Провадження №11-сс/801/1073/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку ч. 4 ст. 107 КПК України апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 23 грудня 2025 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР за заявою ОСОБА_5 від 23 жовтня 2025 року,

у с т а н о в и в :

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

ОСОБА_5 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР за заявою ОСОБА_5 від 23 жовтня 2025 року.

Скарга мотивована тим, що 23 жовтня 2025 року він звернувся до ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області із заявою про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР за його заявою від 23 жовтня 2025 року.

Згідно відповіді на указану заяву, відомості до ЄРДР на її підставі внесені не були, оскільки вивченням доводів, викладених в заяві, обставин, які б указували на вчинення кримінального правопорушення співробітниками поліції не встановлено.

Уважає таку бездіяльність уповноважених осіб ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області протиправною.

Посилаючись на ці обставини, просив слідчого суддю:

визнати незаконною бездіяльність уповноважених осіб ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР за його заявою від 23 жовтня 2025 року;

зобов`язати уповноважених осіб ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області внести відомості до ЄРДР за його заявою від 23 жовтня 2025 року, надати витяг з ЄРДР та вручити пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 23 грудня 2025 року у задоволенні указаної скарги відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що:

обставини, повідомлені ОСОБА_5 у заяві про вчинення кримінального правопорушення від 23 жовтня 2025 року, адресованій ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, та у заяві від 26 жовтня 2025 року, адресованій Четвертому слідчому відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованому у м. Хмельницькому, є тотожними;

на виконання ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04 листопада 2025 року (справа № 127/34229/25) 05 листопада 2025 року уповноваженими особами Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому відомості за заявою ОСОБА_5 від 26 жовтня 2025 року внесено до ЄРДР кримінальне провадження № 0004725 за ч. 1 ст. 146 КК України;

доцільність та необхідність повторного внесення відомостей до ЄРДР щодо обставин, за якими вже здійснюється досудове розслідування іншим правоохоронним органом, відсутня;

вимога заявника про зобов`язання уповноважених осіб ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області вручити йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого є похідною від вимоги про зобов`язання внести відомості до ЄРДР, відтак задоволенню не підлягає.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 23 грудня 2025 року та постановити нову ухвалу, якою:

визнати незаконною бездіяльність уповноважених осіб ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР за його заявою від 23 жовтня 2025 року;

констатувати, що подальше внесення відомостей до ЄРДР іншим органом досудового розслідування не усуває факту та правових наслідків первинної незаконної бездіяльності поліції;

постановити окрему ухвалу щодо фактів тиску на нього як учасника процесу з боку осіб, що представлялися працівниками поліції, та направити матеріали для перевірки у встановленому законом порядку.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

ухвала слідчого судді є незаконною у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичному змісту поданої скарги та матеріалам провадження;

слідчим суддею залишено поза увагою, що ч. 1 ст. 214 КПК України містить імперативний припис, згідно з яким слідчий невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування;

слідчий суддя вийшов за межі повноважень, неправильно застосував норми КПК України, не забезпечив ефективний судовий захист та не надав оцінки факту тиску на учасника процесу.

Явка учасників судового провадження

Заявник ОСОБА_5 у судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного листа (отримав 29 грудня 2025 року). Клопотань про відкладення судового засідання не надсилав.

Прокурор будучи належним чином повідомленим про день, час та місце судового розгляду, у судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Ураховуючи строки розгляду апеляційної скарги, визначені ст. 422 КПК України, зважаючи на те, що заявник ОСОБА_5 та прокурор не скористалися своїм правом взяти участь в суді апеляційної інстанції як безпосередньо в залі суду, так і в режимі відеоконференції, колегія суддів вважає за можливе розгляд апеляційної скарги проводити у відсутність учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ч. 4 ст. 405 КПК України.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступ прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з частиною першою статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Указаним вимогам ухвала слідчого судді відповідає.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя наділений повноваженнями судового контролю у кримінальному провадженні.

Частиною першою статті 9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Установлено, що 23 жовтня 2025 року ОСОБА_5 звернувся до ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, в якій просив внести відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування.

Згідно протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 23 жовтня 2025 року заявник ОСОБА_5 повідомив про таке:

«Прошу Вас прийняти міри до працівників ТЦК та СП, які 23 жовтня 2025 року незаконно подали мене в розшук, у зв`язку з тим, що я не з`явився до ТЦК. Але на даний час в адміністративному суді знаходиться провадження щодо невнесення моїх даних до бази «Резерв» з приводу мого виключення з військового обліку».

Листом ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області від 17 листопада 2025 року № ОСОБА_5 повідомлено про те, що у фактах викладених у його заяві відсутні ознаки кримінального правопорушення та інформація внесенню в ЄРДР не підлягає.

Відтак ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області відмовлено ОСОБА_5 у внесенні до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення за його заявою.

Системний аналіз положень ст. ст. 214, 303 КПК України свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні і такі заява чи повідомлення повинні містити достатні дані про наявність ознак кримінально караного діяння.

Водночас зміст ч. 1 ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України.

До ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Аналіз положень КПК України дає підстави для висновку, що до ЄРДР підлягають внесенню заяви та повідомлення, які містять обґрунтовані відомості про кримінальне правопорушення.

Такими відомостями є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб тощо), суб`єктивна та об`єктивна сторони кримінального правопорушення.

Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР і щодо них не повинно проводитися досудове розслідування.

Діючим КПК України передбачена спрощена процедура початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки викладених в заяві обставин), яка полягає в тому, що для внесення відомостей до ЄРДР необхідно лише перевірити зміст самої заяви про кримінальне правопорушення на предмет викладення в ній конкретних, відомих заявнику обставин об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). При цьому такі обставини мають бути достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК).

Проте така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК).

Системний аналіз указаних положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.

Отже, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, дізнавачем, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2021 року у справі № 556/450/18 зроблено висновок, що:

«слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 зроблено висновок, що:

«у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР».

Отже, підставою для початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких вноситься до ЄРДР.

Установлено, що заявник ОСОБА_5 з аналогічною заявою про вчинення кримінального правопорушення (щодо одних і тих самих обставин) звернувся до Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому.

Надалі, ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР за його заявою.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04 листопада 2025 року по справі № 127/34229/25 указану скаргу задоволено та зобов`язано уповноважених осіб Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення від 26 жовтня 2025 року.

05 листопада 2025 року, на виконання указаної ухвали слідчого судді, уповноваженими особами Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, внесено до ЄРДР відомості за № 0004725 та розпочато досудове розслідування за ч. 1 ст. 146 КК України.

З витягу з ЄРДР за № 0004725 від 05 листопада 2025 року установлено, що:

«ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04 листопада 2025 року (справа 127/34229/25) зобов`язано внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_5 від 26 жовтня 2025 року, відповідно до якої 23 жовтня 2025 року працівники поліції разом із представниками ІНФОРМАЦІЯ_1 примусово доставили останнього до ТЦК та утримували його понад добу».

Відтак обставини, повідомлені ОСОБА_5 у заяві про вчинення кримінального правопорушення від 23 жовтня 2025 року, адресованій ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, та у заяві від 26 жовтня 2025 року, адресованій Четвертому слідчому відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованому у м. Хмельницькому, є тотожними.

Доцільність та необхідність повторного внесення відомостей до ЄРДР щодо обставин, за якими вже здійснюється досудове розслідування іншим правоохоронним органом, відсутня.

Ураховуючи викладене, слідчий суддя з дотриманням вимог КПК України, приймаючи рішення за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за його заявою від 23 жовтня 2025 року, дійшов вірного висновку про відмову у її задоволенні.

Отже, ухвала слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 23 грудня 2025 року за скаргою ОСОБА_5 є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її зміни чи скасування, колегією суддів не встановлено.

Відтак апеляційний суд не знаходить підстав для скасування судового рішення.

Щодо вимоги апеляційної скарги заявника ОСОБА_5 про постановлення судом апеляційної інстанції окремої ухвали колегія суддів виходить з такого.

Обов`язок, за наявності на те підстав, звертати увагу державних органів, громадських організацій або посадових осіб на встановлені по справі факти порушення закону, причини і умови, що сприяли вчиненню злочину і вимагають вжиття відповідних заходів, або виявленні порушення прав громадян та інші порушення закону, допущені при провадженні дізнання, досудового слідства або при розгляді справи нижчестоящим судом, покладався КПК 1960 року на суд шляхом винесення окремої ухвали чи постанови.

Чинний кримінальний процесуальний закон не урегульовує питання постановлення такого виду судових рішень, як то окрема ухвала чи постанова, які би надавали можливість суду звертатися до державних органів, посадових чи службових осіб з метою належного реагування на встановлені у ході судового розгляду порушення закону, прав і основоположних свобод людини органом досудового розслідування чи судом нижчестоящої інстанції. Проте Суд вбачає за можливе ухвалення рішень, які не пов`язані із суттю кримінального провадження або з його забезпеченням, постановлення таких ухвал має зумовлюватися позитивним впливом на ефективність здійснення правосуддя у конкретному кримінальному провадженні та забезпеченням конституційного права на судовий захист, гарантований ст. 55 Конституції України.

До такого висновку дійшла Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у постанові по справі № 686/9636/18 від 14 червня 2021 року.

Водночас, постановлення такої ухвали вимагає встановлення беззаперечного факту порушення закону, прав і основоположних свобод людини, у цьому випадку органом досудового розслідування.

За результатами судового розгляду таких обставин колегія суддів не установила.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу заявника ОСОБА_5 слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін

Керуючись ст. ст. ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 23 грудня 2025 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4