Справа №295/7501/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

секретарів судового

засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі в залі суду кримінальне провадження

№ 0000699 від 07.05.2025 про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ягубець, Христинівського району, Черкаської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, не маючого на утримані малолітніх та неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, востаннє: 02.03.2015 Новоград-Волинським міським судом за ст. 186 ч. 2, ст. 125 ч. 1 КК України до 5 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на 3 роки; 03.11.2016 Новоград-Волинським міським судом за ст. 185 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 71 ч. 1 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком від 02.03.2015 до 5 років 1 місяця позбавлення волі. Відбув покарання 04.10.2021,

за ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

30.04.2025 приблизно о 22 год 30 хв ОСОБА_7 перебував поблизу зупинки громадського транспорту, що за адресою: вул. Київська, 89, в м. Житомир, де на тротуарі помітив ОСОБА_6 , який в стані алкогольного сп`яніння лежав на асфальтному покритті, оскільки між ним та іншим громадянином виник словесний конфлікт, який переріс в суперечку.

В цей день, час, місці, та за вказаних обставин у ОСОБА_7 виник раптовий злочинний умисел, направлений на відкрите, повторне викрадення майна, яке належить ОСОБА_6 , а саме - сумки, яка знаходилась на його тулубі, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я останнього, вчинене в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 з метою створення сприятливих умов, скориставшись його станом, так як ОСОБА_6 знаходився на землі, наніс удар правою ногою в область тулубу останнього для подолання можливого опору потерпілого.

Після чого, ОСОБА_6 намагався піднятись, однак ОСОБА_7 з метою подолання волі до опору, взявшись за ручку сумки, яка висіла на тулубі ОСОБА_6 , почав шарпати за допомогою неї тіло останнього, внаслідок чого потерпілий впав, та ОСОБА_7 , усвідомлюючи що на зупинці громадського транспорту знаходяться інші громадяни, наніс удар правою рукою в область обличчя ОСОБА_6 , чим завдав фізичного болю, тим самим застосував насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, після чого шляхом ривку зірвав з його тулуба шкіряну коричневу сумку вартістю 1 000 грн.

Після чого ОСОБА_7 , утримуючи викрадене майно при собі, усвідомлюючи, що за його діями спостерігають інші громадяни, місце вчинення злочину залишив та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 1000 грн.

У судовому засіданні обвинувачений щиро розкаявся, свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та показав, що дійсно вчинив дане кримінальне правопорушення в час, місці та за обставин, зазначених у обвинуваченні, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства. Також показав, що 30.04.2025 приблизно о 22 год 30 хв на зупинці громадського транспорту, за адресою: вул. Київська, 89, в м. Житомир, наніс удар правою ногою в область тулубу ОСОБА_6 , який лежав на землі у стані алкогольного сп`яніння, після чого потерпілий намагався піднятись, однак за допомогою ручки сумки потерпілого, яка висіла на його тулубі почав шарпати за допомогою неї тіло останнього, внаслідок чого ОСОБА_6 впав, усвідомлюючи, що на зупинці громадського транспорту знаходяться інші громадяни, наніс удар правою рукою в область обличчя ОСОБА_6 , чим завдав фізичного болю, тим самим застосував насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, після чого шляхом ривку зірвав з його тулуба потерпілого шкіряну коричневу сумку, місце вчинення злочину залишив та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд. Не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Добровільно відшкодував завдану шкоду потерпілому. Щиро кається. Активно сприяв розкриттю злочину. Жалкує про вчинене. Просив суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні надав покази про те, що

ОСОБА_7 вчинив дане кримінальне правопорушення в час, місці та за обставин, зазначених у обвинувальному акті. Обвинувачений добровільно завдані збитки йому відшкодував. Просив суворо не карати ОСОБА_7 .

У зв`язку з повним визнанням обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження наслідки застосування даної статті КПК України.

За таких обставин, враховуючи показання обвинуваченого, які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення доведеною та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 186 КК України, як умисні дії, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до положень ст. 66 КК України є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.

Щире каяття характеризується суб`єктивним ставлення винного до вчиненого злочину, яке полягає не тільки в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого а й бажання виправити ситуацію. Однак враховуючи наявність судимостей, те що обвинувачений систематично вчиняє корисливі злочини в тому числі і за ст. 186 ч. 2 КК України, то данні обставини не можуть вказувати на щирість його каяття. Тому суд не визнає як пом`якшуючу обставину заявлене щире каяття обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до положень ст. 67 КК України, не встановлено.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що обвинувачений раніше судимий, неодружений, не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, не працює, характеризується позитивно за місцем проживання, звертався в Кол-центр з питань розміщення тимчасово евакуйованих осіб щодо можливості поселення внутрішньо переміщених осіб у його будинку, те, що потерпілий у судовому засіданні просив не карати суворо обвинуваченого, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе в умовах ізоляції від суспільства та призначає обвинуваченим міру покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, оскільки вважає, що саме такий вид покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого.

Цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Арешт накладений ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 14.05.2025 у справі № 295/6261/25 на куртку жовтого кольору та кросівки шкіряні чорно-білого кольору, слід скасувати.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у вказаному кримінальному провадженні відсутній.

Підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 349, 369-371, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 186 КК України та призначити покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту набрання вироком законної сили та приведення його до виконання.

Арешт накладений ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 14.05.2025 у справі № 295/6261/25 на куртку жовтого кольору та кросівки шкіряні чорно-білого кольору - скасувати.

Речові докази, а саме:

-куртку жовтого кольору та кросівки шкіряні чорно-білого кольору - повернути ОСОБА_7 , або його довіреній особи, а у разі не запиту - знищити;

-2 DVD-R диска залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1