж побачили лише під час наближення. Палиця була середнього розміру, дерев`яна, не приготована ніяким чином. Куди наносились удари - не бачив, коли наблизились, то учасники події разом упали від боротьби. Механізм нанесення ударів не бачили. На ОСОБА_29 ушкоджень не було, скарг не надходило. Дитина сказала що батько б`є брата. На землі не було речовин схожих на кров. У якій руці обвинуваченого був ніж не пам`ятає, де була палиця також.

Свідок ОСОБА_30 в судовому засіданні 24 червня 2025 року пояснив, що працює в поліції та їм на планшет надійшов виклик про домашнє насильство по вул.Крим-Кавказ, Проте там нікого не було. Викликала поліцію дівчинка і вони з`ясували, що подія має місце по вул.Космонавтів. Дівчинка років 10 зустрічала їх біля хвіртки, казала, що вітчим б`є матір, а брат заступився. Зайшовши до двору, вони побачили бійку. У вітчима був ніж, а у пасинка дерев`яна палиця. В процесі штовханини ті впали. Ним та напарником щоб припинити правопорушення було застосовано фізичну силу та спеціальні засоби. Вони провели поверхневий огляд та викликали швидку та СОГ.

Свідок пояснив, що при виїзді на місце події вони про ніж не знали. Вказав, що нагрудна камера була у нього та, вийшовши із авто, він відразу її увімкнув. Двір був довгий 15-20 метрів і він біг до місця події. Бачив бійку, ніж та палицю та як обоє чоловіків потім впали в клумбу. До обох застосовували спецзасоби. Ніж не бачив де подівся, побачив потім його згодом за бордюрним каменем зліва за лавкою. Ніж був недалеко від місця події. На ножі наче була кров. Була якась бура речовина. Напарник ОСОБА_26 оглядав. Той не мав тілесних ушкоджень, крові на ньому не було. Ушкодження вже виявили працівники швидкої під час огляду. Швидку викликав він, так як ОСОБА_10 казав, що йому погано. Швидка прибула десь через 15 хвилин та фельдшер сказав про ножове поранення, крові біля місця події він не бачив.

Зазначив, що у виклику не пам`ятає чи було зазначено про ніж. При вході на місце події бачив у обвинуваченого ніж, а у потерпілого палицю. Коли вони до них бігли, ті впали направо від алеї.

Свідок пояснив, що він ОСОБА_15 особисто ушкоджень не наносив, не бив, а застосовував прийоми рукопашного бою. ОСОБА_10 лежав, вони його не піднімали, потерпілий просив викликати швидку. Прохання зняти кайданки від матері ОСОБА_26 було. Чи просила про це і донька не пам`ятає. У ОСОБА_26 та ОСОБА_20 крові не було. Допомогу ОСОБА_15 не здійснювали. До ОСОБА_20 фізсилу застосовували до кайданок. Дитина казала, що вітчим б`є матір, у якої наче були фізичні ушкодження на обличчі. Жінка наче просила зняти кайданки і з співмешканця. Вказав, що писав рапорт, що застосовував фізичну силу.

Вказав, що учасник події впали на правий бік, коли їх побачили. Зазначив, що тілесні ушкодження ОСОБА_15 не наносив, застосовував фізичну силу - прийоми рукопашного бою. Проводився огляд потерпілого, потерпілий лежав, бо йому було зле, він просив щоб викликали йому швидку допомогу. Мати зверталася до них з проханням зняти кайданки. Реагували на скарги ОСОБА_26 належним чином. Не пам`ятає чи казав ОСОБА_21 що йому зле. Крові на потерпілому не було, до прибуття швидкої медичну допомогу не здійснювали. Не знали про критичний стан потерпілого та не могли оцінити його стан з медичної точки зору.

Свідок ОСОБА_31 в судовому засіданні 24 червня 2025 року пояснила, що вони разом пили вдень, потім ОСОБА_21 і ОСОБА_32 пішли. ОСОБА_17 шукала потім ОСОБА_33 , свідок сказала, що той не приходив. Шукали у сусідки, проте ОСОБА_21 виявився вдома. Близько 8 години їй зателефонувала ОСОБА_23 та сказала, що батьки сваряться. Вона телефонувала ОСОБА_17 , проте та сказала, що все добре. Про те, що сталося дізналася наступного дня. Про конфлікти між ОСОБА_24 та ОСОБА_34 вона нічого не знає. Колись сварила його ОСОБА_17 за якісь останні 200 гривень, проте любила. Вказала, що коли ОСОБА_23 телефонувала до неї, ОСОБА_11 в телефон її теж просив прийти. Чому саме прийти - не знає, вони просто сказали що батьки сваряться. ОСОБА_23 телефонувала з телефону ОСОБА_35 . Вказала, що раніше конфліктів не було, вони втрьох з ОСОБА_11 приходили до них.

16 жовтня 2025 року свідки ОСОБА_27 та ОСОБА_30 після повторного перегляду відеозапису із бодікамери пояснили, що не пам`ятають аби вони наносили удари потерпілому. Вказали, що застосовували спецзасоби аби припинити правопорушення. Вказали, що бодікамера була лише одна у ОСОБА_36 . Перший вказав, що не наносив ушкоджень потерпілому, а другий зазначив, що може замахувався.

В судовому засіданні 29 жовтня 2025 року судово-медичний експерт ОСОБА_37 пояснив, що теоретично потерпілий міг отримати тілесні ушкодження якби наткнувся на ніж, але практично це маловірогідно; при падінні на ніж міг отримати ушкодження лише тоді якби ніж стирчав лезом догори. Повідомив, що оскільки потерпілого доставили через 40 хвилин, той втратив 50% крові при внутрішньочеревній кровотечі. Пояснив, що медична допомога в цьому випадку була б ефективною, якби на першому етапі швидка невідкладно наклала асептичну пов`язку та доставила потерпілого в хірургію. Другим етапом мало бути надання допомоги в хірургії, а третім етапом крововідновлення. Те, що потерпілий близько 30 хв. лежав на животі при таких ушкодженнях селезінки, нирки, внутрішній гематомі - не впливало на крововтрату у потерпілого, при таких ушкодженнях положення тіла не має значення.

Пояснив, що для проведення експертизи йому було надано історію хвороби потерпілого і труп. При остаточному висновку у потерпілого було виявлено 0,92 % проміле алкоголю в крові, проте при надходженні до лікарні в його крові було більше, а саме як зазначено в описовій частині висновку 1,56 % проміле.

Зазначив, що висновок про те, що у потерпілого була колото-різана рана він зробив, враховуючи співвідношення глибини рани над її зовнішніми розмірами, а також враховуючи характерні краї рани. Пояснив, що на місці події при огляді потерпілого поліцейськими на футболці міг бути виявлений поріз. Вказав, що приймав участь на слідчому експерименті, вказав, що ніж скоріш за все нападник тримав прямо та зазначив, якщо між учасниками події була бійка та потерпілий був нахилений до обвинуваченого - не виключено. що міг наштрикнутися на ніж. Але такі питання йому слідчий не ставив.

Свідок ОСОБА_38 в судовому засіданні 30.10.2025 р. пояснив, що працює лікарем-анестезіологом в КП «КНП ВБЛ» ВМР. Точну дату та час він не пам`ятає, проте пам`ятає, що потерпілий молодий чоловік поступив відразу в операційну у вкрай важкому стані з проникаючим пораненням черевної порожнини та внутрішньою кровотечею. Зазначив, що забір крові на алкоголь роблять працівники хірургічного відділення. Вказав, що в швидкій немає лікарів там або фельдшер, або парамедик. Зазначив, що він особисто займався реанімаційними заходами та підготовкою пацієнта до операції. Свідомість у пацієнта була сплутана, контакту не було, операцію робив хірург Рожнятівський та при лапаратомії черевної порожнини було виявлено, що там було багато крові. Зазначив, що при такому пораненні крові може виходити назовні, але потрапляє в основному в середину. Зазначив, що хтось наче казав, що кров наче була на місці події чи в швидкій. Реанімаційними заходами в даному випадку були непрямий масаж серця та штучна вентиляція легень. Після чого провели операцію, проте пацієнт був у вкрай важкому стані та у свідомість не приходив. Зазначив, що швидка при такій ситуації мала зробити пов`язку і ін`єкції, проте він не пам`ятає чи мали місце такі дії відносно пацієнта з боку співробітників швидкої.

Малолітня свідок ОСОБА_39 в присутності законного представника батька ОСОБА_40 та психолога ОСОБА_41 в судовому засіданні 30 жовтня 2025 р. пояснила, що десь на протязі року вони проживали з мамою та дядьком ОСОБА_42 у нього вдома. Її брат ОСОБА_11 приходив інколи ночувати, поїсти, погуляти. Інколи спав в них, інколи у батька. Того дня брат прийшов поїсти, потім пішов на роботу, потім вони пішли на рибалку. Коли вони повернулись, то вдома було розбите дзеркало. На вулиці було ще видно. ОСОБА_43 плакала, вона не пам`ятає чому. ОСОБА_11 хотів помирити маму та дядю ОСОБА_44 , оскільки ті посварилися. Вона викликала поліцію, швидку, а поліція заарештувала ОСОБА_11 і дядю ОСОБА_33 . Поліцейський вдарив ОСОБА_11 по спині і тому стало боляче. Вона викликала швидку. ОСОБА_45 не бив. ОСОБА_11 питав чому мати посварилася з вітчимом, ті не повідомляли. Мати була випивша. Чи вживав алкоголь дядько ОСОБА_46 вона не пам`ятає. ОСОБА_47 бив маму, у неї був синець на оці. ОСОБА_11 це бачив, проте мати сказала, що сама вдарилась об драбину. ОСОБА_11 хотів їх помирити, але дядько ОСОБА_46 не хотів, посміхнувся і ОСОБА_11 його першим вдарив кулаком по щоці, той впав, встав і почалася бійка. Це було в приміщенні кухні. Вони билися кулаками, потім хтось взяв стілець, хотів ним вдарити, ОСОБА_11 перехопив і стілець вона забрала. Мама їх розбороняла, потім ОСОБА_11 вибіг, кудись побіг та повернувся з палицею, стукав нею в двері. ОСОБА_47 прочинив двері і ОСОБА_11 потрапив палицею в щілину. Бачила як вони валялися на землі на подвір`ї та бачила ніж, який лежав в тому місці де була драбина на дах. Це був чорний ніж з кастетом, його знайшов ОСОБА_11 і приніс додому до дядько ОСОБА_48 , брат носив його в сумці, мати сказала його покласти вдома і той поклав його на арку, де він лежав. Не знає хто брав ніж. Коли приїхали поліцейські, то на дядька ОСОБА_33 і на ОСОБА_11 надягли кайданки. ОСОБА_11 шарпався, бо в нього був пробитий бік, поліцейські вдарили його по спині. Оскільки ОСОБА_11 задихався, вона викликала швидку, проте її не могли зрозуміти і вона дала телефон поліцейському і той пояснив, що потрібно їхати на АДРЕСА_2 . ОСОБА_49 забрала брата.

Як брали ніж з арки того дня вона не бачила, ОСОБА_11 першим вдарив вітчима в будинку, той його виштовхнув і замкнувся в хаті. ОСОБА_11 повернувся помститись за маму і в нього була палиця. Вітчима ОСОБА_11 вдарив один раз. Мати просила поліцейських зняти кайданки, проте у тих зламався ключ та вони викликали ще один наряд. Ті приїхали до приїзду швидкої. Того дня ОСОБА_11 випив одну пляшку енергетика. Коли вона чекала поліцію, то бачила, що вітчим лежав на ОСОБА_11 . Палицю і ніж забрали поліцейські. Ніж лежав неподалік від груші та від літньої кухні. Вказала, що не бачила як бив ножем обвинувачений її брата. Поліцейські раз палицею вдарили ОСОБА_11 . Мама кілька разів просила поліцейських зняти кайданки з ОСОБА_11 . ОСОБА_11 тримався за бік. Кайданки не зняли, бо зламався ключ, тому викликали ще поліцію.

Свідок ОСОБА_50 , який працює хірургом Вознесенської ЦРЛ, в судовому засіданні 17 листопада 2025 року пояснив, що ОСОБА_26 було доставлено в край важкому стані, з порушенням роботи дихальної та серцевої системи. Реаніматолог провів відповідні заходи та забезпечив роботу серця потерпілого. Після чого свідок проводив операцію, яка тривала близько двох годин. В черевній порожнині потерпілого було багато крові, тому було проведено операцію. Свідок вказав, що на лобі потерпілого теж були ушкодження, які він зашивав, ушкодження ще були на задній поверхні тіла на сідницях. Пояснив, що чим швидше ШМД доставила б потерпілого то він міг би мати більше шансів на життя. Проте його стан при доставленні до лікарні був вкрай важким. Також вказав, що потерпілий надійшов у край важкому стані, без ознак життєвої діяльності, без свідомості. Реаніматолог його успішно реанімував, він оглянув рану, вона була проникаюча, у черевній порожнині була кров, тому була проведена лапаротомія, при огляді були виявлені синці під лівим підребер`ям, синці лівої сідниці та лівого стегна. Основним було проникаюче поранення з пошкодженням селезінки. Операція тривала приблизно дві години.

Свідок ОСОБА_51 в судовому засіданні 26 листопада 2025 року пояснив, що оперативність надання першої медичної допомоги має значення. Зазначив, що він працює хірургом. При направленні потерпілого на операцію він присутнім не був. Його викликав черговий хірург та він прибув, коли операція вже закінчувалася. Колеги зробили все можливе та зупинили кровотечу. Стан потерпілого ОСОБА_26 був вкрай важкий. Вказав, що при такому ушкодженні доцільно аби потерпілий перебував в лежачому положенні. Вказав, що коли він прибув, то потерпілий перебував під наркозом та чи приходив він до тями свідок не знає, так як ОСОБА_10 був в реанімації. Кровотеча була внутрішня та ушкодження було дуже серйозне, зовнішньо при такій травмі як правило нічого не видно. Ушкодження помітити важко, так як кров тече в середину.

Свідок ОСОБА_52 в судовому засіданні 26 листопада 2025 року пояснив, що працює криміналістом в Вознесенському РУП та він був залучений як спеціаліст та виготовляв фототаблиці під час складання протоколу огляду трупу ОСОБА_22 . Фото він робив як зазвичай, чи давав якісь вказівки слідчий не пам`ятає. Робив фото обличчя трупу, чи перевертав тіло не пам`ятає. Трупні плями він не оглядав. Пам`ятає, що робив фото синців на лобі та на руках. Судово-медичного експерта під час огляду трупу не було.

На підставі документів та висновків експертизи, що були надані стороною обвинувачення, встановлено наступне.

В провадженні є рапорт, зареєстрований в ІТС за №2773 22.02.2025 про те, що до поліції надійшло повідомлення із служби 102 що 22.02.2025 о 20:01 до Вознесенська ЦРЛ доставлений БШМД №111 ОСОБА_8 . Діагноз - проникаюче ножове поранення грудної клітини (6-7 міжреберя зліва). Обставини невідомі, перебуває у реанімації.

Згідно із заявою ОСОБА_9 від 22 лютого 2025 року вона надала дозвіл поліції на огляд домоволодіння в АДРЕСА_2 та на підставі проведеного огляду домоволодіння за цією адресою (протокол огляду місця події від 22.02.2025 року з фототаблицями) було встановлено, що на подвір`ї серед речей є розбите скло. На бетонному покритті були виявлені плями бурої речовини, схожі на кров, у найбільшому діаметрі 5 см та ще виявлено пляму у найбільшому діаметрі 2 см. Із вказаних плям було зроблено змиви. На подвір`ї було виявлено ніж, виготовлений з металу, довжина леза 9 см та найбільша ширина 2,5 см. На обох частинах леза є нашарування речовини бурого кольору, зовні схожі на кров, у сухому стані. Довжина рукоятки 12,3 см. На кінці рукоятки є ручка у вигляді літери Р довжиною 12 см. З леза ножа зроблено змив. Також на виявленій під час огляду палиці є нашарування речовини бурого кольору у вигляді плям у сухому стані. Палиця циліндричної форми довжиною 45 см у діаметрі 2,5 см. Знайдені об`єкти було вилучено. Під час проведення огляду було виготовлено фототаблиці, серед яких зроблено знімки знайденого ножа зі слідами РБК (зображення 6-8), шматка дерев`яної палиці зі слідами РБК (зображення 9-11), виявленої плями РБК на асфальті подвір`я (зображення 12-13).

Постановами слідчого від 22.02.2025 визнано речовими доказами предмет, ззовні схожий на металевий ніж, та дерев`яну палицю зі слідами речовини бурого кольору, ззовні схожу на кров, та здано до кімнати зберігання речових доказів Вознесенського РУП.

Крім того постановою слідчого від 23.02.2025 визнано речовими доказами: змив з плями речовини бурого кольору, виявленої на бетонному покритті подвір`я домоволодіння; змив речовини бурого кольору з леза ножа; зразки букального епітелію підозрюваного ОСОБА_6 ; дактилокарту зі зразками відтиску папілярних узорів пальців та долонь рук підозрюваного ОСОБА_6 ; змиви речовини з долонь правої та лівої рук підозрюваного ОСОБА_6 та речові докази після проведення експертного дослідження здано до кімнати зберігання речових доказів Вознесенського РУП.

На підставі протоколу затримання від 22-23 лютого 2025 року встановлено, що ОСОБА_6 було затримано 22 лютого 2025 року о 23 годині 22 хвилин в приміщенні кімнати прийому громадян Вознесенського РУП в присутності адвоката ОСОБА_53 . Під час затримання у підозрюваного нічого вилучено не було та ОСОБА_6 на підставі ст.63 Конституції України відмовився надавати покази.

У довідці КП «КНП Вознесенська багатопрофільна лікарня» від 22.02.2025 року зазначено, що з 19.49 год. ОСОБА_8 знаходився на лікуванні в хірургічному відділенні/реанімації з діагнозом колото-ріжуче проникаюче поранення черевної порожнини з пошкодженням діафрагми, селезінки, лівої нирки. Зачеревинна гематома. Гемапеританіум. Геморогічний шок ІУ ст. Лівобічний пневмоторакс. Оперований, госпіталізований в хірургічне відділення.

Згідно із протоколом огляду від 23 лютого 2025 року слідчим в присутності понятих в приміщенні палати реанімаційного відділення Вознесенської багатопрофільної лікарні було оглянуто труп потерпілого ОСОБА_8 та зроблено відповідні фотознімки.

Як вбачається з копії лікарського свідоцтва про смерть №36 від ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , причина смерті: гостра крововтрата, внутрішньо-черевна кровотеча, одиночне колото-різане поранення живота.

Згідно із розпискою ОСОБА_9 від 23 лютого 2025 року вона отримала від працівників поліції мобільний телефон Редмі S сірого кольору імей НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 на зберігання.

Щодо потерпілої у вказаному провадженні, то у справі є заява ОСОБА_8 на ім`я начальника поліції від 24 лютого 2025 року, в якій вона просить притягнути до відповідальності ОСОБА_6 , який спричинив її брату ОСОБА_54 тілесні ушкодження, від яких настала смерть останнього, а також її заява про залучення як потерпілої від 24 лютого 2025 року та відповідна постанова слідчого про це від 24 лютого 2025 року.

На запит слідчого від 24 лютого 2025 року начальник поліції листом від 25 лютого 2025 року надав копію графіку несення служби співробітниками СРПП Вознесенського РУП, з якого вбачається, що поліцейські ОСОБА_27 та ОСОБА_30 були на чергуванні 22 лютого 2025 року (в день події, що вказана в обвинувальному акті).

Ухвалою слідчого судді від 26 лютого 2025 року було накладено арешт на предмет, ззовні схожий на ніж, та дерев`яну палицю зі слідами речовини бурого кольору, що були тимчасово вилучені під час огляду місця події на території домоволодіння по АДРЕСА_2

Згідно із протоколом проведення слідчого експерименту із підозрюваним від 25.02.2025 року ОСОБА_6 в присутності адвоката ОСОБА_55 , понятих, експерта надав пояснення та відтворив на статисті механізм нанесення ушкоджень потерпілому, про що до протоколу долучено відеозапис проведення цієї слідчої дії, який був оглянутий в судовому засіданні. При перегляді відеозапису встановлено, що спочатку за пропозицією слідчого підозрюваний надав покази про те, що того дня пив пиво, потім із ОСОБА_17 вони пили горілку у гостях у знайомої. Він прийшов додому. Сварився із ОСОБА_17 в кухні. На вулиці був ОСОБА_11 , який прийшов із ОСОБА_23 . ОСОБА_11 бив палицею в двері, кричав на нього, тому він викликав 102 та повідомив, що пасинок дебоширить. Він та ОСОБА_17 тримали двері в кухню. Він взяв ніж, що був у кухні, ОСОБА_17 прочинила двері, ОСОБА_11 йшов на нього з палицею. Він взяв ніж з кастетом, вийшов, а ОСОБА_11 біг, він виставив ніж і вони вдвох схлиснулися. Він стояв на одному місці, куди наніс удар не пам`ятає. Потім були поліція, швидка, його забрали. В дворі були ОСОБА_17 , ОСОБА_23 , конфліктів до того з ОСОБА_11 не було. В 13.50 год. після продовження запису по АДРЕСА_2 , де також участь в експерименті приймав експерт ОСОБА_56 , підозрюваний дав згоду на слідчий експеримент в своєму житлі. Вказав, що в кухні взяв ніж. Зазначив, що удар наніс наче лівою рукою. ОСОБА_11 бив по дверях. Стукав, тому він двері прочинив і вийшов. ОСОБА_11 біг на нього, він виставив ніж вістрям вниз. Вони разом наближалися. Підозрюваний вказав, що спричинив удар ненавмисно. Потерпілий летів на нього. Крові на ножі він не бачив. Де дів ніж не пам`ятає, мабуть викинув. ОСОБА_11 бігав та тікав, а його затримали. ОСОБА_11 біг по стежці. У експерта спитали про механізм спричинення тілесних ушкоджень той вказав, що не відповідає дійсності, оскільки у ОСОБА_26 ушкодження були в лівій стороні. На питання захисника підозрюваний вказав, що взяв ніж для захисту.

Згідно із заявою ОСОБА_20 від 23.02.2025 року на ім`я слідчого він відмовився від освідування на стан алкогольного сп`яніння.

На підставі постанови слідчого від 23 лютого 2025 року та згідно із протоколом від 23 лютого 2025 року було відібрано біологічні зразки для проведення експертизи у підозрюваного ОСОБА_6 .

На підставі запиту слідчого до ДСУ «Миколаївське ОБ СМЕ» від 05.03.2025 року листом 07.03.2025 року було надано зразок біологічного матеріалу (фрагмент зразку крові на марлі) ОСОБА_8 , які постановою слідчого від 07.03.2025 року було визнано речовим доказом та здано після проведення експертного дослідження до кімнати зберігання речових доказів Вознесенського РУП ГУНП.

На підставі запиту слідчого від 23.02.2025 року про дозвіл на отримання відеозаписів за 22.02.2025 з портативної нагрудної камери наряду СРПП Вознесенського РУП у складі ОСОБА_27 та ОСОБА_57 , які здійснювали виїзд для відпрацювання повідомлення, зареєстрованого в ІТС Вознесенського РУП за №2773 від 22.02.2025, з метою долучення відеозаписів до матеріалів провадження листом начальника Вознесенського РУП від 24.02.2025 року вказано, що було здійснено копіювання одного відеозапису, вивантаженого з цифрової нагрудної відеокамери Тесsаг-4500 за 22.02.2025 наряду СРПП Вознесенського РУП, які здійснювали виїзд для відпрацювання повідомлення №2773 від 22.02.2025 року та запис надано на DVD диску.

Вказаний запис двічі було оглянуто в судовому засіданні, в тому числі вдруге за участь свідків ОСОБА_28 та

ОСОБА_58 відеозапис вказує на те, що за викликом на місце події прибули двоє поліцейських, які затримали учасників бійки, одягли на них кайданки. При цьому ОСОБА_15 було нанесено удар палицею. На місці події окрім обвинуваченого та потерпілого знаходилися мати та сестра потерпілого. Поліцейські виявили знаряддя злочину. Запис свідчить, що потерпілий після події почував себе погано, пороте перебував у кайданках. О 19.23 поліцейський телефонує в швидку, о 19.27 прибуває інший наряд, о 19.29 поліцейські наказують потерпілому вставати. О 19.34 год потерпілого забирає швидка.

Протокол огляду відеозапису від 24 лютого 2025 року свідчить про те, що на наданому диску є один файл з назвою «0» формату «КМР - MP4 Audio/Video File (MP4)» розміром. Слідчим встановлено, що запис камери має чорно-біле зображення, періодами кольорове, зі звуком, фіксацію якого здійснює працівник поліції на бодікамеру, якого далі зазначено як особа №1. Об`єктив камери фіксує вхід через металеву браму на територію домоволодіння. В ході огляду даного відео-файлу встановлено, що його часові межі з 19:12:29 год. по 19:42:29 год. від 22.02.2025.

О 19:12:28 згідно часових меж біля металевих воріт стоїть особа жіночої статті, приблизним віком 5-15 років, маленького зросту, одягнена у верхній одяг із телефоном в руках, далі зазначена особа №2.

19:12:40 згідно часових меж особа №1 починає бігти по доріжці в середині території подвір`я та вголос одному із осіб каже: «В сторону, в сторону, ножик кинь, ножик кинь, кинь нож, всі на землю, всі на пол».

В цей момент відтворення відеозапису присутні 2 особи чоловічої статті віком 20-30 років (далі зазначено як особа №3) та 25-35 років (зазначена як особа №4), які одягнені у спортивні штани та кофти темних кольорів, які бились між собою та їх намагалась розтягнути особа жіночої статі віком 30-40 років (зазначена як особа №5).

19:13:28 особа №2 каже: «У нього нож був, у нього нож був». Далі видніється ще одна особа чоловічої статі віком 20-30 років (зазначена як особа №6), в одязі на якому присутні емблеми поліції, який разом із особою №1 затримують осіб №3 та №4, застосовуючи кайданки.

Далі особа №5 висловлюється нецензурною лайкою у бік працівників поліції, веде себе неналежним чином. О 19:13:28 особа №1 запитує: «Так, де ножик?» на, що йому особа №2 відповідає: «У нього був, у нього був». Далі працівники поліції намагаються встановити обставини події, також підтримую зв`язок із іншими нарядами поліції для прибування на місце події.

19:23:21 згідно часових меж особа №1 телефонує по телефону на лінію 103 та просить оператора лінії пришвидшити карету швидкої допомоги, яку визивала особа №2 за адресою вул.Космонавтів, 53.

19:24:03 особа №1 нагинається та об`єктив камери фіксує предмет, ззовні схожий на ніж із металевою скобою внизу рукоятки, промовляючи: «Саш, ну тут єсть кров, отойди от ножа».

19:28:55 особа №1 нагинається та об`єктив камери фіксує особу №3, яка лежить, скрутившись на землі та особа №1 до нього звертається: « ОСОБА_11 , вставай, треба його на табуретку посадить, холодна ж земля».

19:30:15 зліва від камери об`єктиву з`являється особа чоловічої статі, яка одягнута у речі помаранчевих кольорів, та запитує у особи №3: «Як звать тебе» далі особа №1 підсвічує ліхтарем у бік особи №3, якому надають допомогу.

19:30:15 особа №1 каже: «А, ОСОБА_59 , дивись, єсть, під ребро», хтось каже: «Пирнули, чи шо?», особа №1 відповідає: «Да».

Далі особа №5 продовжує висловлюватись нецензурною лайкою у бік працівників поліції, веде себе не належним чином.

Після чого підносять ноші та працівники поліції допомагають покласти особу №3 на них. Також об`єктив камери фіксує особу чоловічої статті, одягнену у одяг з емблемами поліції, якій інші працівники поліції починають розповідати всі обставини події.

Постановою слідчого від 24.02.2025 року визнано речовим доказом диск Verbatim DVD-R об`ємом 4,7 Гб, на якому збережено відеозапис, що був вивантажений з цифрової нагрудної відеокамери наряду СРПП Вознесенського РУП.

Довідка про результати розгляду повідомлення зі служби 102 від 23 лютого 2025 року свідчить про те, що 23.02.2025 до Вознесенського РУП надійшло повідомлення із служби 102 про те, що в ІТТ №3 затриманий ОСОБА_6 має тілесні ушкодження, просить направити СОГ для написання заяви. В ході відпрацювання виклику ОСОБА_6 пояснив, що 22.02.2025 в нього стався конфлікт з пасинком ОСОБА_8 , в ході чого відбулась бійка. ОСОБА_6 написав заяву, в якій просив подальшу перевірку за фактом спричинення йому тілесних ушкоджень не проводити, так як за вказаним фактом нікого до відповідальності притягувати не бажає. Від проходження судово-медичної експертиза відмовився. Від письмової відповіді також відмовився, тому перевірку було припинено.

Згідно із повідомленням начальника СД Вознесенського РУП на ім`я начальника поліції (без дати та номеру) вказано, що у зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення та неможливістю у зв`язку з цим внесення відповідної інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань було направлено матеріали, зареєстровані в ІТС Вознесенському РУП за №2777 від 23.02.2025 для їх розгляду згідно із Законом України «Про звернення громадян» або в порядку, визначеному КУпАП.

Начальнику СД начальник поліції направив матеріали ЖЄО №2777 від 23.02.2025 для прийняття рішення в порядку ст.214 КПК України, а саме рапорт від 23 лютого 2025 року №2777 про те, що 23.02.2025 року було отримано заяву як інші тілесні ушкодження, в результаті опрацювання якої встановлено, що 23.02.2025 о 03:18 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 23.02.2025 о 03:18 в м.Вознесенськ, вул.Київська буд.24, ITT доставлено з тілесними ушкодженнями ОСОБА_6 за ст.208, 121 ч.1. Ушкодження отримав під час бійки з пасинком.

Згідно із заявою ОСОБА_6 від 23 лютого 2025 року на ім`я начальника поліції він відмовився від проходження СМЕ та просив припинити перевірку по факту наявних у нього тілесних ушкоджень, зазначив, що претензій ні до кого не має.

ОСОБА_6 надав дізнавачу 23 лютого 2025 року пояснення що він отримав тілесні ушкодження під час бійки з пасинком.

Згідно із довідкою про фіксацію тілесних ушкоджень від 23 лютого 2025 року у ОСОБА_6 було виявлено садна на обличчі та на лівому лікті та згідно з консультаційним висновком спеціаліста ОСОБА_6 може утримуватися в умовах ІТТ.

Листом від 14.04.2025 року КНП «МОЦЕМД та МК» МОР на запит слідчого від 09.04.2025 року повідомлено, що 22.02.2025 року о 19.19 год на 103 надійшов виклик №406 з приводу необхідності надання екстреної медичної допомоги громадянці за адресою м.Вознесенськ, вул.Космонавтів 53. Виклик надійшов з номеру телефону НОМЕР_3 . Зазначено, що копія карти виїзду ШМД не може бути надана згідно ст.32 Конституції, ч.1 ст.39-1 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», ч.1 ст.286 Цивільного кодексу України). Надано копію картки виклику №406 та аудіозапис виклику №406 від 22.02.2025 року.

Копія картки виклику №406 від 22.02.2025 року свідчить про те, що виклик було прийнято о 19.19 год., а закінчення було о 20.00 год. Зазначено про травму голови внаслідок побиття за адресою вул.Космонавтів 53 в м.Вознесенську.

Запис на 103, який було прослухано під час судового засідання, свідчить, що виклик здійснила ОСОБА_60 та при розмові давала телефон поліцейському, що був на місці події. Дитина казала диспетчеру, що поліція вже на місці та на прохання диспетчера давала телефон поліцейському, який на питання диспетчера відповів, що матері швидка не потрібна. Про те, що швидка потрібна саме ОСОБА_15 нічого не казав.

Постановою слідчого від 14.04.2025 року визнано речовим доказом диск Verbatim CD-R об`ємом 700 Мб. на якому збережено аудіозапис виклику №406 від 22.02.2025.

На підставі запиту слідчого від 14 квітня 2025 року управлінням організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Миколаївській області було надано копію аудіозапису звернення на лінію 102, зареєстрованого до ЄО Вознесенського РУП за №2768 22 лютого 2025 року на диску.

Вказаний запис було прослухано в судовому засіданні та встановлено, що ОСОБА_60 не повідомляла поліції про спричинення ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 . Дитина здійснила виклик за адресою Крим-Кавказ, 53. Казала, що вітчим побив матір. На питання диспетчера чи є хто постарше кликала ОСОБА_11 .

Постановою слідчого від 15.04.2025 року визнано речовим доказом диск Verbatim CD-R об`ємом 700 Мб, на якому збережено аудіозапис звернення на спецлінію 102 ГУНП в Миколаївській області за № 2768 від 22.02.2025.

Постановою слідчого від 10 березня 2025 року було призначено проведення комплексної експертизи та згідно висновку експертизи №КСЕ-19/115-25/4139 від 20.03.2025 року встановлено, що на поверхнях ножа слідів папілярних узорів рук (слідів пальців та долонних поверхонь) не виявлено; згідно із висновком експертизи від 21.03.2025 року №КСЕ-19/115-25/4139 встановлено, що предмет, наданий на експертизу, є комбінованою холодною зброєю колюче-ріжучої та ударно-дробильної дії - кастет-ножем, що виготовлений промисловим способом.

Постановою слідчого від 22.02.2025 року вважати вірним пункт 2 постанови, а саме - речовий доказ здати після проведення експертного дослідження, що поміщений до сейф-пакунку №5819852, до кімнати зберігання речових доказів Вознесенського РУП. Також є квитанції про отримання на зберігання речових доказів: ніж-кастет; дактилокарта на ім`я ОСОБА_6 ; змиви речовини з долонь правої та лівої рук підозрюваного ОСОБА_6 .

Рапорт від 09.04.2025 року свідчить про те, що 09.04.2025 року поліція отримала рапорт та зареєстровала до ЄО за №4714 від 09.04.2025 року про те, що під час розслідування провадження №0000165 за ч.2 ст.121 КК України було встановлено, що згідно висновку експерта №КСЕ-19/115-25/4139 від 21.03.2025 предмет, наданий на експертизу, є комбінованою холодною зброєю колюче-ріжучої та ударно-дробильної дії. Надано також сам рапорт слідчого (без дати) про дозвіл зареєструвати злочин за ч.2 ст.263 КК України.

09 квітня 2025 року слідча зробила запит начальнику сектору контролю обігу зброї Вознесенського РУП з приводу інформації про те, чи є ОСОБА_21 власником будь-якого виду зброї, на що отримала відповідь від 10 квітня 2025 року що за ОСОБА_6 будь-яка зброя не зареєстрована та не задекларована.

На підставі постанови слідчого про призначення судово-медичної експертизи від 23 лютого 2025 було проведено експертизу та згідно висновку експерта №36 від 12 травня 2025 року на підставі даних судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 , приймаючи до уваги відомі обставини справи, результатів додаткових досліджень, експерт прийшов до висновків про те, що при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 виявлено одне проникаюче колото-різане поранення передньої черевної стінки з ушкодженням лівого купола діафрагми з пересіченням по ходу ранового канала хряща 10-го ребра, з пораненням лівої нирки та селезінки, яке ускладнилось масивною внутрішньочеревною та внутрішньоплевральною кровотечею, що призвело до явищ геморагічного шоку, що виявилося безпосередньою причиною смерті. Вказане ушкодження виникло незадовго до потрапляння потерпілого до лікувального закладу, від травматичної дії предмета, що володіє колюче-ріжучими властивостями, не виключено лезом ножа, в область передньої черевної стінки спереду зліва, в напрямку спереду назад, на глибину близько 12-13 см, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження та перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, відповідно п.2.1.1. «а», 2.1.2, 2.1.3 «к» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 р. Як правило напрямок ранового каналу при колото-різаних ушкодженнях збігається з напрямом дії колючо-ріжучого знаряддя. Дане ушкодження є колото-різаним, що підтверджується превалюванням глибини рани над її шириною.

Крім того на тілі потерпілого виявлені ушкодження у вигляді синців на обличчі, садна на спинці носу, садна на правій кисті, які по своїм морфологічним характеристиками виникли незадовго до потрапляння до лікувального закладу від травматичної дії тупого предмета (предметів), особливості контактної поверхні якого (яких) в морфології ушкоджень не відобразилися, могли утворитися від удару (ударів) кулаками, взутими ногами та ін. Вказані ушкодження мають незначні скороминущі наслідки строком не більше 6-ти днів, відповідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 р, мають ознаки легких тілесних ушкоджень, в причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають.

Всі ушкодження спричинені прижиттєво, що підтверджується наявністю реактивних змін (клітинної реакції) у ділянках ушкоджень.

Враховуючи ступінь прояву реактивних змін в ушкодженнях у вигляді різаних та колото-різаних ран (дані гістологічного дослідження): «...Розлад кровообігу внутрішніх органів у вигляді нерівномірного наповнення з переважним їх малокров`ям, ознаками шунтування у нирках, порушенням реологічних властивостей крові (внутрішньосудинний лейкоцитоз, сепарація крові). Ознаки «шокової» реакції у печінці....» можливо припустити, що з моменту заподіяння ушкоджень до настання смерті потерпілого пройшов незначний проміжок часу (від декількох хвилин до декількох десятків хвилин), протягом яких вчинення потерпілим самостійних активних дій (кричати, ходити, бігти, повзти) не виключається; однак після спричинення ушкодження у вигляді колото-різаної рани передньої черевної стінки з ушкодженням лівої нирки та селезінки з масивною внутрішньочеревною та внутрішньоплевральною кровотечею така можливість вкрай малоймовірна.

Не виключається можливість утворення ушкоджень у вигляді синців та саден в один і той же час з колото-різаним пораненням черевної порожнини.

Послідовність заподіяння тілесних ушкоджень визначити не представляється можливим через відсутність переконливої різниці у ступені прояву реактивних змін у ділянках ушкоджень.

Смерть ОСОБА_8 знаходиться у прямому причинному зв`язку з наявним у нього колото-різаним проникаючим пораненням передньої черевної стінки, яке призвело до розвитку масивної внутрішньої кровотечі та небезпечного стану - геморагічному шоку, який і явився безпосередньою причиною смерті, що підтверджується наступними морфологічними даними: порушення реологічних властивостей крові (Розлад кровообігу внутрішніх органів у вигляді нерівномірного наповнення з переважним їх малокров`ям, ознаками шунтування у нирках, порушенням реологічних властивостей крові (внутрішньосудинний лейкоцитоз, сепарація крові). Ознаки «шокової» реакції у печінці; нерівномірно виражений набряк головного мозку; вогнища набряку, гострої емфіземи, ділянки дистелектаза в легенях; нерівномірне венозне кровонаповнення внутрішніх органів.

При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_8 виявлений етиловий спирт 0,92%о вказана кількість етилового спирту, як правило, відповідає легкому алкогольному сп`янінню.

В наданій медичній документації вказано, що смерть ОСОБА_8 настала о 3-45 годині 23.02.2025 року. Ступінь вираженості трупних явищ відповідає вказаному строку.

На сторінці 3 описової частини висновку вказано, що у ОСОБА_26 спочатку було виявлено 1,59 проміле.

Листом прокурора від 07 жовтня 2025 року обвинуваченому ОСОБА_6 та його захиснику згідно ст.290 КПК України були надано копії документів, а саме висновки експертиз №СЕ-19/115-25/4396-БД від 12.08.2025; №СЕ-19/115-25/4397-БД від 12.08.2025; №СЕ-19/115-25/4399-БД від 08.08,2025; №СЕ-19/115-25/4398-БД від 28.08,2025.

Зазначені експертизи були призначені під час досудового слідства, проте завершені після направлення обвинувального акту до суду.

Так постановою слідчого від 10 березня 2025 року було призначено проведення судової молекулярно-генетичної експертизи та згідно із висновком експертизи від 07.08.2025 року №СЕ-19/115-25/4397-БД встановлено генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_8 .

Постановою слідчого від 10 березня 2025 року було призначено молекулярно-генетичної експертизи та згідно із висновком експертизи від 07.08.2025 року №СЕ-19/115-25/4396-БД встановлено, що на фрагменті дерев`яної палиці (об`єкт № 1) виявлено клітини з ядрами з домішкою крові людини та встановлено їх генетичні ознаки; на фрагменті дерев`яної палиці (об`єкт № 2) виявлено клітини з ядрами без домішки крові людини та встановлено їх генетичні ознаки, які є змішаними та для ідентифікації не придатні; ДНК-профіль клітин з ядрами з домішкою крові людини, виявлених на фрагменті дерев`яної палиці (об`єкт № 1) збігається з ДНК-профілем зразка крові ОСОБА_61 та не збігається з ДНК-профілем зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_6 . Походження генетичних ознак клітин з ядрами з домішкою крові людини, виявлених на фрагменті дерев`яної палиці (об`єкт 1) від підозрюваного ОСОБА_6 виключається. Висловитись про походження генетичних ознак клітин з ядрами без домішки крові людини, виявлених на фрагменті дерев`яної палиці (об`єкт № 2) від ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_6 не представляється за можливе.

Постановою слідчого від 10 березня 2025 року було призначено молекулярно-генетичної експертизи та згідно із висновком експертизи №СЕ-19/115-25/4399-БД від 08.08.2025 року у змиві з бетонного покриття подвір`я (об`єкт № 1) виявлено клітини з ядрами з домішкою крові людини та встановлено їх генетичні ознаки, що збігаються з ДНК-профілем зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_6 та не збігаються з ДНК-профілем зразка крові ОСОБА_8 . Походження генетичних ознак клітин з ядрами з домішкою крові людини, виявленої у змиві з бетонного покриття подвір`я (об`єкт №1) від ОСОБА_8 виключається.

Постановою слідчого від 10 березня 2025 року було призначено молекулярно-генетичної експертизи та згідно із висновком експертизи від 28.08.2025 року №СЕ-19/115-25/4398-БД у змиві РБК з предмету зовні схожого на ніж (об`єкт № 1) виявлено клітини з ядрами з домішкою крові людини та встановлено їх генетичні ознаки, що збігаються з ДНК-профілем зразка крові ОСОБА_8 та не збігаються з ДНК-профілем зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_6 . Походження генетичних ознак клітин з ядрами з домішкою крові людини, виявлених у змиві РБК, з предмету, зовні схожого на ніж (об`єкт № 1), від підозрюваного ОСОБА_6 виключається.

Суд, дослідивши під час розгляду кримінального провадження докази та оцінивши їх в сукупності із врахуванням вимог ч.1 ст.89 та ст.94 КПК України, покази обвинуваченого та потерпілої, свідків, документи та висновки експертиз, дані про наявні у справі речові докази, кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.263 КК України як носіння іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу та за ч.2 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

При кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.263 КК суд враховує те, що в Постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 26.04.2002 «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами» визначено, що: «8. До холодної зброї належать предмети, які відповідають стандартним зразкам або історично виробленим типам зброї, чи інші предмети, що справляють колючий, колючоріжучий, рубаючий, роздроблюючий або ударний ефект (...кастет тощо), конструктивно призначені для ураження живої цілі за допомогою м`язової сили людини або дії механічного пристрою. 11. Незаконне носіння холодної… зброї …є умисними, вчиненими без передбаченого законом дозволу діями по їх переміщенню особою безпосередньо при собі (в руках, одязі, сумці, спеціальному футлярі, транспортному засобі тощо)».

Тоді як з даних протоколу про проведення слідчого експерименту із підозрюваним від 25.02.2025 року вбачається, що ОСОБА_6 в присутності адвоката ОСОБА_55 , понятих, експерта надав пояснення та відтворив на статисті механізм нанесення ушкоджень потерпілому, про що до протоколу долучено відеозапис проведення цієї слідчої дії. Обвинувачений, тоді підозрюваний, вказав, що взяв ніж з кастетом, вийшов, а ОСОБА_11 біг, а він виставив ніж і вони вдвох схлиснулися. Він стояв на одному місці, куди наніс удар не пам`ятає.

Те, що ОСОБА_6 ніс кастет від місця, де той зберігався (арка в кухні) до місця, де відбулася бійка з потерпілим, - свідчать пояснення самого обвинуваченого, а також малолітнього свідка ОСОБА_62 .

Сам обвинувачений в поясненнях вказав, що брав ніж з арки, що була в приміщенні літньої кухні, та ОСОБА_6 пояснив, що далі події відбувалися вже в подвір`ї.

Тобто обвинувачений дійсно переносив/носив кастет в руках, переміщаючи його при собі та тримаючи в руках до моменту спричинення ушкоджень потерпілому.

Отже його дії підлягають кваліфікації за ч.2 ст.263 КК України та мають всі ознаки складу злочину, що передбачений цією нормою КК України.

Не спроможними є посилання сторони захисту на те, що смерть потерпілого є випадковою, не є наслідком дій обвинуваченого, а навпаки є наслідком дій поліцейських, що прибули на виклик та результатом несвоєчасного надання потерпілому медичної допомоги.

Так суд враховує вимоги Постанови Верховного Суду від 05 червня 2024 року справа № 740/1925/22 провадження № 51-623 км 24, де зазначено, що: «умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, належить до злочинів із похідними наслідками, де тяжкі тілесні ушкодження і смерть потерпілого перебувають у необхідному причинному зв`язку із вчиненим суспільно небезпечним діянням.

Особливістю необхідного причинного зв`язку в кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.121 КК, є його розвиток від суспільно небезпечного діяння до наслідку у виді тяжкого тілесного ушкодження (проміжного) і далі до наслідку у виді смерті потерпілого (похідного).

Як і будь-який необхідний причинний зв`язок, він відображає закономірності розвитку негативних (відносно охоронюваних відносин) властивостей діяння, яке містить реальну можливість настання інкримінованих наслідків.

Під час встановлення винуватості та її змісту в кожному конкретному випадку суд виходить з того, що вона об`єктивно існує в реальній дійсності, встановлює її на підставі аналізу всіх зібраних у справі доказів.

Ознаки суб`єктивної сторони вчиненого злочину та особливості психічного ставлення обвинуваченого до вчинених діянь і їх наслідків встановлюються судами на підставі характеру вчиненого діяння та об`єктивно-предметних умов його вчинення, на сукупності встановлених судом фактичних обставин вчиненого злочину, що закріплені належними і допустимими доказами, зібраними в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законом, та оціненими відповідно до вимог ст.94 КПК.

Встановлюючи суб`єктивні ознаки складу злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК, необхідно виходити з того, що ознаками його суб`єктивної сторони є умисел на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, який може бути як прямим, так і непрямим, та необережність щодо наслідків.

Питання про умисел або відсутність такого умислу необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, поведінку засудженого та потерпілого, що передувала події, їхні стосунки.

Доказування суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК, досить часто ґрунтується не на одному чи кількох прямих доказах, а на аналізі саме сукупності всіх доказів, за якими встановлено характер дій обвинуваченого, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння, обстановку його вчинення тощо, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) таких елементів суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, як умисел щодо заподіяння тяжкого тілесного ушкодження та необережність щодо настання смерті людини».

В даній справі судом встановлено, що знаряддя вчинення злочину, яким спричинено тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_8 є ніж- кастет. Про те, що цей об`єкт є кастетом знав як обвинувачений ОСОБА_6 , так і свідок ОСОБА_39 , які надали покази про це суду. Вказали, що ніж приніс ОСОБА_11 та його зберігали на арці в кухні.

За показами обвинуваченого кастет знаходився на арці в кухні і саме він звідти його взяв як стверджував для захисту. Проте цьому передував конфлікт та бійка обвинуваченого та потерпілого в приміщенні кухні, після чого обвинувачений зачинився в кухні та міг уникнути подальших наслідків.

Проте після того як потерпілий стукав палицею в двері та конфліктував - обвинувачений взяв кастет та далі події відбувалися вже на подвір`ї. Отже, знаючи властивості наявної холодної зброї, ситуацію що склалася, обвинувачений діяв з умислом, так як міг розуміти та мав всі можливості для цього, що в ході бійки з ОСОБА_8 в його руках знаходився кастет.

Судово-медичний експерт ОСОБА_37 пояснив, що теоретично потерпілий міг отримати тілесні ушкодження якби наткнувся на ніж, але практично це маловірогідно; при падінні на ніж міг отримати ушкодження лише тоді якби ніж стирчав лезом догори.

Висновок СМЕ та пояснення судово-медичного експерта свідчать про те, що тяжке тілесне ушкодження, наслідком якого стала смерть потерпілого ОСОБА_8 , було наслідком застосування саме ножа-кастета. Так у потерпілого було виявлено одне проникаюче колото-різане поранення передньої черевної стінки з ушкодженням лівого купола діафрагми з пересіченням по ходу ранового канала хряща 10-го ребра, з пораненням лівої нирки та селезінки, яке ускладнилось масивною внутрішньочеревною та внутрішньо плевральною кровотечею, що призвело до явищ геморагічного шоку, що виявилося безпосередньою причиною смерті. Вказане ушкодження виникло незадовго до потрапляння потерпілого до лікувального закладу, від травматичної дії предмета, що володіє колюче-ріжучими властивостями, не виключено лезом ножа, в область передньої черевної стінки спереду зліва, в напрямку спереду назад, на глибину близько 12-13 см, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження та перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Дане ушкодження є колото-різаним, що підтверджується превалюванням глибини рани над її шириною.

Висновок експерта та інші матеріали провадження не містять даних про те, що супутніми причинами настання саме смерті потерпілого ОСОБА_8 від отриманого тяжкого тілесного ушкодження, що є колото-різаним, могли бути дії поліції, застосування ними фізичної сили чи спецзасобів при затриманні, або ж несвоєчасне прибуття швидкої чи не надання медичної допомоги.

Натомість як свідки, що є лікарями, що здійснювали операцію потерпілому та застосовували реанімаційні заходи, свідчили про те, що такі ушкодження викликають внутрішню кровотечу, яку складно виявити. Також вказали, що після операції потерпілий був живий, хоча і у важкому стані.

Результати молекулярно-генетичних експертиз свідчать про те, що на знарядді злочину, яким є ніж-кастет, є генетичні зразки крові потерпілого; на палиці, що була у потерпілого, є його генетичні ознаки, а в змивах, що були вилучені з території подвір`я за місцем вчинення злочину є генетичні ознаки крові обвинуваченого.

Окрім того при поміщенні до ІТТ у обвинуваченого були виявлені тілесні ушкодження, хоча і не встановлена їх тяжкість через відмову ОСОБА_6 від СМЕ, що свідчить про те, що такі ушкодження він міг отримати внаслідок дій потерпілого ОСОБА_22 .

Таким чином, пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення за ч.2 ст.121 КК України доведено, оскільки сукупність досліджених в судовому засіданні доказів поза розумним сумнівом вказують на те, що обвинуваченого був умисел на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження потерпілому, який був непрямим (оскільки він не бажав смерті потерпілого, проте свідомо припускав такі наслідки), та має місце необережність обвинуваченого щодо наслідків у вигляді смерті потерпілого.

При цьому суд враховує обставини провадження та положення ч.3 ст.24 КК України про те, що непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

При вирішенні питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує, що згідно із ст.65 КК України при призначенні покарання враховуються характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані, що характеризують особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відсутні дані про щире каяття обвинуваченого, оскільки відповідно до постанови Верховного Суду від 30 жовтня 2018 року у справі №559/1037/16-к провадження №51-3612км18 зазначено, що: «Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження».

Тоді як обвинувачений ОСОБА_6 вину за пред`явленим обвинуваченням не визнав, шкоду потерпілій не відшкодував і не намагався вчинити дій, спрямованих на відшкодування спричиненої шкоди.

Щодо інших пом`якшуючих обставин, то суд враховує, що згідно із п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання»: «5. Судам треба мати на увазі, що наведений у ч.1 ст.66 КК перелік обставин, які пом`якшують покарання, не є вичерпним. При призначенні покарання суд може визнати пом`якшуючими й інші обставини, не зазначені в ч.1 цієї статті (наприклад, вчинення злочину внаслідок...неправильної поведінки потерпілого). Визнання обставини такою, що пом`якшує покарання, має бути вмотивоване у вироку».

У даній справі встановлено, що поведінка потерпілого ОСОБА_8 була не правильною по відношенню до обвинуваченого ОСОБА_6 , так як потерпілий фактично першим розпочав конфлікт, за поясненнями свідка ОСОБА_63 наносив удари обвинуваченому, вибивав двері та між ними була бійка на подвір`ї, учасниками якої були як потерпілий, так і обвинувачений, у обвинуваченого були відповідні ушкодження при поміщенні в ІТТ (проте не визначена їх тяжкість через відмову від СМЕ), на місці події виявлено генетичні ознаки крові обвинуваченого, що дає суду можливість врахувати як пом`якшуючу відповідальність обставину неправильну /віктимну поведінку потерпілого.

Обставин, які обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст.67 КК України - судом не встановлено. Так обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого відповідно до ст.67 КК України в обвинувальному акті, що затверджено прокурором, зазначено п.6-1 вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах.

Проте досліджені судом докази цю обставину поза розумним сумнівом не підтвердили, оскільки потерпіла ОСОБА_8 надала покази, які свідчать про те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 не були членами однієї сім`ї. Потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що між ОСОБА_6 та її братом ОСОБА_8 не було сімейних стосунків, брат спочатку жив в житлі рідного батька, а потім інколи жив у матері. Мати жила з ОСОБА_19 роки два. ОСОБА_11 там постійно не був та в житлі Самарова ліжка чи кімнати не мав. Речі ОСОБА_14 там були частково.

Малолітній свідок ОСОБА_39 теж вказала, що десь на протязі року вони проживали з мамою та дядьком ОСОБА_42 у останнього вдома. Її брат ОСОБА_11 приходив інколи ночувати, поїсти, погуляти. Інколи спав в них, інколи у батька.

Також згідно із довідкою про склад сім`ї від 26 лютого 2025 року зазначено, що ОСОБА_6 проживає в АДРЕСА_2 та за цією адресою із ним проживають співмешканка ОСОБА_9 та її донька ОСОБА_64 .

Тоді як згідно із ст.2 Сімейного Кодексу України: «2. Сімейний кодекс України регулює сімейні …відносини між ...мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком. 3. Сімейний кодекс України регулює сімейні …відносини між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому».

Ч.2 та ч.4 ст.3 Сімейного Кодексу передбачено, що: «2. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. 4. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства».

Згідно із ч.1 ст.6 Сімейного Кодексу України; «1. Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття».

Також згідно із ч.1 ст.260 СК України: «1. Якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні».

Тоді як загиблий ОСОБА_8 на момент вчинення обвинуваченим злочину був повнолітнім та спільно із обвинуваченим ОСОБА_6 постійно не проживав, про що свідчать матеріали провадження та пояснення потерпілої ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_63 , що відповідно виключає наявність такої обтяжуючої відповідальність ОСОБА_6 обставини як вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах (п.6-1 ст.67 КК України).

Беручи до уваги обставини справи та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав, раніше не судимий; на обліках у нарколога та психіатра не перебуває; як свідчить характеристика, що була надана захисником обвинуваченого 15 вересня 2025 року від вуличного комітету, вказано, що ОСОБА_6 характеризується за місцем проживання гарно, зазначено, що він не одружений та дітей не має; згідно із характеристикою поліцейського ОСОБА_65 ОСОБА_6 характеризується посередньо та притягувався до відповідальності за ч.1 ст.178 КУпАП; згідно із довідкою про склад сім`ї від 26 лютого 2025 року ОСОБА_6 проживав із співмешканкою ОСОБА_9 та її донькою ОСОБА_39 , враховуючи його вік та наявні соціальні зв`язки, наявність обставини, що пом`якшує відповідальність та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також те, що злочини, які вчинив обвинувачений, відповідно до ст.12 КК України за ч.2 ст.121 КК України належить до тяжких злочинів проти життя особи, за ч.2 ст.263 КК України до нетяжких злочинів - суд вважає, що виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів можливе у разі призначення йому покарання в межах санкцій ч.2 ст.121 та ч.2 ст.263 КК України у вигляді позбавлення волі.

Пред`явлений потерпілою ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_6 цивільний позов про стягнення 24379 гривень матеріальної шкоди та 250000 моральної шкоди слід задовольнити частково.

Так відповідно до ч.1 ст.129 КПК України суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав та розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

При цьому суд зобов`язаний всебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер та розмір витрат, зумовлених злочином, установити причинний зв`язок між діянням та шкодою, що настала, і дати у вироку належну оцінку таким обставинам.

З огляду на надану квитанцію від 25 лютого 2025 року про понесені ОСОБА_8 витрати на поховання брата у розмірі 24379 гривень, в цій частині позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню.

Щодо спричиненої потерпілій моральної шкоди, то згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

З огляду на надані потерпілою під час судового розгляду покази та інші досліджені докази, суд вважає, що ОСОБА_8 має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що їй в результаті протиправних дій обвинуваченого було заподіяно моральну шкоду, яка полягала у душевних стражданнях, яких потерпіла зазнала у зв`язку із смертю брата, а також з огляду на ті негативні емоції, які вона перенесла як під час досудового слідства, так і судового розгляду провадження.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує вимоги ч.3 ст.23 ЦК України згідно з якою розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що цивільний позов про відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_8 у розмірі 250000 грн. підлягає задоволенню частково, а саме в розмірі 100000 гривень, розмір якої відповідає ступеню моральних страждань потерпілої, яка фактично із братом на момент його смерті спільно не проживала. При цьому згідно із ч.4 ст.1193 ЦК України суд не враховує матеріального становища обвинуваченого, оскільки шкоду потерпілій було завдано в результаті вчинення злочину.

Відповідно до ст.124 КПК України стягненню з обвинуваченого підлягають витрати за проведення експертиз, а саме ті, що підтверджені прокурором шляхом надання довідок про їх вартість.

Згідно із вимогами ч.4 ст.174 КПК України слід скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді від 26 лютого 2025 року на речові докази та долю речових доказів вирішити згідно ст.100 КПК України.

Щодо запобіжного заходу, то відповідно до п.2 ч.4 ст.374 КПК України суд має право прийняти рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили. З врахуванням обставин вчинення ОСОБА_6 злочинів, їх тяжкості та суспільної небезпеки, даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що до набрання вироком законної сили слід залишити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.263, ч.2 ст.121 КК України, та призначити йому покарання:

за ч.2 ст.121 КК України у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі,

за ч.2 ст.263 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_6 за цим вироком обчислювати з моменту його затримання, а саме з 22 лютого 2025 року.

Зарахувати ОСОБА_6 попереднє ув`язнення у строк покарання у вигляді позбавлення волі за правилами, визначеними ч.5 ст.72 КК України, а саме з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, починаючи з 22 лютого 2025 року (протокол затримання від 22 лютого 2025 року) по день набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити без змін у вигляді тримання під вартою.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення експертиз у розмірі 12 510,63 гривень.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 24379 гривень матеріальної шкоди та 250000 моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 24379 гривень матеріальної шкоди та 100000 моральної шкоди.

На підставі ч.4 ст.174 КПК України скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді від 26 лютого 2025 року, а саме на предмет, ззовні схожий на ніж, та дерев`яну палицю зі слідами речовини бурого кольору, що були тимчасово вилучені під час огляду місця події на території домоволодіння по АДРЕСА_2 .

Речові докази, а саме:

ніж-кастет, дерев`яну палицю зі слідами речовини бурого кольору, змив з плями речовини бурого кольору, виявленої на бетонному покритті подвір`я домоволодіння; змив речовини бурого кольору з леза ножа; зразки букального епітелію підозрюваного ОСОБА_6 , дактилокарту зі зразками відтиску папілярних узорів пальців та долонь рук підозрюваного ОСОБА_6 ; змиви речовини з долонь правої та лівої рук підозрюваного ОСОБА_6 , фрагмент зразка крові на марлі ОСОБА_8 , що поміщено до паперового конверту із відтиском печатки ДСУ «Миколаївське обласне бюро СМЕ», які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Вознесенського РУП ГУНП Миколаївської області, - знищити після набрання вироком законної сили;

мобільний телефон Редмі S сірого кольору імей НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , які згідно із розпискою ОСОБА_9 від 23 лютого 2025 року вона отримала від працівників поліції на зберігання, - повернути обвинуваченому ОСОБА_6 після набрання вироком законної сили;

диск Verbatim DVD-R об`ємом 4,7 Гб, на якому збережено відеозапис, що був вивантажений з цифрової нагрудної відеокамери наряду СРПП Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області; диск Verbatim CD-R об`ємом 700 Мб, на якому збережено аудіозапис виклику №406 від 22.02.2025; диск Verbatim CD-R об`ємом 700 Мб, на якому збережено аудіозапис звернення на спецлінію 102 ГУНП в Миколаївській області за №2768 від 22.02.2025 - залишити в матеріалах судового провадження.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку, якщо його не скасовано - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1