Справа № 304/1855/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.01.2026 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/695/25 за апеляційними скаргами прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 та захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 17 вересня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 17 вересня 2025 року задоволено частково клопотання керівника відділу детективів Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосовано до підозрюваної ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 150 (сто п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить суму 454 200 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті) гривень 00 копійок.

Покладено на підозрювану ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 16 листопада 2025 року (включно) певні обов`язки в разі внесення застави.

В ухвалі слідчий суддя зазначив, що згідно наданих матеріалів клопотання керівника відділу детективів та Витягу з реєстру досудових розслідування вбачається, що підрозділом детективів територіального управління БЕБ у Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000142 від 16.04.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.197-1, ч.3 ст.190, ч.5 ст.191 КК України, згідно витягу з ЄРДР станом на 09.09.2025 року (а.п.13-14).

У вищевказаному кримінальному провадженні ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст.191 КК України, який, відповідно до положень ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від 7 до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

09.09.2025 року ОСОБА_7 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

Під час розгляду клопотання встановлено, що докази і обставини, на які посилався детектив у поданому ним клопотанні, дають достатні підстави вважати, що певні ризики існують і підтверджуються матеріалами кримінального провадження, зокрема: можливість підозрюваної ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_7 , усвідомлюючи реальність та невідворотність покарання, яке їй загрожує у разі визнання винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України). Слідчий суддя керується презумпцією невинуватості, але разом із цим враховує можливість застосування реальної міри покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, що дає можливість зробити висновок про те, що покарання за кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі на такий строк може бути розцінене підозрюваною більш небезпечним, ніж переховування та втеча.

Крім того,слідчий суддя врахівав репутацію підозрюваної ОСОБА_7 , її похилий вік, незадовільний стан здоров`я з урахуванням віку, її матеріальний та сімейний стан, спосіб життя підозрюваної, яка працює, має регулярний дохід та постійне джерело прибутку у виді заробітної плати, пенсії, також доплат за науковий ступінь, займається суспільно-корисною діяльністю, крім того у підозрюваної наявні стійкі соціальні зв`язки: ОСОБА_7 заміжня, неповнолітніх дітей та/або непрацездатних осіб на її утриманні не має, за місцем роботи ОСОБА_7 зарекомендувала себе з позитивної сторони, до кримінальної відповідальності раніше не притягувалась, не судима.

Отже, на переконання слідчого судді, застава у розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб буде забезпечувати виконання підозрюваною ОСОБА_7 обов`язків та не становитиме для неї надмірного тягаря. Слідчий суддя, вважав за необхідне покласти на ОСОБА_7 обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Просить ухвалу слідчого судді скасувати. Постановити нову ухвалу, якою клопотання детектива про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

У разі якщо суд дійде до переконання про необхідність визначення застави підозрюваній ОСОБА_7 то обрати їй заставу в сумі не менше, як 2 000 000 гривень.

Адвокат ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Вказує, що обрану слідчим суддею заставу занадто великою. Просить скасувати частково ухвалу слідчого судді, змінивши раніше обраний щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить суму 454 200, 00 грн. на запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить суму 242 240, 00 грн.

Від прокурора надійшла заява про розгляд справи у його відсутності.

21.01.2026 адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав заяву про відмову від апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 17.09.2025 та просив закрити апеляційні провадження за його апеляційною скаргою.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності учасників судового процесу, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що вказані сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; судове провадження повинно бути розглянуто з дотриманням приписів щодо розумних строків його розгляду та положень КПК України у межах строку досудового розслідування.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, а також доводи клопотання адвоката ОСОБА_6 про відклик апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 403 КПК України у разі відмови особи, яка подала апеляційну скаргу, від своїх вимог, якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 403 КПК України, а також те, що особа, яка подала апеляційну скаргу відмовилася від апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 підлягає закриттю.

При оцінці доводів апеляційної скарги прокурора, та прийнятті судового рішення, апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.

Розглядаючи клопотання, слідчий суддя належно дослідив та перевірив наведені в ньому доводи щодо обґрунтованості підозри та наявності ризиків, які, власне, викликали необхідність вжити заходи для забезпечення кримінального провадження шляхом застосування підозрюваній особі запобіжного заходу.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що згідно наданих матеріалів клопотання керівника відділу детективів та Витягу з реєстру досудових розслідування вбачається, що підрозділом детективів територіального управління БЕБ у Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000142 від 16.04.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.197-1, ч.3 ст.190, ч.5 ст.191 КК України, згідно витягу з ЄРДР станом на 09.09.2025 року.

У вищевказаному кримінальному провадженні ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст.191 КК України, який, відповідно до положень ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від 7 до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

09.09.2025 року ОСОБА_7 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 17.09.2025 за клопотанням клопотання керівника відділу детективів Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_8 , щодо ОСОБА_7 обрано запобіжний захід - тримання під вартою та визначено заставу у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 454 200, 00 гривень.

Висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу тримання під вартою щодо ОСОБА_7 відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і такий висновок підтверджується перевіреними слідчим суддею доказами, яким дана належна оцінка.

Як встановив слідчий суддя, і це підтверджується матеріалами судового провадження, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.191 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років та яке відноситься до категорії особливо тяжких, а тому доведено наявність ризиків, передбачених п. 1,2, 3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого їй кримінального правопорушення, мотив та спосіб його вчинення, існуючі в даному провадженні ризики, особу підозрюваної, апеляційний суд приходить до висновку, що прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції була доведена неможливість застосування відносно підозрюваної іншого більш м`якого запобіжного заходу, що у своїй ухвалі при застосуванні відносно підозрюваної ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу, обґрунтовано прийняв до уваги слідчий суддя.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора на предмет законності та вмотивованість ухвали слідчого судді щодо ОСОБА_7 у частині визначення розміру застави, колегія суддів звертає увагу на таке.

На підставі ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З вказаним висновком погоджується і колегія суддів. При цьому враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010, відповідно до якого розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Що стосується питання визначення розміру застави, з яким не погоджується сторона обвинувачення, то слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку, що в даному випадку має місце виключний випадок і застава в максимальному розмірі, передбаченому п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, не в повній мірі гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на неї обов`язків, тому визначив заставу у межах 150 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 454 200,00 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі, на думку колегії суддів, може гарантувати виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків та не буде завідомо непомірною для неї.

Так при визначенні розміру застави стосовно підозрюваного, слідчим суддею було враховано обставини кримінального правопорушення, те що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, також враховано ступінь встановлених процесуальних ризиків, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, та його процесуальну поведінку під час розгляду вищезазначеного клопотання про застосування запобіжного заходу, а також те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваною, покладених на неї обов`язків та не може бути завідомо непомірним для неї.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийняв рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та правильно визначив розмір застави, який з урахуванням наведених ризиків і особи підозрюваної, повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, забезпечити його належну процесуальну поведінку у кримінальному провадженні.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні; рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Такий розмір застави є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Колегія суддів не вбачає, підстав для збільшення розміру застави, як про це просить сторона обвинувачення, з урахуванням того, що підозрюваний одружений та має на утриманні доньку, позитивно характеризується, тобто має міцні соціальні зв`язки, є не судимим.

На думку колегії суддів, запропонований прокурором розмір застави носить каральний характер для підозрюваного, оскільки фактично унеможливлює існування «альтернативи», яка закладена в правовому інституті застави та буде завідомо непомірним для особи, що притягується до кримінальної відповідальності, в той час, як сума застави повинна бути такою, аби забезпечити стримуючий фактор.

Сторона державного обвинувачення зобов`язана належним чином виправдати суму застави, та прийняти до уваги фінансовий стан обвинуваченого та його спроможність сплатити необхідну суму (Мангурас проти Іспанії п. п. 78-80).

Статтею 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі Конвенція) кожному гарантується право на свободу та особисту недоторканність, яке може бути обмежене лише у виключних випадках та відповідно до встановленої законом процедури, якими є законні затримання, арешт та ув`язнення.

Розмір застави повинен бути помірним та пропорційним щодо конкретної людини та обставин, вчиненого ним кримінального правопорушення.

На думку колегії суддів, тяжкість покарання не може бути єдиним обґрунтуванням застосування щодо підозрюваного більшого розміру застави аніж визначеного в передбачених законом межах, оскільки в такому випадку нівелюється інститут застави, як альтернативний вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тому апеляційний суд доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині відхиляє, як необґрунтовані і не мотивовані.

Слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому слідчий суддя дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

На інші дані, які б могли вплинути на законність та обґрунтованість судового рішення, та які б могли слугувати безумовною підставою для його скасування, в апеляційній скарзі не вказується, і такі в матеріалах судового провадження відсутні.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, не може бути задоволена, а ухвалу слідчого судді першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисникаадвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 17 вересня 2025 року, - закрити.

Апеляційну скаргу прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 17 вересня 2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді