Провадження № 1-кс/359/2262/2025

УХВАЛА

18.11.2025 року м. Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні №0000155 від 20.04.2021 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України

ВСТАНОВИВ:

До Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вимоги клопотання обґрунтував тим, що слідчим відділом Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000155 від 20.04.2021 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_6 будучи неодноразово засудженим за вчинення злочинів проти власності, зокрема шахрайства, останнього разу вироком Залізничного районного суду м. Львова від 10.06.2019 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, маючи не зняту та непогашену судимість, на шлях виправлення не став та продовжив свою злочинну діяльність з метою заволодіння грошовими коштами шляхом вчинення шахрайських дій, прикриваючи її наданням цивільно-правових послуг з ремонту та будівництва.

Так, в листопаді 2020 року, ОСОБА_7 за рекомендацією невстановлених досудовим розслідуванням осіб, звернувся до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою отримання послуг з ремонту належного йому житлового будинку по АДРЕСА_1 .

У листопаді 2020 року, ОСОБА_6 під час зустрічі з ОСОБА_7 в будинку по АДРЕСА_1 , увійшов в довіру до останнього, пообіцявши провести ремонтні роботи, за умови отримання коштів на будівельні матеріали, не призначені для ремонту будинку.

Користуючись довірливими відносинами, будучи впевненим у намірах, що склалися між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , останній перерахував на банківську картку «А-Банк» НОМЕР_1 у період з 29 листопада 2021 року по 5 січня 2021 року грошові кошти в сумі 57 000 грн. Після отримання коштів ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, повторно, діючи умисно, привіз будівельні матеріали на суму 35 000 грн. та пообіцяв, що розпочне проведення ремонтних робіт, однак до теперішнього часу жодних дій щодо ремонтних робіт квартири не вчинено, оскільки шляхом зловживання довірою заволодів чужим майном, яке належить ОСОБА_7 , а саме грошові кошти в сумі 22 000 грн.

Крім того, у листопаді 2020 року ОСОБА_8 через всесвітню мережу «Інтернет» на веб-ресурсі «оlх.uа» звернувся до ОСОБА_6 , з метою отримання послуг з ремонту належної йому квартири АДРЕСА_2 .

Згодом, у листопаді 2020 року, ОСОБА_6 під час зустрічі зі ОСОБА_8 в квартирі АДРЕСА_2 , увійшов в довіру останнього, пообіцявши провести ремонтні роботи, за умови отримання коштів за будівельні матеріали, не призначені для ремонту квартири.

Користуючись довірливими відносинами, будучи впевненим у намірах між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , з 21.11.2020 по 23.12.2020 останній перерахував на банківську картку «А-Банку» НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 10 500 грн. Після отримання коштів ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, повторно, діючи умисно, обіцяв, що приступить до виконання ремонтних робіт, але до теперішнього часу жодних дій щодо доставки будівельних матеріалів та ремонтних робіт квартири не здійснено, тому шляхом зловживання довірою заволодів чужим майном, яке належить ОСОБА_8 , а саме грошовими коштами в сумі 10 500 грн.

Крім цього, в листопаді 2020 року, ОСОБА_9 , за рекомендацією невстановлених досудовим розслідуванням осіб, звернувся до ОСОБА_6 з метою отримання послуг з ремонту належного йому квартири АДРЕСА_3 .

Надалі, у листопаді 2020 року, ОСОБА_6 під час зустрічі із ОСОБА_9 в квартирі АДРЕСА_3 , увійшов в довіру останньому, пообіцявши виконати ремонтні роботи, за умови отримання грошових коштів на будівельні матеріали, немаючі на меті здійснити ремонт квартири.

Користуючись довірливими відносинами, будучи впевненим у намірах між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , останній перерахував на банківську картку НОМЕР_2 в період часу з 14.12.2020 по 22.12.2020 грошові кошти в сумі 70 800 грн. Після отриманих коштів ОСОБА_6 реалізуючи свій злочинний намір, повторно, діючи умисно, привіз будівельні матеріали на суму 30000 грн. та пообіцяв, що приступить до виконання ремонтних робіт, однак до теперішнього часу ніяких дій щодо ремонтних робіт квартири не виконано, чим повторно, заволодів чужим майном шляхом зловживання довірою, яке належить ОСОБА_9 , а саме грошовими коштами на суму 40 800 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 , підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

18.08.2021 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, карається штрафом від трьох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк від одного до двох років, або обмеженням волі на строк до п?яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років.

Зокрема, відповідно до інформації з Інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системою «АРКАН» 09.09.2021 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перетнув державний кордон України, напрям перетинання «виїзд».

На даний час в органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст.184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Виходячи з вище викладеного, відповідно до вимог ч. 1 ст.184 КПК України, орган досудового розслідування вважає, що під час досудового розслідування жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у статті 177 КПК України, та є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та незаконно впливати на потерпілих та свідків, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 є забезпечення виконання підозрюваною покладених на нього процесуальних обов?язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення правопорушення; для обставин кримінального встановлення незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити, посилаючись на викладені у ньому обставини.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання.

На підставі ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя ухвалив розглядати вказане клопотання за відсутності підозрюваного, оскільки підозрюваний оголошений у міжнародний розшук.

Заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Як визначено ст.12 КПК України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Частиною 1 статті 194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст.183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» обґрунтованість підозри є необхідною умовою законності тримання особи під вартою.

Як вбачається із матеріалів клопотання, СВ Бориспільським МВ ГУМВС України в Київській області, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000155 від 20.04.2021 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.190 КК України.

18.08.2021 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_6 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, є зібрані в ході досудового розслідування докази, які підтверджуються наступними матеріалами досудового розслідування:

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 27.05.2021;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 21.04.2021;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 27.05.2021;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 17.06.2021;

- протоколом огляду документів від 03.08.2021;

- протоколом огляду документів від 04.08.2021.

Відповідно до інформації з Інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системою «АРКАН» 09.09.2021 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перетнув державний кордон України, напрям перетинання «виїзд».

На даний час в органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

29.10.2021 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у розшук.

05.04.2025 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в міжнародний розшук.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій підозрюваного, виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в матеріалах клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_6 до вищезазначеного кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Слідчий суддя погоджується із доводами прокурора, що повідомлена підозра повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п.175 рішення від 21 квітня 2001 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, №182).

Аналіз наданих доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі, хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») 31315/96 від 25 квітня 2000 року, Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.

За таких обставин, під час судового засідання прокурор довів суду про наявність ризиків передбачених пунктами 1 і 3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.6 ст.193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та ризиків, передбачених пунктів 1 та 3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а також те, що підозрюваний ОСОБА_6 оголошений у міжнародний розшук, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.131-132, 176-178, 183, 193-194, 196, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без можливості внесення застави, щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калуш, Івано-Франківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Роз`яснити, що у такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду, а для підозрюваного з моменту отримання її копії.

Повний текст ухвали слідчого судді проголошено 24.11.2025 року о 14 год. 45 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1