Справа № 202/9386/25
Провадження № 1-кс/202/90/2026
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
У Х В А Л А

12 січня 2026 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні заяву адвоката ОСОБА_3 , яка подана в інтересах ОСОБА_5 , про відвід слідчої відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 ,

У С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся в інтересах ОСОБА_5 з заявою про відвід слідчої відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від участі у кримінальному провадженні № 0001034 від 26.09.2025 року.

Заява обґрунтована тим, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001034 від 26.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 26 вересня 2025 року на перехресті вул. Володимира Великого та вул. Філатова у Саксаганському районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, за участю ОСОБА_5 , який керував автомобілем «Ford focus» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , та ОСОБА_6 , який керував мотоциклом «Kawasaki» з державним номерним знаком НОМЕР_2 .

На думку ОСОБА_5 та його представника, слідча відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 зацікавлена в результатах цього кримінального провадження.

Так, на цей час ОСОБА_5 допитано за фактом цієї ДТП як свідка.

Слідча не виконує ухвалу слідчого судді від 10 грудня 2025 року, якою її зобов`язано надати ОСОБА_5 або його представнику для ознайомлення матеріали кримінального провадження № 0001034 від 26.09.2025 року, в тому числі, що стосуються арешту вилученого в нього майна, за виключенням матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню, та/або матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві.

Протокол огляду місця події, який було долучено до клопотання про накладення арешту на транспортний засіб - автомобіль «Ford focus» з державним номерним знаком НОМЕР_3 , для ознайомлення було надано не в повному обсязі.

В наданих матеріалах була відсутня схема ДТП, яка є невід`ємною частину протоколу огляду місця ДТП, і посилання на яку зазначено у вказаному протоколі (пункти 19, 27).

Слідча направила відповідь на клопотання представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_3 про надання матеріалів кримінального провадження (на виконання вказаної вище ухвали), в якій повідомила наступне: «зі схемою до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди Вас не ознайомлено у зв`язку з тим, що вказана схема, яка є додатком до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події, відповідно до вимог ч. 1 ст. 221 КПК України є матеріалом, ознайомлення з яким на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню».

Водночас, на їх думку, ОСОБА_5 , будучи учасником кримінального провадження № 0001034 від 26.09.2025 року, має право на отримання копій матеріалів досудового розслідування включно з протоколом огляду місця події (ДТП) та додатків до нього, оскільки інформація, що міститься в зазначених матеріалах стосується його особисто та не є інформацією, що представляє собою таємницю досудового розслідування.

Зважаючи на те, що фабула витягу з ЄРДР дає підстави вважати, що кримінальне провадження було розпочате стосовно ОСОБА_5 , то він має право і на отримання копії протоколом огляду місця події (ДТП) та додатків до нього чи ознайомлення з ними.

Крім того, ОСОБА_5 погодився прийняти участь у слідчому експерименті та прибув 23 грудня 2025 року на місце дорожньо-транспортної пригоди.

Під час спроби проведення слідчої дії - слідчого експерименту 23 грудня 2025 року слідча поводила упереджено, порушуючи права ОСОБА_5 , навмисно спотворюючи реальну картину дорожньо-транспортної пригоди. Явно упереджені дії слідчої ОСОБА_4 виявилися в наступному: слідча відразу надала вказівку співробітникам патрульної поліції обмежити рух транспорту тільки в одному напрямку (по напрямку руху транспортного засобу - мотоциклу) і виключно в межах 150 метрів від місця дорожньо-транспортної пригоди. Такими діями ще до початку слідчої дії - слідчого експерименту слідча навмисно спотворила вихідні дані, не запитавши в ОСОБА_5 , на якій відстані він бачив транспортні засоби, що рухались зліва направо в напрямку руху мотоцикла та місця ДТП. Додатково слід зазначити, що місце ДТП, за словами ОСОБА_5 , та фото з місця ДТП (з врахуванням розміщення транспортних засобів учасників ДТП та осипу битого скла та уламків мотоцикла), було саме на зустрічних двох смугах. Слідча намагалася провести слідчу дію - слідчий експеримент в умовах часткового освітлення, яке не відповідало обставинам ДТП. Освітлення було тільки з одного боку дороги, проте слідча це навмисно ігнорувала.

Також слідча надала транспортний засіб для проведення слідчої дії - слідчого експерименту, що явно не відповідав транспортному засобу, яким керував ОСОБА_5 в момент ДТП. Наданий слідчою транспортний засіб мав тоновані вікна на відмінну від транспортного засобу, яким керував ОСОБА_5 , про що слідчій було повідомлено відразу. Наданий транспортний засіб мав механічну трансмісію, а транспортний засіб свідка ОСОБА_5 мав автоматичну коробку передач (АКПП).

ОСОБА_5 одразу повідомив слідчій, що не має досвіду керування автівкою на механічній коробці передач, проте слідчу цей факт не збентежив і вона намагалася продовжити проведення слідчого експерименту.

Слідча використовувала «звичайну рулетку» (зі слів слідчої), на яку не мала сертифікат повірки вимірювального пристрою і яка не знаходилася на обліку в органах національній поліції.

Слідча надала транспортний засіб - мотоцикл, який ні за зовнішніми ознаками, ні за технічними характеристиками не був подібний до мотоцикла другого учасника ДТП. Наданий транспортний засіб був суттєво меншим та є електромопедом.

Слідча вимагала від ОСОБА_5 сісти за кермо транспортного засобу - автомобіля, яким він не міг керувати та показати траєкторію руху відповідно до встановленого слідчою місця ДТП (зі слів слідчої, місце встановлене внаслідок проведеної трасологічної експертизи), відмовивши в праві вказати місце ДТП, яке відповідало фотознімкам з місця ДТП, зробленим представником ОСОБА_5 , адвокатом ОСОБА_3 , та фотознімкам, що зробила слідча, і які знаходяться в матеріалах кримінального провадження.

Після усно заявленого відводу слідчій та повідомлення, що проводити слідчу дію - слідчий експеримент в створених умовах неможливо, слідча повідомила, що «слідчий експеримент з водієм ОСОБА_5 вона продовжить проводити без водія ОСОБА_5 ».

Отже, на їх думку, слідча ОСОБА_4 виявляє упередженість у кримінальному провадженні, не додержується вимог кримінального процесуального законодавства України, порушує їх, не забезпечує ефективного проведення слідчої дії - слідчого експерименту, не досліджує всебічно, повно й неупереджено всі обставини кримінального провадження, не виконала належним чином ухвалу слідчого судді від 10 грудня 2025 року.

За цих підстав просить відвести слідчу відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від участі у кримінальному провадженні № 0001034 від 26.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні представник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_3 заяву про відвід слідчого підтримав та наполягав на її задоволенні.

Слідча ОСОБА_4 у судовому засіданні проти заявленого відводу заперечувала, вважала, що підстави для її відводу відсутні.

Ознайомившись із заявою про відвід слідчого, заслухавши учасників судового розгляду, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення заявленого відводу з огляду на наступне:

Підстави для відводу слідчого визначені у статті 77 КПК України.

Так, відповідно до частини першої статті 77 КПК України прокурор, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, перекладач; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Тобто однією з підстав для відводу слідчого є наявність будь-яких обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

При цьому згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Фельдман проти України»), при розгляді клопотання про відвід судом має бути оцінена вимога безсторонності, яка характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно суб`єктивного критерію, то особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного.

Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

У рішенні ЄСПЛ у справі ОСОБА_7 (De Cubber) від 26 жовтня 1984 року зауважено, що наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу.

Вищевказані висновки Європейського суду з прав людини допустимі також для оцінки дій слідчого та повною мірою можуть бути застосовані до заяви про відвід слідчого під час досудового розслідування.

Слідчий суддя звертає увагу, що в аспекті вирішення питання відводу значення має саме наявність обґрунтованих сумнівів у неупередженості.

Заявляючи відвід слідчій ОСОБА_4 , представник ОСОБА_5 посилається на те, що остання виявляє упередженість у кримінальному провадженні, не додержується вимог кримінального процесуального законодавства України, не забезпечує ефективного проведення слідчої дії - слідчого експерименту, не досліджує всебічно, повно й неупереджено всі обставини кримінального провадження, не виконала належним чином ухвалу слідчого судді.

Слідчий суддя вважає, що в даному випадку доводи заяви про відвід слідчого в своїй більшості зводяться до незгоди з його процесуальними діями.

Поряд із цим слідчий суддя вважає доведеним існування обставин, які дійсно можуть викликати обґрунтовані сумніви у неупередженості слідчого.

Так, слідчий суддя звертає увагу, що 26 вересня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості та розпочате досудове розслідування за № 0001034 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 26 вересня 2025 року за участю водія ОСОБА_5 , який керував автомобілем «Ford focus» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , та мотоцикліста ОСОБА_6 , який внаслідок цієї пригоди загинув на місці події.

Згідно з частиною 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини поняття «кримінальне обвинувачення» пов`язує з вчиненням різноманітних процесуальних дій, передбачених національним законодавством, від початку досудового розслідування і до ухвалення судового рішення.

Зокрема Європейський суд з прав людини визначає «кримінальне обвинувачення» як «офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про те, що ця особа вчинила кримінальне діяння», при цьому «в деяких випадках це може робитися у формі інших заходів, здійснення яких несе в собі таке твердження і, по суті, так само впливає на становище підозрюваного» (рішення у справі «Екле проти Німеччини»).

Також Європейським судом з прав людини як висунення обвинувачення визнаються, зокрема, такі обставини: арешт особи (рішення у справі «Вемхофф проти Німеччини»), офіційне повідомлення про намір здійснення стосовно особи кримінального переслідування (рішення у справі «Ноймайстер проти Австрії»), початок досудового слідства проти конкретної особи чи арешт банківських рахунків конкретної особи (рішення у справі «Рінгайзен проти Австрії»).

Крім того, згідно з практикою Європейського суду з прав людини гарантіями, передбаченими статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, користується особа, яка викликана як свідок у кримінальній справі, але фактично підозрювана у вчиненні злочину, зокрема, коли їй поставлені запитання під час допиту, які можуть бути використані проти неї як обвинувальні (рішення у справі «Сервес проти Франції»).

Отже, практика Європейського суду з прав людини виходить із того, що обвинуваченим (підозрюваним) у вчиненні кримінального правопорушення є особа, стосовно якої фактично розпочато досудове слідство, з моменту офіційного доведення до відома особи компетентним органом твердження про те, що ця особа вчинила кримінальне діяння.

Згідно з частиною 1 статті 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 зазначеного Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Набуття особою, стосовно якої розпочато досудове розслідування, прав підозрюваного КПК України, зокрема статтями 276-279 КПК України, не врегульоване.

Водночас згідно з частиною 6 статті 9 КПК України у випадках, коли положення зазначеного Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною 1 статті 7 вказаного Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 КПК України однією із засад кримінального провадження є верховенство права.

Згідно з частиною 2 статті 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Сторона обвинувачення зобов`язана використати всі передбачені законом можливості для дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого (зокрема, права на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя) у разі здійснення кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia).

Статтею 8 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Системний аналіз норм Кримінального процесуального кодексу України свідчить про те, що підозрюваному притаманні такі ж ознаки і риси, що і й обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.

Таким чином, з огляду на ст. 9 КПК України та практику Європейського суду з прав людини особа, стосовно якої розпочате досудове розслідування за фактом вчинення цією особою конкретного кримінального правопорушення, повинна мати процесуальні права підозрюваного.

Слідчий суддя звертає увагу, що ОСОБА_5 хоча й не було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення в порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України.

Разом із тим, згідно з витягом із Єдиного реєстру досудових розслідувань є очевидним, що кримінальне провадження здійснюється в тому числі за фактом дій ОСОБА_5 , про що свідчить зазначення про не надання ним переваги в русі транспортному засобу, що рухався по головній дорозі, та скоєння зіткнення, внаслідок якого настала смерть іншого водія.

Тож у розумінні практики Європейського суду з прав людини ОСОБА_5 є особою, яка фактично підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, а, отже, повинна користуватися правами підозрюваного, що передбачені частиною 3 статті 42 КПК України, зокрема збирати і подавати слідчому, прокурору, слідчому судді докази, брати участь у проведенні процесуальних дій, під час проведення процесуальних дій ставити запитання, подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення дій, заявляти клопотання про проведення процесуальних дій, заявляти відводи, ознайомлюватися з матеріалами досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 221 цього Кодексу, одержувати копії процесуальних документів та письмові повідомлення, оскаржувати рішення, дії та бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді в порядку, передбаченому цим Кодексом, користуватися іншими правами.

Слід відзначити, що згідно з частиною 2 статті 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.

Водночас слідчий під час досудового розслідування, зокрема у письмових відповідях на клопотання адвоката ОСОБА_3 про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування від 17.10.2025 та проведення слідчого експерименту від 30.12.2025 року, наголошує на тому, що на цей час ОСОБА_5 у кримінальному провадженні має процесуальний статус свідка та права, передбачені статтею 66 КПК України, що не передбачає права на подання клопотань у межах цього кримінального провадження.

На переконання слідчого судді, така позиція слідчого щодо наявності у ОСОБА_5 виключно прав свідка та відсутності права на заявлення клопотань про проведення слідчих і процесуальних дій у кримінальному провадженні, в тому числі проведення слідчого експерименту за його участю, викликає обґрунтовані сумніви у неупередженості слідчого з огляду на те, що досудове розслідування було розпочате саме за фактом дій ОСОБА_5 та іншого водія, що підтверджується витягом із ЄРДР, і самим же слідчим ініційовані та проводяться слідчі дії за участю ОСОБА_5 як безпосереднього учасника дорожньо-транспортної пригоди.

Тому слідчий суддя вважає заяву про відвід слідчої ОСОБА_4 обґрунтованою.

Слідчий суддя також звертає увагу, що згідно з витягом із ЄДРД досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001034 від 26.09.2025 здійснюється групою слідчих, до якої входять дев`ять слідчих. Відтак відведення слідчої ОСОБА_4 від участі у кримінальному провадженні не буде мати негативних наслідків для проведення ефективного досудового розслідування у розумні строки.

З урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя вважає можливим заяву адвоката ОСОБА_3 про відвід слідчого задовольнити та відвести слідчу відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від участі у кримінальному провадженні № 0001034 від 26.09.2025 року.

Керуючись ст. ст. 77, 80, 81, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Заяву адвоката ОСОБА_3 про відвід слідчого задовольнити.

Відвести слідчу відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від участі у кримінальному провадженні № 0001034 від 26.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1