Єдиний унікальний номер 722/176/25
Номер провадження 1-кп/722/73/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000372 від 22.11.2024 року щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Ожеве Сокирянського району Чернівецької області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, не працюючого, одруженого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

21.10.2025 року у порядку, передбаченому ст. 338 КПК України, прокурор ОСОБА_3 , у зв`язку із зміною обсягу обвинувачення, оскільки під час судового розгляду стали відомі нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , склала обвинувальний акт, погоджений 20.10.2025 року керівником Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_6 та надала його суду.

ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України № 2102-1Х, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який в подальшому неодноразово продовжувався, востанне відповідно до Указу Президента України від 28.10.2024 № 740/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», у зв?язку з чим введено обмеження на виїзд за кордон чоловіків віком від 18 до 60 років, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з невстановленою на даний час органом досудового розслідування особою, вчинив злочин, пов?язаний із незаконним переправленням осіб через державний кордон України.

Так, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на спияння незаконному переправленню осіб через державний кордон України, а також на виконання раніше розробленого невстановленою слідством особою плану, ОСОБА_4 22.11.2024 близько 13.00 год., точний час органом досудового розслідування не встановлено, перебуваючи на території Сокирянської ОТГ Дністровського району Чернівецької області, точне місце органом досудового розслідування не встановлено, зустрів раніше підшуканих невстановленою слідством особою чоловіків з числа громадян України, яким достеменно було відомо про вищевказані тимчасові обмеження щодо виїзду чоловіків віком від 18 до 60 років з України, та які бажали незаконно перетнути державний кордон України, а саме: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя м. Київ, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя м. Івано-Франківськ, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителя м. Хмельницький, які за вказівкою невстановленої слідством особи приїхали у визначене нею місце на території Дністровського району автомобілем марки «Renault» із закріпленим номерним знаком НОМЕР_1 . При цьому ОСОБА_7 та ОСОБА_8 невстановленою слідством особою було обумовлено суму грошової винагороди у розмірі 10000 доларів США з кожного за незаконне переправлення через кордон, яку вони мали оплатити після перетину кордону.

Надалі ОСОБА_4 , діючи на виконання раніше розробленого невстановленою слідством особою плану, сів за кермо автомобіля марки «Renault» із закріпленим номерним знаком НОМЕР_2 та розпочав рух в напрямку лінії розмежування державного кордону України та Республіки Молдова, а саме в напрямку с. Новоолексіївка Дністровського району Чернівецької області.

Близько 13.20 год, 22.11.2024 автомобіль марки «Renault» із закріпленим номерним знаком НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 , в салоні якого знаходились ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які мали намір незаконно перетнути державний кордон України, був виявлений працівниками ДПС України під час руху по території прикордонно-контрольованого району, а саме на відстані близько 300 метрів до 0080/1 прикордонного знаку в адміністративних межах с. Новоолексіївка Дністровського району Чернівецької області.

У цей час ОСОБА_4 зупинив керований ним автомобіль та надав вказівку пасажирам виходити з автомобіля та бігти, під час чого ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були зупинені прикордонним нарядом.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, тобто у сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України наданням засобів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчинені інкримінованого йому злочині визнав, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, щиро розкаявся. Пояснив, що з дружніх міркувань допоміг товаришу і підвіз людей, при цьому корисливої мети не мав.

Свідок ОСОБА_11 будучи допитаним в судовому засіданні повідомив суду, що в той день (кінець листопада 2024 року) отримано повідомлення від чергового, що на напрямку 0080 прикордонного знаку, околиці н.п. Новоолексіївка, ділянка відповідальності «Гвіздівці», прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» було виявлено транспортний засіб Рено з д.н.з. НОМЕР_1 , який загруз, автомобіль намагався здати назад, прикордонний наряд почав підходити до автомобіля, особи, які перебували у автомобілі помітили це, ОСОБА_12 крикнув, щоб вибігали з машини, після чого особи, які перебували в транспортному засобі вибігли і почали рух в сторону державного кордону. Троє бігли в сторону державног кордону, а ОСОБА_12 йшов в сторону кордону.

Прибувши на місце події прикордонним нарядом затримано чотирьох осіб, з яких троє осіб мали намір незаконно перетнути державний кордон. При опитуванні трьох осіб, які мали намір незаконно перетнути державний кордон України, було встановлено, що вони через знайомих знайшли осіб, які можуть надати допомогу з незаконного перетину кордону за грошову винагороду. За вказівкою невстановленої особи, а саме організатора, прибули до м.Чернівці, де їх очікував транспртний засіб на якому вони розпочали рух за наданими організаторм вказівками, біля н.п. Селище вони зупинились і до них підсів Кобахідзе, який сів за кермо і поїхали в сторону державного кордону. Вказані особи, повідомили, що за дану послугу після виїзду з Молдови до Румунії мали оплатити невстановленій особі 10000 дол США. Кобахідзе також повідомляв, що мав намір перетнути кордон, однак при ньому не було виявлено жодних документів, в тому числі паспорта громадянина України для виїзду за кордон та рюкзака. Що кошти мав отримати ОСОБА_12 особи не повідомляли.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду повідомив, що 22.11.2024 року було отримано інормацію від ОСОБА_11 , що на межі н.п. Новоолексіївка близько 200 метрів до державного кордону виявлено транспортний засіб, з якого в бік державного кордону вибігло чотири особи, після чого він виїхав на місце події, де було затримано ТЗ Рено з д.н.з. НОМЕР_1 . Вподальшому було встановлено, що за кермом пребував ОСОБА_4 , а в автомобілі були ще троє осіб, які мали намір незаконно перетнути державний кордон України. В ході спілкування з трьома особами, які мали намір перетнути незаконно державний кордон, було встановлено, що ОСОБА_12 сів за кермо транспортного засобу в н.п. Селище, до якого дані осби їхали з міста Чернівці. У осіб, які мали намір перетнути державний кордон, були наявні документи для виїзду за кордон та рюкзки. Зі слів осіб, які мали намір незаконно перетнути державний кордон України, кошти за незаконний перетин державнго кордну мали оплатити невідомій особі. Кобахідзе неодноразово затримували, як особу, яка доставляла осіб, які мали намір незаконно перетнути державний кордон України.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, показів свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , вина ОСОБА_4 підтверджується, в тому числі, дослідженими письмовими доказами, які визнані судом належними та допустимими, а саме:

-витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження №0000372, згідно якого відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.332 КК України, внесені уповноваженою особою до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.11.2024 року;

-повідомленням від 31 Прикордонного загону про виявлення кримінального правопорушення від 23.11.2024 року, згідно якого 22.11.2024 року о 13:00 п/н «ПП» впс «Сокиряни» на околиці н.п. Новоолексіївка на напрямку 0081/01 п/зн., на відстані 500 метрів до ДК було виявлено та затримано пособника громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та трьох осіб, які мали намір в незаконний спосіб потрапити в Республіку Молдова, ними виявились: - гр. України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; - гр. України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; - гр. України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . B подальшому оперативним складом ПОРВ (з м.д. н.п. Сокиряни), було встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 безпосередньо здійснював доставку вищевказаних осіб до ДК України. Окрім цього, було встановлено, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за дані дії повинні були оплатити суму в розмірі 10000 доларів США з кожного, за їх незаконне переправлення в Республіку Молдова. B подальшому 22.11.2024 року ОСОБА_7 , ОСОБА_8 прибули до околиць м. Чернівці, де їх чекав ОСОБА_9 , звідки останні вирушили до території Сокирянської ОТТ, звідки ОСОБА_10 доставляв ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до державного кордону України, однак під час руху до державного кордону України особи були затриманні представниками Державної прикордонної служби України.

-протоколом огляду місця події від 22.11.2024 року, згідно якого об`єктом огляду є частина польової лісосмуги, яка розташована неподалік с.Новоолексіївка, Дністровського району, Чернівецької області, неподалік державного кордону України з Республікою Молдова. Також на відстані близько 250 метрів розташований прикордонний знак 0080/1. На момент огляду в лісосмузі виявлений автомобіль марки «Renault». Безпосереднім об`єктом огляду є автомобіль марки «Renault». На момент оглдяу на автомобілі відсутні будь-які державні номерні знаки, колір автомобіля чорний. При відкритті капотного відділення виявлено номер кузова НОМЕР_4 . Також поруч з автомобілем виявлено три рюкзаки чорного кольору, інші особисті речі серед яких три мобільних телефони: Realme (червоного кольору), «Samsung» (чорного кольору) та Iphone 11 (чорного кольору), які вилучено та упаковано до паперового пакету.

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.11.2024 року та таблиці ілюстрацій до нього, в ході якого свідок ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_4 , як особу, яка на автомобілі марки «Renault» везла його та ще двох осіб до лінії кордону України та Молдови;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.11.2024 року та таблиці ілюстрацій до нього, в ході якого свідок ОСОБА_8 впізнав ОСОБА_4 , як особу, яка на автомобілі марки «Renault» везла його та ще двох осіб до лінії кордону України та Молдови;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.11.2024 року та таблиці ілюстрацій до нього, в ході якого свідок ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_9 , як особу, яка на автомобілі марки «Renault» везла його до контрольованого-прикордонного району до тих пір, поки їх не зустрів інший чоловік.

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.11.2024 року та таблиці ілюстрацій до нього, в ході якого свідок ОСОБА_8 впізнав ОСОБА_9 , як особу яка на автомобілі марки «Renault» везла його з м. Чернівці до тих пір, поки їх не зустрів інший чоловік

-постановою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 02.12.2024 року про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.185-10, ч.2 ст.204-1 КУпАП;

-постановою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 03.12.2024 року про притягнення ОСОБА_9 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.185-10, ч.2 ст.204-1 КУпАП;

-постановою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 03.12.2024 року про притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.185-10, ч.2 ст.204-1 КУпАП;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 19.01.2025 року;

- постановою про виділення матеріалів досудового розслідування від 20.01.2025 року згідно якої виділено з кримінального провадження № 0000372 від 22.11.2024 року в окреме провадження матеріали досудового розслідування щодо вчинення невстановленою особою кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України та витягом з ЄРДР від 20.01.2025 року про реєстрацію кримінального провадження (виділення матеріалів досудового розслідування) №0000025;

- DVD диск, на якому зафіксовано допит свідка ОСОБА_8 від 23.11.2024 року, проведений в порядку ст.225 КПК України, під час якого останній пояснив, що десь в серпні подзвонив знайомий ОСОБА_14 , прізвище можливо ОСОБА_15 , який раніше жив по сусідству з ним, сказав, що є можливість незаконно перетнути кордон України і має знайомих, які можуть у цьому допомогти. ОСОБА_14 спілкувався з іншю людиною щодо перетину кордону, знає що то номер дівчини, оскільки коли відправив її номер вказав це, однак ОСОБА_14 повідомлення з номером видалив.

ОСОБА_8 сказав, що подумає, радився з дружиною і батьками чи варто це проводити. На початку жовтня-кінець вересня написав ОСОБА_14 , що можна спробувати ризикнути. Коли погодився на незаконний перетин кордону, ОСОБА_14 назвав суму 10 тис. доларів США, перетин кордону мав бути через ОСОБА_16 до Румунії. Оплата мала бути після перетину кордону по факту перетину кордону, де мала бути людина, яка буде слідкувати за цим поки не попаде в ОСОБА_17 та зробити документи. Як мала здійснюватись оплата не знав, при собі коштів на оплату послуг не мав, мама мала позичити та передати. ОСОБА_14 написав у середині листопада, в районі 16-17 листопада 2024 року перед вечером, що виїзд буде 22.11.2024 року та повідомив місце куди він має прибути разом з ОСОБА_7 , а саме до «Реберні» на об`їзній в Чернівецькій області, орієнтовно о 8 год ранку, де буде чекати машина. При цьому сказав видаляти повідомлення.

ОСОБА_7 , коли говорив з мамою, остання повідомила, що є у неї є подруга, яка з нею працює у Канаді, якої син також хоче перетнути незаконно кордон. Після чого ОСОБА_8 сказав, щоб ОСОБА_7 приїхав до нього. 12.11.2024 року ОСОБА_7 приїхав з Києва в Снятин до нього, де чекали виїзду, там проживає його бабуся. Богдану повідомив, що буде ще один чоловік з ним, який має намір незаконно претнути кордон. ОСОБА_7 мав пертинати кордон з такою ж оплатою і умовами як і він, при цьому ОСОБА_18 не контактував ні з ким щодо умов перетину кордону.

22.11.2024 року о 06 ранку перейшли блокпост у м.Снятин, на трасі знайшли таксі (Фольксваген, білого кольору), шашки не було, але запитався, чи зможе відвезти до реберні на об`їзній з яким і домовився, щоб відвезли визначеного місця. Біля реберні було чорне рено, яке одне з усіх машин було заведене, та в яке вони пересіли і за кермом був азейбарджанець, до нього зателефонували і вони виїхали. По дорозі пробував взнати куди їдуть, але азейбарджанець не відповідав на питання, казав, що сам не знає куди їдуть, що такий же як вони, по дорозі розмовляв по телефону та отримував вказівки куди їхати. По часу сказати скільки їхали важко, оскільки телефони були виключені, їхали орієнтовно 2 год. Зупинились в ОСОБА_19 і підсів Кобахідзе, та сказав азейбарджанцю «Міняємся», який в подальшому керував транспортним засобом, азейбарджанець сів ззаду. Їхали якимись лісами і стежками, польовою дорогою, блокпостів не було по дорозі, куди їхали не знав. Коли доїхали до того місця, де була машина прикоронної служби, ОСОБА_12 здав назад машиною, вибіг і сказав тікати, всі бігли хаотично. ОСОБА_20 двічі впав і вирішив нікуди не втікати, його затримали і доставили в прикордонну службу, надалі доставили в поліцію, де проводили допит, після чого відвезли назад в прикордонну службу. Хто був організатором незаконного перетину кордону не знає, те що ОСОБА_12 їх супроводжує зрозумів з того, що його повідомляли, що буде людина, яка буде здійснювати супровід.

- DVD диск, на якому зафіксовано допит свідка ОСОБА_7 від 23.11.2024 року, проведений в порядку ст.225 КПК України, під час якого останній пояснив, що їхні батьки (матері) знайомі за кордоном, мама сказала зідзвонитись з ОСОБА_21 та познайомитись, після чого зідзвонився з ОСОБА_21 . З ОСОБА_21 познайомився за декілька днів до того, як особисто приїхав до нього. 12.11.2024 року приїхав з м.Київ в м.Снятин в гості, де і відбулась розмова щодо перетину кордону. Проживав в нього до 22.11.2024 року. Конкретно розмов про перетин кордону не було, ОСОБА_20 говорив, що є певні люди, які можуть допомогти перетнути кордон та вподальшому заплатити 10 тис.доларів США та потрібно чекати дзвінок. Хто має допомагати, і як буде відбуватись перетин кордону ОСОБА_21 не говорив. Коли приїхав у м.Снятин була розмова з ОСОБА_21 , що коли перетнуть кордон потрібно буде розрахуватись, його мама повинна була передати грошові кошти у сумі 10 тис.доларів США мамі ОСОБА_21 , яка вподальшому мала розрахуватись з ким потрібно. Розмір оплати у сумі 10 тис.доларів США сказав ОСОБА_21 . 22.11.2024 року зранку зателефонували і ОСОБА_21 о 06 годині ранку сказав, що потрібно збиратись і їхати, куди їхати не знав. Біля себе мав наплічник з особистими речима, грошових коштів не мав, тільки кишенькові у розмірі близько 2500-3000 грн. Розмов ОСОБА_21 щодо перетину кордону не чув, всю інформацію повідомляв ОСОБА_21 .

22.11.2024 року о 06 годині ранку у м.Снятин з місця, до якого привів його ОСОБА_21 , їх забрав автомобіль Фольксваген, який довіз їх до блокпосту. Блокпост не проїзджали, а проходили повз. Після блокпосту сіли в автомобіль Фольксваген, який надалі відвіз їх у м.Чернівці на парковку біля готелю, що знаходився поза межами населеного пункту. ОСОБА_21 вийшов перекурити після чого сказав «Виходимо», взяли свої речі і пішли до автомобіля. На парковці біля готелю сіли в інший автомобіль марки Рено, темного кольору, до якого вказав йти ОСОБА_21 . За кермом знаходився чоловік віком 30-35 років, якого він не знає, при цьому ОСОБА_22 сів на заднє сидіння, ОСОБА_21 сів біля водія. ОСОБА_21 познайомився з водієм та водій сказав чекати, через 10 хв поїхали. По дорозі водій автомобіля розмовляв по телефону, про що були розмови не чув. Їхали більше години, в якомусь населеному пункті підсіла ще одна людина - Кобахідзе, який сів за кермо, попередній водій пересів на пасажирське сидіння за ОСОБА_21 . Вподальшому продовжили рух автомобілем полями, лісопосадками, їхали як асфальтованою, так і грунтовою дорогою. ОСОБА_12 сказав виходити з машини і тікати, чому була така вказівка не зрозумів, діяв інстинктивно. Почали тікати в сторону лісопосадки, прикордонників не бачив, пробігли метрів 50, де були затримані прикордонниками. Біг разом з водієм ОСОБА_12 , куди побіг ОСОБА_21 не знає. Перед самим приїздом ОСОБА_21 запитав «де ми зараз?» на що водій відповів, що вони знаходяться біля кордону з Молдовою. Особисто гроші за перетин кордону нікому не передав.

Суд, безпосередньо заслухавши покази обвинуваченого, дослідивши докази надані стороною обвинувачення та стороною захисту, письмові докази та надавши їм оцінку, як кожному окремо, так і в їх сукупності, прийшов до переконання, що не отримано достатніх підтверджень наявності у діях обвинуваченого ОСОБА_4 корисливого мотиву.

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_4 були кваліфіковані за ч.3 ст.332 КК України дії, вчинені за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

В ході судового розгляду кримінального провадження прокурор змінив обвинувачення ОСОБА_4 , перекваліфікувавши його дії з ч.3 ст.332 КК України на ч.2 ст.332 КК України.

Суд вважає, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.332 КК України є вірною, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що у його діях не було корисливого умислу.

Суд, вирішуючи питання, що входить до його компетенції, як то: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення, діє в рамках пред`явленого обвинувачення.

Втіленням принципу справедливості судового розгляду є покладення тягаря доведення вини на сторону публічного обвинувачення. Суд може тільки надати оцінку тим обставинам, які викладені в обвинувальному акті і пересвідчитись, що вони підтверджуються належними, і допустимими доказами таким чином, щоб переконати навіть незацікавлену сторонню особу в тому, що обвинуваченим був вчинений зазначений злочин.

Оцінюючи склад злочину, суд враховує таке.

Так, безпосереднім об`єктом злочину є - встановлений порядок перетинання державного кордону України.

З об`єктивної сторони злочин характеризується вчиненням таких діянь: 1) незаконне переправлення осіб через державний кордон України; 2) організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України; 3) керівництво незаконним переправленням осіб через державний кордон України; 4) сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод.

Переправлення через державний кордон України - це дії, спрямовані на переведення, перевезення тощо осіб через умовну лінію, яка визначає межі території України. При цьому всі дії організатора, керівника такого переправлення або особи, яка сприяє йому, можуть бути повністю виконані ще до того, як особи, яких вони переправляють через державний кордон України, перетнули його.

Незаконним переправленням через державний кордон України є переправлення:

1) будь-яким способом поза відповідними пунктами пропуску;

2) у пунктах пропуску, але без відповідних документів;

3) у пунктах пропуску, але за документами, які містять недостовірні відомості про особу;

4) у пунктах пропуску, але без дозволу відповідних органів влади.

Такі дії можуть бути вчинені у співучасті з іншими суб`єктами злочину безпосередньо чи шляхом використання інших осіб, які відповідно до закону не підлягають кримінальній відповідальності.

Із суб`єктивної сторони цей злочин вчиняється з прямим умислом.

Сприяння незаконного переправлення осіб через державний кордон України, яка полягала у наданні засобів, щодо незаконного переправлення, а саме в тому, що обвинувачений ОСОБА_4 , забрав з території Сокирянської ОТГ Дністровського району Чернівецької області та привіз ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які мали намір незаконно перетнути державний кордон України, до с. Новоолексіївка Дністровського району Чернівецької області, яке інкримінується обвинуваченому доведена дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами та показами свідків.

Зазначене в своїй сукупності та системному аналізі разом з іншими дослідженими доказами свідчить про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України поза розумним сумнівом.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд приймає до уваги роз`яснення, надані в пункті 2 постанови Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з якими відповідно до пункту 1 частини першої статті 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Суд враховує, що у постанові від 10.07.2018 року (справа №148/1211/15-к) ВС звернув увагу на те, що відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

У постанові від 14.06.2018 року (справа №760/115405/16-к) ВС зазначив, що поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольовою владною діяльністю суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування статті 75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Верховний суд зауважив, що ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (стаття 12 КК) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у статті 12 КК дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Під особою обвинуваченого розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення. Тобто поняття «особа обвинуваченого» вживається у тому ж значенні, що й у пункті 3 частини першої статті 65 КК поняття «особа винного».

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, у відповідності до ст.65 КК України, враховує суспільну небезпеку вчиненого ним діяння, наслідки його вчинення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання.

Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , зокрема те, що він раніше не судимий, свою винуватість у вчиненні злочину визнав та щиро розкаявся, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, скарг і заяв за час проживання в м.Новодністровськ щодо нього не надходило, одружений, має на утриманні неповнолітнього сина, надає допомогу своїй матері, а також стан здоров`я обвинуваченого, добровільне перерахування на рахунок Збройних сил України грошових коштів у сумі 22000 грн.

Обставини щодо визнання винуватості, щирого каяття, суд, у відповідності до ст.66 КК України, визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обставиною, яка згідно ст.67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Відповідно до частини 1 статті 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Приписи статті 69 КК України про призначення винній особі більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, є спеціальними і застосовуються у виключних випадках. Підставами для застосування цієї статті є встановлення не лише наявності кількох пом`якшуючих обставин, а й того факту, що їх наявність істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Відповідно до висновку Верховного суду від 27.04.2021 року у справі №712/4384/20, однією з обов`язкових умов для застосування до винної особи положень ст.69 КК України є наявність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання. Суди зобов`язані встановити не лише наявність, а й обґрунтувати, яким чином такі пом`якшуючі обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Тобто для застосування судом положень статті 69 КК України повинні бути встановлені виключні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення. У кожному випадку факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися судом з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження. Проте у будь-якому разі встановлені обставини, що пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим.

Такий висновок зробив Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду в Постанові від 27.04.2021 (справа № 712/4384/20, провадження №51-548км21).

Беручи до уваги обставини справи, що пом`якшують покарання, зазначені вище, також особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що призначення обвинуваченому мінімального покарання в межах санкції ч.2 ст.332 КК України є недоцільним, у зв`язку з чим при призначенні покарання суд вважає за необхідне застосувати положення ч.1 ст.69 КК України і призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним і пропорційним.

Таким чином, призначення обвинуваченому ОСОБА_4 основного покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, із застосуванням положення ст. 69 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, і повністю відповідає вимогам статей 65 - 67 КК України.

Вирішуючи питання про необхідність призначення передбаченого санкцією ст. 332 ч. 2 КК України обов`язкового додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, суд враховує те, що відповідно до правової позиції, викладеної у постанові ККС ВС у справі 295/5493/22 від 04.04.2023 року, такий вид покарання як позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю може застосовуватися як до осіб, які вже обіймають певні посади або здійснюють відповідну діяльність, так і до осіб, які такі посади можуть обійняти в майбутньому, або ж у майбутньому можуть здійснювати відповідну діяльність. Тому обвинуваченому слід призначити додаткове покарання у виді позбавлення права займатися діяльністю, пов`язаною із наданням логістичних послуг і перевезенням громадян у прикордонних районах та прикордонних зонах України.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, з позбавлення права займатися діяльністю, пов`язаною із наданням логістичних послуг і перевезенням громадян у прикордонних районах та прикордонних зонах України строком на 3 (три) роки

Запобіжний захід у вигляді застави застосований до ОСОБА_4 - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту фактичного затримання засудженого для доставлення в установу відбування покарання на виконання вироку, що набрав законної сили.

Зарахувати ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення за період з 22.11.2024 року по 25.11.2024 року.

Грошові кошти у розмірі 393 640 (триста дев`янсто три тисячі шістсот сорок) гривень 00 копійок, що внесені на рахунок: UA0008745, одержувач коштів: ТУ ДСА України в Чернівецькій області, , банк: Держказначейська служба України, м. Київ, код банку отримувача: 820172, відповідно до квитанції (код квитанції 9361 6) від 25.11.2024 року згідно ухвали слідчого судді Сокирянського районного суду Чернівецької області від 25.11.2024 року повернути заставодавцю ОСОБА_23 після набрання вироком законної сили.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Сокирянського районного суду Чернівецької області від 25.11.2024 року, на автомобіль марки «Рено» чорного кольору (номер кузова НОМЕР_4 ) із закріпленим номерним знаком НОМЕР_5 (відповідно до бази даних НАІС не відповідає вказаному транспортному засобу); мобільний телефон «Realme», червоного кольору; мобільний телефон «Samsung», чорного кольору; мобільний телефон «Iphone 11», чорного кольору, мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 12 Pro» - скасувати.

Речові докази:

- автомобіль марки «Рено» чорного кольору (номер кузова НОМЕР_4 ) із закріпленим номерним знаком НОМЕР_5 (відповідно до бази даний НАІС не відповідає вказаному транспортному засобу) - конфіскувати в дохід держави;

- мобільний «Realme», червоного кольору, який належить ОСОБА_7 - повернути власнику;

- мобільний телефон «Iphone 11», чорного кольору, який належить ОСОБА_8 - повернути власнику;

- мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 12 Pro», який належить ОСОБА_4 конфіскувати в дохід держави;

- мобільний телефон «Samsung», чорного кольору - конфіскувати в дохід держави.

На вирок суду може бути подано апеляцію до Чернівецького апеляційного суду через Сокирянський районний суд Чернівецької області протягом 30-ти діб з дня його проголошення всіма учасниками процесу, а обвинуваченим з часу отримання копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1