УХВАЛА

Справа № 569/27125/25

1-кс/569/9300/25

16 грудня 2025 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши в закритому судовому засіданні клопотання прокурора Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про надання дозволу на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Рівне, українця, громадянина України, одруженого, із вищою освітою, зареєстрованого та фактичного проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за призовом по мобілізації на особливий період Збройних Сил України, водія- електрика першого відділення радіоелектронної розвідки розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , солдата, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 звернувся до суд із клопотанням про надання дозволу на затримання ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що слідчим відділом Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській обласні за процесуального керівництва Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону розслідується кримінальне провадження №0003365 від 06 грудня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України.

Із матеріалів клопотання убачається, 16.08.2024громадянин України ОСОБА_4 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу під час загальної мобілізації до Збройних Сил України, після чого направлений для проходження служби до військової частини НОМЕР_1 .

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №145 від 16.08.2024 солдат ОСОБА_4 , зарахований до списиків особового складу військової частини, на всі види забезпечення вважається таким, що старшого водія-електрика відділення радіоелектронної розвідки взводу управління розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №181 від 18.09.2024 солдат ОСОБА_4 , переведений на посаду водія-електрика першого відділення радіоелектронної розвідки розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , після чого вважається таким що посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.

Згідно ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, дотримуватись правил забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, внутрішнього порядку, у службовий час постійно знаходитись у розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Частиною 2 статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що у разі прийняття рішення щодо необхідності введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях Президент України видає указ про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях і негайно звертається до Верховної Ради України щодо його затвердження та подає одночасно відповідний проект закону.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» № 2102-IX від 24 лютого 2022 року, введено воєнний стан на всій території України строком на 30 діб, який в передбаченому законом порядку неодноразово продовжувався та діяв станом на жовтень 2024 року.

Разом із тим, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби за наступних обставин.

Так, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №191 від 27.09.2024 (по стройовій частини) солдата ОСОБА_4 відряджено з метою проходження курсу підготовки на території Республіки Франції з 27 вересня 2024 року по 27 листопада 2024 року та відповідно останній мав повернутися у розташування військової частини і приступити до виконання службових обов`язків 27 листопада 2024 року.

Зокрема, солдат ОСОБА_4 ,будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період Збройних Сил України, проходячи військову службу на посаді водія електрика першого відділення радіоелектронної розвідки розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»,діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, близько 07 годин 30 хвилини 14 жовтня 2024 року (точніше досудовим розслідуванням не встановлено, однак саме в цей час виявленого його відсутність на військовій службі)самовільно залишив визначене місце служби - навчальний центр в місті Сюїпп Республіки Франція та після завершення відрядження на службу до військової частини НОМЕР_2 , яка тимчасово дислокувалась поблизу АДРЕСА_2 вже не повертався, а натомість залишився у Франції, де почав проводити службовий час на власний розсуд, не пов`язаний із проходженням військової служби, припинивши тим самим виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності України.

10 грудня 2025 року ОСОБА_4 у зв`язку із не встановленням місця перебування останнього, у порядку ст. ст. 111, 112,

ч. 2 ст. 135, ч. 1 ст. 278 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України зокрема, вручено у спосіб, передбачений для вручення повідомлень, а саме батьку останнього, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 .

11 грудня 2025 року підозрюваного ОСОБА_4 оголошено у розшук.

Станом на момент внесення даного клопотання солдат ОСОБА_4 у розташування військової частини НОМЕР_1 не повернувся, про своє місце перебування командирів (начальників), а також правоохоронні органи не повідомив, місце перебування останнього не відоме, згідно наявних даних перетнув державний кордон та перебуває за межами країни, у зв`язку з цим продовжує ухилятись від військової служби без будь-яких поважних причин чим продовжує вчиняти кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 408 КК України.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність:

ОСОБА_4 ,підозрюється у дезертирстві, тобто нез`явленні на службу з відрядження, з метою ухилитися від військової служби, вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 408 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів санкцією якого передбачено карання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріли, що підтверджують ці обставини:

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, підтверджується зібраними доказами, а саме: матеріалами службового розслідування військової частини НОМЕР_2 , протоколами допитів свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та іншими документальними матеріалами.

Посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 КПК України:

Солдат ОСОБА_4 , переховується від органів досудового розслідування та/або суду та продовжує кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а саме продовжує вчиняти кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 408 КК України, тобто існують ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Виклад обставин, на підставі яких прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини:

Показами свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підтверджується факт самовільного залишення військової частини НОМЕР_3 ухилення від проходження військової служби солдатом ОСОБА_4 , із 14жовтня 2024року по даний час, оскільки останній до військової частини не повертався, до виконання обов`язків військової служби не приступав, на даний час не звільнений в запас.

Наданням відповідних доручень органам поліції за місцем проживання ОСОБА_4 , встановити його місцезнаходження не представилося за можливе. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №191 від 27.09.2024 року був відряджений до Республіки Франції 27.09.2024 року ОСОБА_4 , перетнув державний кордон України та перебуває за межами країни.

Обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів:

Підозрюваний ОСОБА_4 переховується від органів досудового розслідування та прокуратури, про своє місце перебування командирів (начальників), правоохоронні органи, інші державні органи та органи місцевого самоврядування не повідомив, продовжує вчиняти кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 408 КК України. ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, за місцем служби характеризується посередньо, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, за місцем реєстрації не проживає, його місце проживання не відоме, а тому інший більш м`який запобіжний захід, не зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_4 , покладених на нього обов`язків.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Прокурор у судовому засіданні подав клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу.

Заслухавши думку прокурора, слідчого, захисника, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання підлягає до задоволення із наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.189 КПК України слідчий суддя, суд не має права відмовити в розгляді клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного, обвинуваченого, навіть якщо існують підстави для затримання без ухвали суду про затримання з метою приводу.

Відповідно до ч.4 ст.189 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що:

1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду;

2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Враховуючи те, що прокурором доведено, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного та те, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя прийшов до висновку, що слід надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст.189, 190 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Надати дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Рівне, українця, громадянина України, одруженого, із вищою освітою, зареєстрованого та фактичного проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за призовом по мобілізації на особливий період Збройних Сил України, водія- електрика першого відділення радіоелектронної розвідки розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , солдата, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України, для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала про дозвіл на затримання втрачає законну силу з моменту приводу підозрюваного ОСОБА_8 до суду або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали.

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_9