ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11-сс/818/1378/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: скарга на бездіяльність

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2025 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Цією ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Ізюмського районного управління поліції ГУНП в Харківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 14.10.2025 року.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя посилався на те, що заявником не надано доказів направлення його заяви до Ізюмської окружної прокуратури Харківської області та наступного її скерування до СВ Ізюмського РУП ГУНП в Х/О, а тому слідчий суддя, за наявними матеріалами, позбавлений можливості, відповідно до приписів ст.ст. 303, 306 КПК України, встановити наявність чи відсутність бездіяльності уповноважених осіб СВ Ізюмського РУП ГУНП в Х/О.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу на бездіяльність уповноважених осіб Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення за його зверненням від 14.10.2025 року до ЄРДР.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що недолучення ним до скарги копії листа з Ізюмської окружної прокуратури від 15.10.2025 року про подальше скерування його звернення до СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, це технічна помилка з його боку, яка пов`язана з браком досвіду у складанні скарг, а також роботою в електронному суді.

Зазначає, що додає вищевказані матеріали до апеляційної скарги.

Позиції учасників апеляційного провадження

Заявник, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився, в апеляційній скарзі просив проводити судове засідання без його участі.

Тому апеляційний розгляд проведено за його відсутності.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно ч.1 ст.60 КПК України, заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Згідно ч.5 ст.214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про:

1) дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення;

2) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника;

3) інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення;

4) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела;

5) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

6) прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування;

7) інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань.

У Єдиному реєстрі досудових розслідувань автоматично фіксується дата внесення інформації та присвоюється номер кримінального провадження.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про зверення громадян", дія цього закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільним процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, адміністративного судочинства України, законами України "Про запобігання корупції", "Про виконавче провадження".

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно із якою, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Окрім цього, внесення відомостей до ЄРДР також врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженим наказом Генерального прокурора України № 298 від 30.06.2020 року, згідно з пунктом 2 глави 1 розділу ІІ «Порядок формування та ведення Реєстру» якого, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом з тим, зміст ч. 1 ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі короткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Вищезазначені положення закону дають підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР і це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Таким чином, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, дізнавачем, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Згідно висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 30.09.2021 року (справа №556/450/18, провадження №21-4229км20), слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР, тобто підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Отже, слідчий суддя при відсутності правових підстав не позбавлений можливості відмовити у задоволенні скарги щодо зобов`язання внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Обґрунтовуючи свій висновок про відсутність підстав для задоволення скарги, слідчий суддя зазначив, що до скарги, поданої слідчому судді в порядку ст. 303 КПК України, заявником не надано доказів направлення його заяви до Ізюмської окружної прокуратури Харківської області та наступного її скерування до СВ Ізюмського РУП ГУНП в Х/О, на що заявник посилається у своїй скарзі.

Разом з тим, надана слідчому судді заявником копія заяви на підтвердження звернення до Ізюмської окружної прокуратури Харківської області, не містить даних на підтвердження дати, способу її відправлення та отримання її уповноваженою особою Ізюмської окружної прокуратури Харківської області, що позбавило слідчого суддю можливості, за наявними матеріалами, відповідно до приписів ст.ст. 303, 306 КПК України, встановити наявність чи відсутність бездіяльності уповноважених осіб СВ Ізюмського РУП ГУНП в Х/О.

За таких обставин вважати рішення слідчого судді про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 необґрунтованим підстав немає.

Таким чином, зазначені обставини свідчать про відсутність підстав вважати, що уповноважені особи СВ Ізюмського РУП №2 ГУНП в Харківський області допустили бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Щодо посилань заявника про долучення ним до апеляційної скарги копії листа з Ізюмської окружної прокуратури від 15.10.2025 року про скерування його звернення до СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області на підтвердження подання ним такого звернення, то колегія суддів зазначає наступне.

Розглядаючи скаргу заявника ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб СВ Ізюмського РУП №2 ГУНП в Харківський області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий суддя діяв відповідно до положень ст.306 КПК України та загальних засад кримінального провадження, передбачених ст.7 КПК України, здійснював розгляд даного судового провадження в межах вищезазначеної скарги та доданих до неї заявником додатків на підтвердження його позиції.

Звертаючись з апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції, заявник долучив докази подання ним заяви про вчинення кримінального правопорушення, які не перебували на розгляді слідчого судді. А отже, доводи апеляційної скарги відрізняються від мотивів, наведених в початковій скарзі, поданій до слідчого судді суду першої інстанції.

Таким чином, заявник в позапроцесуальний порядок намагається виправити свою помилку, надавши до суду апеляційної інстанції докази, які не були предметом дослідження під час розгляду даної скарги слідчим суддею.

Відтак, оскаржуване рішення слідчого судді є правильним по суті, у зв`язку із чим суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та його скасування, що не позбавляє заявника права повторно звернутися до слідчого судді зі скаргою в порядку п.1 ч.1 ст.303 КП України.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2025 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Ізюмського районного управління поліції ГУНП в Харківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - залишити без змін, а апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: