Справа № 685/1110/24
Провадження № 1-кп/685/23/25
В И Р О К

іменем України

24 вересня 2025 року

Теофіпольський районний суд Хмельницької області

в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

її представника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 та

його захисниці ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теофіполь кримінальне провадження № 0000351, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 серпня 2024 року, про обвинувачення

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Червона Дубина Теофіпольського району Хмельницької області, зареєстрованого та фактично проживаючого там же по АДРЕСА_1 ), громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого охоронцем ТОВ «Україна 2001», одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, військовозобов`язаного, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В :

30 серпня 2024 року, близько 12 год. 30 хв., на земельній ділянці, розташованій по вул. Юхима Пархомчука в с. Турщина Теофіпольської територіальної громади Хмельницького району Хмельницької області між ОСОБА_7 та його сусідкою ОСОБА_5 виникла сварка щодо права користування цією земельною ділянкою, належній третій особі, яка уже тривалий час відсутня у селі.

В ході словесної перепалки ОСОБА_5 вилила на ОСОБА_7 залишки води з відра після напування корови, схопила його за одяг та намагалася вдарити, на що ОСОБА_7 , не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій щодо можливого падіння потерпілої та травмування внаслідок цього, хоча повинен був і міг їх передбачити, відштовхнув ОСОБА_5 лівою рукою від себе, від чого вона впала на ліву сторону, виставивши при падінні ліву руку. Падіння на виставлену ліву руку спричинило закритий внутрішньо-суглобний перелом дистального кінця променевої кістки передпліччя лівої руки, який відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Своїми діями, які виразилися у відштовхуванні потерпілої від себе, внаслідок чого відбулося її падіння, що спричинило травмування від такого падіння у вигляді середньої тяжкості тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ст. 128 КК України.

Стороною обвинувачення діяння ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень, яке полягало у тому, що він, діючи умисно, реалізуючи свій злочинний намір на спричинення тілесних ушкоджень в ході словесного конфлікту з потерпілою ОСОБА_5 , долонею лівої руки наніс потерпілій два удари в область правої частини обличчя, від чого вона упала спиною на землю. В подальшому, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, наніс один удар лівою ногою в область нижньої частини лівої руки потерпілої ОСОБА_5 , заподіявши їй вищезазначені тілесні ушкодження.

В ході судового розгляду не знайшов свого підтвердження факт нанесення ОСОБА_7 удару ногою по лівій руці потерпілої, яка лежала на землі, та, відповідно, його умислу на спричинення тілесних ушкоджень, виходячи з наступного.

В ході судового розгляду ОСОБА_7 своєї вини не визнав та пояснив, що неподалік від його господарства знаходиться господарство ОСОБА_9 , яка є поважного віку та проживає десь на Донбасі. Фактично на цьому господарстві проживав її внук ОСОБА_10 , але земельну ділянку він не обробляв, ніде не працював, зловживав алкогольними напоями та працював на тимчасових підробітках, на час конфлікту з ОСОБА_5 він проходив службу в ЗС України.

Власниця господарства надала йому дозвіл користуватися земельною ділянкою, він впродовж шести років користувався цією ділянкою, про що було відомо всім сусідам, в тому числі і потерпілій. Також обкошував та доглядав за її садом, у нього є на телефоні відповідне відеоповідомлення власниці, яким вона уповноважує його на користування своєю ділянкою. На цій земельній ділянці посіяв ячмінь, а після збору урожаю до кінця літо проросло зерно, яке раніше висипалося з колосків та досягло доволі значної висоти, планував їх викосити для корму худобі.

Однак, впродовж останніх двох тижнів на цій ділянці припинала свою телицю його сусідка ОСОБА_11 , також цей ячмінь потрохи косив інший сусід ОСОБА_12 . В свою обідню перерву вийшов на город для скошування ячменю, де побачив ОСОБА_5 , яка вийшла напоїти телицю, та сказав їй, щоб забирала телицю з города, оскільки власниця саме йому дозволила користуватися цією ділянкою, що може підтвердити ОСОБА_13 , яка є племінницею власниці ділянки ОСОБА_9 .

У відповідь ОСОБА_5 стала на нього кричати, мовляв, хто така «Мандзячка», обзивати нецензурно його та його родину, зокрема, його доньку, яка має проблеми зі здоров`ям, потім вилила на нього воду з відра, подряпала нігтями, розірвала футболку на ньому та намагалася вдарити відром та рукою, тому відштовхнув її від себе, від чого вона впала на землю, але майже відразу, менше ніж за хвилину, встала та пішла додому.

Ніяких ударів ногами їй не наносив, тим більше був взутий в м`які гумові шльопанці без передка, тому і не міг нанести удар, яким було спричинено перелом.

Зазначив, що шкодує про те, що сталося. А потерпілу штовхнув лише через те, що вона намагалася його вдарити та стала ображати його родину.

Потерпіла ОСОБА_5 , 1966 року народження, пояснила, що 30 серпня 2024 року близько 7 год. 30 хв. припнула свою телицю на земельній ділянці сусіда ОСОБА_14 , який в даний час служить в ЗС України. Раніше цією ділянкою користувався інший її сусід, ОСОБА_15 , який вирощував пшеницю. Після збору урожаю ОСОБА_7 власник ділянки ОСОБА_16 сказав, що в подальшому нею буде користуватися ОСОБА_12 .

В обідню пору винесла у відрі воду напоїти припнуту телицю, в цей час до неї підійшов ОСОБА_7 та став вимагати забрати телицю з ділянки. На її слова про рішення власника ОСОБА_14 передати ділянку іншому не реагував, сказавши, чи вона не чує, що потрібно забрати телицю, а також розмахуючи руками.

Намагаючись заспокоїти ОСОБА_7 , вилила йому в обличчя воду з відра, яка залишилася після напування телиці, через що він вдарив її в ліву сторону голови, від удару впала, потім вдарив ногою по лівому передпліччю, а саме в частину передпліччя лівої руки, яка розташована ближче до кисті.

Після цього ОСОБА_7 втік з місця події, а вона викликала швидку допомогу, а після огляду виявили перелом руки.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 17 серпня 2024 року з доданим відеозаписом, ході слідчого експерименту потерпіла ОСОБА_5 на місці події показала, відбувся конфлікт з обвинуваченим, як вона в ході сварки відмовилася забрати свою телицю з території земельної ділянки, так як власник розпорядився передати її в користування іншій особі, як вилила на нього воду з відра, як він наніс їй два удари долонею лівої в голови з правої сторони і як впала від цих ударів на землю, а потім як наніс один удар ногою в її ліву руку, витягнуту від тулуба (а.с. 111-116). При цьому, як показала потерпіла на собі та на статистові, удар обвинуваченим ногою був спрямований в ту частину передпліччя її лівої руки, яка розташована ближче до ліктьового суглобу, що чітко видно з доданого до протоколу відеозапису та фототаблиць.

Свідок ОСОБА_17 , 1960 року народження, пояснила, що в той день вийшла на город зібрати помідори, після чого була в тіні під горіхом, який росте на відстані близько 50-60 метрів від місця події.

Бачила, як на городі, де росте ячмінь ОСОБА_7 , паслася корова Сливи Лідії, і раптом почула, як вона голосно кричала до ОСОБА_7 : «Хто така ОСОБА_18 ?». ОСОБА_7 щось їй відповів, але було лише чути крик ОСОБА_5 , яка ображала його, також щось образливе кричала про ОСОБА_19 , доньку ОСОБА_7 , про лікування доньки в Скаржинцях. Потім вилила з відра воду на обвинуваченого, «стрибала» біля нього, хотіла вдарити та схопила його за груди, а він її відштовхнув і вона впала. Далі ОСОБА_7 відіпнув її корову та пішов звідти, а Лідія також погнала корову додому.

Свідок ОСОБА_17 зазначила, що не бачила, щоб ОСОБА_7 бив ногою потерпілу.

Свідок ОСОБА_20 , 1962 року народження, зазначив, що допомагав своєму знайомому ОСОБА_21 заносити картоплю в погреб, далі пообідали з вживанням горілки, після чого пішов додому. Через деякий час по дорозі його наздогнав на велосипеді ОСОБА_22 та сказав, що ОСОБА_23 вдарив ОСОБА_24 і треба йому повернутися, щоб бути свідком цього. Вони повернулися і побачили як ОСОБА_25 вже була дома, вона щось говорила, але вже не пам`ятає що, а також казала «ой-ой».

Згідно висновку судово-медичного експерта Хмельницького обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_26 від 12 вересня 2024 року № 474, у ОСОБА_5 після події 30 серпня 2024 року мали місце тілесні ушкодження, зокрема, закритий внутрішньо-суглобовий перелом дистального (того, що більш віддалений від центру тіла) кінця променевої кістки передпліччя лівої руки без зміщення, що був зафіксований у неї 30 серпня 2024 року після рентгенографії. Експерт зазначає, що даний перелом, або перелом у «типовому місці», як він ще називається в спеціальній медичній літературі, може утворитися як від не менше ніж одноразової дії тупого твердого предмету (без можливості наразі визначити його точні характеристики через відсутність будь-яких специфічних ознак у цієї травми) в ділянку основи кисті долоні лівої руки потерпілої, за «непрямим» механізмом «удар деформація на відстані», так і не менш ніж одного зіткнення основи долоні кисті її лівої руки з таким предметом, за тим же самим механізмом, про що свідчать відповідна локалізація та характерні властивості цього перелому. Перелом у ОСОБА_5 міг утворитися незадовго до проведення рентгенографії лівого променево-зап`ястного суглобу (а.с. 105-106).

У своєму висновку від 13 вересня 2024 року № 492 цей же експерт зазначає, що характер перелому лівої променевої кістки (його типова локалізація, ознаки та властивості) у потерпілої є специфічним для падіння людини з висоти власного зросту (а.с. 109-110).

Відповідно до висновку додаткової судово-медичної експертизи експерта Волочиського відділення СМЕ Хмельницького РВ СМЕ Хмельницького обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_27 від 23 вересня 2024 року № 132, враховуючи дані проведеної судово-медичної експертизи ОСОБА_5 , оглянувши представлений рентгенівський знімок, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження та переглянувши відеозапис проведення слідчого експерименту від 17 вересня 2024 року, не виключається можливість утворення наявного у потерпілої тілесного ушкодження (закритого внутрішньо-суглобового перелому дистального кінця променевої кістки передпліччя лівої руки) при обставинах, на які вказує потерпіла ОСОБА_5 під час проведення слідчого експерименту за її участі, тобто внаслідок сильного прямого удару ногою в ділянку основи долоні лівої кисті потерпілої, або при падінні останньої з висоти власного зросту на витягнуту руку з опорою на долонну поверхню розігнутої лівої кисті (а.с. 125-126).

Тобто, два судово-медичних експерти, кожен окремо, чітко визначили, що внутрішньо-суглобовий перелом дистального кінця (того, який межує з кистю) променевої кістки передпліччя лівої руки ОСОБА_5 міг бути спричинений виключно ударом, спрямованим в ділянку основи кисті руки. Обидва експерти наголосили, що такі переломи є характерними саме при падінні людини з висоти власного зросту на витягнуту руку з опорою на долонну поверхні розігнутої руки.

Потерпіла при проведенні слідчого експерименту показала, яким чином вона падала після нанесення їй обвинуваченим ударів в голову на ліву сторону, намагаючись витягнути свою ліву руку в сторону падіння, що чітко встановлено з наданого відеозапису з 03 хв. 55 сек. (а.с. 115).

Аналогічно діяв і статист, на якому потерпіла показувала спосіб нанесення обвинуваченим ударів їй в голову, який імітував падіння від ударів на лівий бік, і також витягнув при падінні ліву руку для уникнення удару тіла об землю, що видно на цьому ж відеозаписі з 06 хв. 33 сек.

Сама потерпіла ОСОБА_5 після прибуття поліції за її викликом відразу ж після конфлікту з ОСОБА_7 , в ході прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, яке відбувалося 30 серпня 2024 року о 13 год. 45 хв., при описі обставин події зазначила, що 30 серпня 2024 року о 12 год. 35 хв. в с. Червона Дубина по вул. Юхима Пархомчука на городі, який належить ОСОБА_28 , ОСОБА_7 наніс два удари кулаком в область голови ОСОБА_5 (а.с. 100), жодних відомостей щодо нанесення обвинуваченим їй ударів ногою в руку вона не надавала.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 , очевидець цих подій, також не підтвердила нанесення ОСОБА_7 удару ногою по відношенню ОСОБА_5 , яка лежала на землі на спині.

Про спричинення перелому дистального кінця променевої кістки лівого передпліччя саме внаслідок падіння потерпілої з висоти власного зросту на витягнуту руку з опорою на долонну поверхню, а не від удару ногою в цю ділянку також може свідчити факт відсутності в місці нанесення ймовірного удару в ділянці основи кисті лівої руки потерпілої будь-яких саден або внутрішніх крововиливів, які мали б виникнути, зважаючи на більш обмежену поверхню взуття обвинуваченого, на відміну від необмеженої поверхні грунтового покриву.

У зв`язку з невідповідністю показань потерпілої фактичним обставинам справи, суд не приймає її показання в частині нанесення обвинуваченим удару ногою в руку потерпілої.

Судом також не можуть враховуватися при вирішенні даної справи і покази свідка ОСОБА_22 , 1955 року народження, надані в ході судового розгляду, а також вказані ним обставини при проведенні слідчого експерименту.

Так, свідок пояснив, що попросив свого товариша ОСОБА_29 допомогти занести мішки з картоплею в погреб, після чого пообідали з вживанням алкогольних напоїв. ОСОБА_30 пішов до себе додому, а сам він поїхав велосипедом до господарства ОСОБА_31 , де почув жіночі крики та побачив, як ОСОБА_11 відмахувалася руками від ОСОБА_7 . Далі ОСОБА_7 вдарив ОСОБА_5 лівою рукою, від чого вона впала на землю, потім ще вдарив ногою в її ліву руку.

Через грижу не мав фізичної можливості самостійно заступитися за ОСОБА_5 , тому велосипедом наздогнав ОСОБА_29 по дорозі додому та попросив, щоб той був свідком побиття ОСОБА_32 . ОСОБА_30 спочатку відмовлявся, але потім погодився і вони прийшли додому до ОСОБА_5 , яка вже була в себе на подвір`ї і скаржилася, що її побив ОСОБА_7 , далі приїхала поліція та швидка допомога.

В ході слідчого експерименту свідок ОСОБА_22 на місці події показав, де перебував він сам та де перебували обвинувачений з потерпілою, зазначивши, що бачив як обвинувачений вдарив потерпілу лівою рукою, як вона впала, а також як обвинувачений махнув ще ногою, але не бачив куди конкретно він вдарив, можливо і в руку, що зафіксовано протоколом проведення слідчого експерименту з відеозаписом від 17 вересня 2024 року (а.с. 117-121).

Відповідно до ч. 1 ст. 224 КПК України, однією з умов проведення допиту свідків є допитування кожного свідка окремо, без присутності інших свідків. Слідчий експеримент, згідно ч. 1 ст. 240 КПК України, проводиться з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження, шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів та випробувань.

При проведенні досудового розслідування даного кримінального провадження слідчий не дотримався вищезазначених умов.

Так, при проведенні слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_5 у період часу з 12:09 год. до 12:17 год. 17 вересня 2024 року свідок ОСОБА_22 стояв неподалік та спостерігав за тим, як потерпіла показувала на місці обставини спричинення їй тілесних ушкоджень, що чітко видно починаючи з 07 хв. 16 сек. відеозапису слідчого експерименту з потерпілою (а.с. 115).

Надалі, при проведенні слідчого експерименту уже зі свідком ОСОБА_22 у період часу з 12:24 год. до 12:31 год. 17 вересня 2024 року він також показав обставини спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень обвинуваченим, які перед цим побачив при проведенні слідчого експерименту з потерпілою, при цьому вказавши місцем заподіяння заздалегідь покладене на землю покривало.

Процесуальні порушення при проведенні слідчого експерименту, які полягали у присутності свідка при проведенні слідчого експерименту з потерпілою до проведення слідчого експерименту з самим свідком, що також вплинуло на показання свідка під час судового розгляду, а також зважаючи на неприязні відносини між обвинуваченим та свідком ОСОБА_22 через давній земельний спір, про що зазначив він сам перед початком допиту, і який також претендує на використання спірної земельної ділянки ОСОБА_33 , про що зазначила потерпіла під час її допиту в ході судового розгляду, унеможливлює врахування пояснень свідка ОСОБА_22 , дані ним в ході судового розгляду, та проведений за його участі слідчий експеримент при ухваленні судом рішення по даній справі у зв`язку з їх недопустимістю.

В ході судового розгляду не знайшов свого підтвердження факт нанесення обвинуваченим ударів потерпілій в праву частину обличчя, які б спричинили її падіння, оскільки жодних видимих ознак нанесення ударів на обличчі потерпілої при проведенні судово-медичних експертиз не було виявлено, нанесення саме ударів, а не штовхання, не підтвердила і свідок ОСОБА_17 , тому суд приходить до висновку, що покази обвинуваченого щодо відштовхування потерпілої, а не нанесення їй ударів, що і призвело до падіння, знайшли своє підтвердження в суді.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що наслідком перелому дистального кінця променевої кістки передпліччя лівої руки потерпілої є не умисний удар обвинуваченого в область нижньої частини лівої руки, а її падіння з висоти власного зросту на витягнуту ліву руку від прискорення, наданого поштовхом обвинуваченого, з опорою на долонну поверхню розігнутої лівої руки.

Тобто, в даному випадку вбачається не умисел ОСОБА_7 на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, а його необережність по відношенню до наслідків, так як ОСОБА_7 , відштовхуючи потерпілу ОСОБА_5 , не передбачав можливості її падіння на витягнуту руку, що призвело до перелому руки, хоча повинен був і міг передбачити такий наслідок, діючи з більшою обачністю.

Відсутність умислу на спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень виключає в діянні ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Таким чином, через недоведеність умисного спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень, суд, відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України, вважає за необхідне вийти за межі висунутого ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, в частині зміни правової кваліфікації його дій на ст. 128 КК України, оскільки тілесні ушкодження ОСОБА_5 були спричинені необережно.

При призначенні покарання судом враховано суспільну небезпечність вчиненого, особу винного, обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Обставин, що обтяжує покарання, судом не встановлено.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд враховує поведінку самої потерпілого, яка передувала вчиненню насильства щодо неї, що не виключається згідно ч. 2 ст. 66 КК України, яка полягала в наступному.

В ході судового розгляду було встановлено, що обвинувачений впродовж кількох років користувався земельною ділянку, на якій відбулися зазначені події. В той рік він вирощував ячмінь на цій ділянці, і після збору урожаю виросли нові рослини ячменю з зерна, яке висипалося.

Потерпіла, достовірно знаючи, що їй не належить дана ділянка і що цей ячмінь вирощував обвинувачений, приводила свою телицю пастися на вирощений обвинуваченим ячмінь, а на його цілком виправдану та обґрунтовану вимогу прибрати телицю стала нецензурно обзивати обвинуваченого та його родину, вилила на нього воду та намагалася його вдарити, і в ході судового розгляду також знайшов своє підтвердження факт здійснення потерпілою ОСОБА_5 спроб вдарити обвинуваченого ОСОБА_7 в ході їх словесної сварки.

Так, згідно вищезазначеного висновку судово-медичного експерта Хмельницького обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_26 від 12 вересня 2024 року № 474, у ОСОБА_5 після події 30 серпня 2024 року, крім дослідженого судом закритого перелому дистального кінця променевої кістки передпліччя лівої руки, також мали місце тілесні ушкодження у вигляді 4-х підшкірних крововиливів передньої поверхні верхньої третини передпліччя правої руки, передньої поверхні нижньої третини плеча правої руки, ліктьової поверхні верхньої третини передпліччя правої руки та зовнішньої поверхні нижньої третини стегна лівої ноги, а також 2-х саден шкіри променевої частини передньої поверхні нижньої третини передпліччя правої руки та ліктьової поверхні верхньої третини передпліччя правої руки на фоні підшкірного крововиливу. Дані тілесні ушкодження могли утворитися як від не менше ніж п`ятиразової дії тупих твердих предметів або предмету за механізмами: «удар» або «стискання» для крововиливів, «удар тертя» чи «притискання тертя» для саден, та і від не менше ніж п`яти зіткнень передньої поверхні верїхньої третини передпліччя правої руки підекспертної, передньої поверхні нижньої третини плеча її правої руки, ліктьової поверхні верхньої третини передпліччя правої руки, зовнішньої поверхні нижньої третини стегна її лівої ноги, променевої частини передньої поверхні нижньої третини передпліччя правої руки з такими предметами чи предметом, за механізмами «удар» для крововиливів та «удар тертя» для саден, про що свідчать відповідна локалізація та характерні властивості цих тілесних ушкоджень. Експерт зазначає, що, судячи з кольору та стану загоєння зовнішніх тілесних ушкоджень (тобто, саден шкіри та підшкірних крововиливів), вони можуть мати давність утворення не менше 2-3-х діб до початку цієї судово-медичної експертизи 02 вересня 2024 року, а також різний час утворення (а.с. 105 106).

Потерпіла в ході судового засідання не змогла пояснити обставини утворення даних тілесних ушкоджень, зазначивши лише, що вони утворилися від падіння, що суперечить самому механізму їх утворення.

За таких обставин, враховуючи локалізацію зовнішніх тілесних ушкоджень у виді внутрішніх крововиливів та саден, тобто синяків та подряпин, на передній, тобто внутрішній, поверхні правої руки, часу їх утворення, який збігається з часом конфлікту з обвинуваченим, враховуючи покази свідка ОСОБА_34 та самого обвинуваченого, факт здійснення потерпілою спроб нанесення ударів правою рукою обвинуваченому знайшов своє підтвердження.

Обвинувачений позитивно характеризується за місцем проживання.

Суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, здійснення виховного впливу та попередження вчинення нових злочинів, є призначення йому покарання у виді виправних робіт.

Обставини справи та особа обвинуваченого дають підстави суду вважати, що його виправлення можливе зі звільненням його від реального відбування покарання з випробуванням та встановленням обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Представником потерпілої адвокатом ОСОБА_35 в ході підготовчого провадження подана до суду позовна заява про відшкодування шкоди, заподіяної йому злочином, просив стягнути з обвинуваченого заподіяну матеріальну шкоду в сумі 2852,02 грн., які витрачені на придбання ліків та лікарських засобів, та вартість продуктів харчування для відновлення в сумі 2032,00 грн., так як змушена була по рекомендації лікарів посилено харчуватися з використанням продуктів, які у звичайному житті практично не споживала через їх дороговартісність, а саме, рибу (сардини, морський окунь, палтус), брюссельську капусту, мигдаль, яловича та теляча печінка, банани.

Цивільним позивачем також заявлена вимога стягнути з обвинуваченого грошове відшкодування моральної шкоди в сумі 35000,00 грн., заподіяної неправомірними діями обвинуваченого. Моральна шкода полягає хронічним недосипанням, постійною боязню зустрітися поглядами із сусідами та подругами, оскільки відчувала образу та сором через побиття, її переслідувало відчуття тривоги, що спричиняло душевний неспокій, стрес, відразу та боязнь всіх осіб чоловічої статі. Внаслідок отриманого тілесного ушкодження потерпіла була позбавлена можливості самостійно одягатися та відправляти життєві потреби у звичайній формі, а тому без допомоги сторонніх осіб не могла здійснити елементарних рухів. Позивачка зазначає, що навіть щодення зміна натільної білизни створювала певні фізичні та психологічні складнощі, що негативно вплинуло на психоемоційний стан її самої та її чоловіка. Всі ці фактори не дозволяють їй продовжувати жити нормальним життям, а створюють певний дискомфорт та зміну встановленого стилю і ритму життя.

В ході судового засідання потерпіла та її представник підтримали свої позовні вимоги.

Обвинувачений позовних вимог не визнав, оскільки не заподіював їй тілесних ушкоджень.

Захисниця обвинуваченого додатково зазначила, що матеріали цивільного позову не містять ніяких відомостей щодо призначеного лікування та понесених у зв`язку з цим витрат. Надані стороною позивача копії сторінок, ймовірно медичної карти, не свідчать, що вони зроблені з медичної карти потерпілої, а внесені записи не свідчать про Також відсутні докази призначення посиленого харчування. Зазначила, що в ході судового розгляду не було доведено спричинення обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілій, тому і підстав для стягнення моральної шкоди немає.

Позовні вимоги потерпілої підлягають задоволенню частково.

Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження лікарських призначень потерпілій у зв`язку одержаною травмою, необхідності посиленого харчування, а також доказів придбання призначених препаратів та проведення відповідних процедур, тому вимога стягнення матеріальних витрат задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Потерпілою не надано доказів на підтвердження того, що хронічне недосипання, боязнь зустрітися поглядами з подругами та сусідами, відчуття тривоги, стрес, образа та боязнь до всіх осіб чоловічої статі є наслідком спричинення їй середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тому суд їх до уваги не приймає при оцінці спричинення моральної шкоди.

Потерпіла у своїй позовній заяві посилалася на те, що в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні по завданню їй середньої тяжкості тілесного ушкодження ОСОБА_7 , як підозрюваний, свою вину у вчиненому щодо неї злочині не визнав та не розкаявся у вчиненому. Впродовж досудового розслідування та до теперішнього часу особисто він та члени його родини її принижували, розповсюджуючи неправдиву інформацію та перекручуючи фактичні обставини справи, звинувачували її у фальсифікації отриманих нею тілесних ушкоджень. Особисто обвинувачений та його брат намагалися вплинути різними методами та формами на свідків з метою зміни викривальних показів, які вони давали на досудовому слідстві з метою уникнення від відповідальності. Наведені факти, на думку потерпілої, прямо характеризують обвинуваченого ОСОБА_7 як особу, що жодним чином не усвідомить протиправність своїх дій і не змінить свого ставлення до ОСОБА_5 як до потерпілої сторони, а навпаки посилить неприязнь та загрозу вчиненні інших прихованих чи відкритих протиправних дій відносно неї.

Суд не приймає до уваги дані обставини, оскільки вони не пов`язані з моральними стражданнями, спричиненими ушкодженням здоров`я.

Біль та страждання внаслідок отриманої травми дійсно заподіяли моральні страждання потерпілої, і вона має право на їх відшкодування.

При визначенні розміру відшкодування заподіяної моральної шкоди потерпілому суд враховує характер правопорушення, вчиненого обвинуваченим, а саме, заподіяння ним правопорушення не умисно, на що посилається потерпіла, а з необережності, що знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду.

Крім того, до обставин, які, згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України, мають істотне значення при визначенні розміру грошового відшкодування заподіяної моральної шкоди, суд відносить той факт, що саме потерпілою була спровокована агресія зі сторони обвинуваченого, яка випасала свою телицю на вирощених обвинуваченим посівах ячменю і на його вимогу прибрати сама спробувала застосувати щодо нього фізичне насильство, що і спричинило його реакцію у вигляді відштовхування та, як наслідок падіння потерпілої.

За таких обставин, зважаючи на недоведеність значної частини обставин, якими позивачка обґрунтовувала заподіяну моральну шкоду, а також враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає, що розмір грошового відшкодування заподіяної моральної шкоди становить 5000 грн.

В позовній заяві позивачем заявлена також вимога стягнення з обвинуваченого понесених витрат на правову допомогу в сумі 15000 грн., яка підлягає частковому задоволенню.

Частинами 1 та 2 статті 137 ЦПК України, які підлягають застосуванню у даному випадку згідно з ч. 5 ст. 128 КПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем надано договір про надання правової (правничої) допомоги № 25/02 від 10 вересня 2024 року (а.с. 31), укладений з адвокатом ОСОБА_35 , згідно якого адвокат бере на себе зобов`язання надавати необхідну правову допомогу ОСОБА_5 .

У позовній заяві зазначено, що сторони узгодили, згідно п. 5.1 даного договору, суму гонорару в розмірі 15000 грн. разом з витратами на представництво в сумі 6000 грн., послуги надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань на стадії досудового слідства в сумі 2500 грн., складення заяв, процесуальних та інших документів правового характеру в сумі 2500 грн., витрати на збір доказів 1000 грн., витрати на прибуття до суду та очікування судового засідання в сумі 4000 грн. (а.с. 22, 23).

Разом з тим, представництво інтересів потерпілої адвокат ОСОБА_36 в суді здійснював не на підставі договору № 25/02 від 10 вересня 2024 року, а на підставі договору про надання правової допомоги № 25/09 від 16 вересня 2024 року, що вбачається з наданого ордеру на надання правничої допомоги серії ВХ № 1063930 (а.с. 24).

Оскільки матеріали справи не містять договору № 25/09 від 16 вересня 2024 року, тому судом не знайдено підстав для стягнення витрат на представництво в сумі 6000 грн. і на прибуття до суду та очікування судового засідання в сумі 4000 грн., оскільки відсутні докази домовленості щодо розміру гонорару на здійснення таких витрат.

Таким чином, потерпілою доведено понесення витрат на правову допомогу на правову допомогу, які підлягають розподілу, в загальній сумі 6000 грн., проте цивільної позивачки на оплату правової допомоги підлягає стягненню пропорційно розміру задоволених вимог 12,54 %, що становить 752,18 грн.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого статтею 128 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді виправних робіт строком шість місяців.

На період відбування покарання ОСОБА_7 із суми його заробітку провадити відрахування в доход держави в розмірі десяти відсотків.

ОСОБА_7 , відповідно до ст. 75 КК України, звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік, та, згідно частини 1 ст. 76 КК України, покласти на нього обов`язки:

1.) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2.) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Позовну заяву ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 5752,18 грн. (П`ять тисяч сімсот п`ятдесят дві гривні 18 коп.), з яких 5000,00 грн. грошового відшкодування заподіяної моральної шкоди та 752,18 грн. понесених витрат на правову допомогу.

Відмовити ОСОБА_5 в задоволенні решти позовних вимог.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Вирок може бути оскаржений до Хмельницького апеляційного суду через Теофіпольський районний суд Хмельницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1