ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/188/26 Справа № 693/991/25 Категорія: ч. 2 ст. 389 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретарів судового засіданняОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
за участі:
прокурорівОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10

(в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження № 0000107 від 03.07.2025 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Жашківського районного суду Черкаської області від 28 липня 2025 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Жашків Жашківського району Черкаської області, громадянин України, неодружений, приватний підприємець, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , судимий 25.12.2024 Жашківським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України, на підставі ст. 70 КК України, до покарання у виді 100 годин громадських робіт,

засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України на 1 (один) рік обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком невідбутого покарання за вироком Жашківського районного суду Черкаської області від 25.12.2024, з урахуванням положень ст. 72 КК України, у виді 10 днів обмеження волі, остаточно призначено ОСОБА_9 до відбування покарання у виді 1 (одного) року 10 (десяти) днів обмеження волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 вирішено обчислювати з дня його прибуття і постановки на облік у виправному центрі.

У с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_9 визнаний винуватим та засуджений за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, за таких обставин.

Вироком Жашківського районного суду Черкаської області від 25.12.2024 ОСОБА_9 засуджено за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт, який набрав законної сили 25.01.2025.

11.04.2025 працівником Уманського РС №1 філії ДУ «Центр пробації» в Черкаській області ОСОБА_9 під підпис роз`яснено умови та порядок відбування покарання, попереджено про кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, а також видано направлення до Жашківського виробничого управління житлово-комунального господарства Жашківської міської ради для відбуття призначеного судом покарання у виді громадських робіт з 14.04.2025.

11.04.2025 ОСОБА_9 ознайомлено з переліком об`єктів та видами робіт, на яких він буде відбувати покарання у виді громадських робіт та графіком робіт.

Відповідно до наказу № 5 Жашківського виробничого управління житлово-комунального господарства Жашківської міської ради від 11.04.2025 ОСОБА_9 прийнято для відбування покарання у вигляді громадських робіт строком 100 годин та, відповідно з графіком виходу на роботу засудженого до громадських робіт, з 14.04.2025 останній приступив до відбуття громадських робіт.

Однак починаючи з 17.04.2025 ОСОБА_9 , діючи умисно, порушуючи порядок відбування покарання, маючи прямий умисел, спрямований на ухилення від відбування покарання не пов`язаного з позбавленням волі, а саме покарання у виді громадських робіт, достовірно знаючи про необхідність їх відбування та будучи попередженим про притягнення до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування покарання, не з`явився для відбування громадських робіт, згідно затвердженого графіку, без поважних причин у квітні 2025 року з 17.04.2025 по 18.04.2025, з 21.04.2025 по 25.04.2025, з 28.04.2025 по 30.04.2025, допустивши прогули в кількості 40 годин, та в травні 2025 року із 01.05.2025 по 02.05.2025, з 05.05.2025 по 09.05.2025, з 12.05.2025 по 16.05.2025, допустивши прогули в кількості 48 годин, чим порушив порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 порушує питання про зміну вироку Жашківського районного суду Черкаської області від 28.07.2025 у частині призначення обвинуваченому покарання через його невідповідність тяжкості кримінального правопорушення та особі останнього внаслідок суворості, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Просить призначити ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 389 КК України покарання у виді обмеження волі на 1 рік, а остаточне покарання за сукупністю вироків - 1 рік 10 днів обмеження волі із подальшим звільненням від його відбування з випробуванням, з іспитовим строком в 1 рік.

Не заперечуючи доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій, звертає увагу на те, що вчинений ОСОБА_9 кримінальний проступок не становить підвищену суспільну небезпеку, не спричинив будь-якої шкоди, що, з урахуванням установлених судом першої інстанції даних, в тому числі про відсутність обставин, що обтяжують покарання, давало підстави для призначення остаточного покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України в умовах передбаченого законом контролю за його поведінкою. На думку захисника, визначене судом першої інстанції остаточне покарання, однак із звільненням від його відбування з випробуванням, буде співмірним характеру вчиненого ОСОБА_9 діяння та його наслідкам.

Заслухавши суддю-доповідача, думки обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 в підтримку апеляційної скарги з наведених в ній доводів, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних вимог сторони захисту, уважаючи призначене обвинуваченому покарання достатнім, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши та обміркувавши над доводами апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона належить до часткового задоволення.

За змістом ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд апеляційної інстанції, на виконання положень ст. 404 КПК України, переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, відповідає фактичним обставинам провадження, встановленим органом досудового розслідування.

Кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, колегія суддів визнає правильною.

Процедура розгляду обвинувального акта щодо ОСОБА_9 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, у спрощеному провадженні, судом першої інстанції дотримана.

Доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 389 КК України, учасниками судового провадження не оспорюються.

Разом із цим, переглядаючи судове рішення в межах апеляційних вимог, колегія суддів визнає обґрунтованими посилання сторони захисту на невідповідність призначеного місцевим судом покарання в цьому провадженні ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_9 , з огляду на таке.

Статтями 50 і 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винуватого.

Вирішення зазначеного питання належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням усіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Згідно зі ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду, зокрема, суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом (хоча й у межа відповідної санкції статті), видом та розміром покарання й тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначено, з урахуванням обставин, які підлягають доказуванню, у тому числі тих, що мають братися до уваги під час призначення покарання.

Призначаючи ОСОБА_9 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 389 КК України у виді обмеження волі, місцевий суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, дані про особу винуватого, який судимий, на спеціалізованих обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, його ставлення до вчиненого, визнавши щире каяття обставиною, що пом`якшує покарання, за відсутності обставин, що його обтяжують.

Під час апеляційного розгляду сторона захисту надала додаткові дані, що характеризують особу ОСОБА_9 , які не були предметом дослідження та оцінки суду першої інстанції і які, на думку колегії суддів, підлягають врахуванню та впливають на вид призначеного йому покарання.

Установлено, що ОСОБА_9 має діагноз: гіпертонічна хвороба ІІ ст., ст. ІІІ ризик високий, ожиріння ІІІ ст., у зв`язку із чим потребує постійного прийому гіпотензивних препаратів та обмеження фізичних навантажень (довідка від 06.08.2025).

Крім того ОСОБА_9 , згідно Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, з 24.11.2025 зареєстрований як фізична особа підприємець і, за Витягом № 20920, з 01.12.2025 є платником єдиного податку.

Наведені дані у сукупності із встановленими обставинами, якими керувався суд першої інстанції, з урахуванням нейтральної характеристики на ОСОБА_9 , зважаючи на те, що вчинений кримінальний проступок не становить підвищену суспільну небезпеку та не спричинив будь-якої шкоди, а посткримінальна поведінка обвинуваченого, який, з огляду на наявні в матеріалах кримінального провадження дані, нового кримінального правопорушення не вчинив, до адміністративної відповідальності не притягнутий, займається суспільно корисною працею, беззаперечно свідчить про усвідомлення ним вчиненого, виправлення власної поведінки та дають можливість для пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання до мінімальних меж, передбачених ч. 2 ст. 389 КК України.

На думку колегії суддів, покарання ОСОБА_9 у виді пробаційного нагляду на мінімальний строк, передбачений ч. 4 ст. 59-1 КК України, є справедливим, таким, що відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сприятиме виправленню обвинуваченого, попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень, справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

З урахуванням пом`якшення призначеного ОСОБА_9 покарання до пробаційного нагляду, суд апеляційної інстанції покладає на нього обов`язки, передбачені ч. 2 ст. 59-1 КК України.

Приймається до уваги, що ОСОБА_9 кримінальне правопорушення в цьому кримінальному провадженні скоїв в період невідбутого покарання за вироком Жашківського районного суду Черкаської області від 25.12.2024, яким його засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України до остаточного покарання у виді 100 годин громадських робіт.

Тому остаточне покарання ОСОБА_9 колегія суддів призначає на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком невідбутого покарання за вироком Жашківського районного суду Черкаської області від 25.12.2024, з урахуванням положень ст. 72 КК України, у виді 10 днів пробаційного нагляду.

Щодо неможливості призначення ОСОБА_9 покарання із застосуванням положень ст. 69, 75 КК України, колегія суддів зауважує про таке.

Однією з обов`язкових умов для застосування до винної особи ст. 69 КК України є наявність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання і настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винуватому навіть мінімального покарання в межах санкції статті стає недоцільним і несправедливим.

Зважаючи на не встановлення в кримінальному провадженні двох і більше пом`якшуючих обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, відсутні правові підстави для застосування щодо нього положень ст. 69 КК України.

У зв`язку із пом`якшенням ОСОБА_9 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 389 КК України до пробаційного нагляду, його звільнення від відбування такого покарання з випробуванням, суперечитиме положенням ст. 75 КК України, якими передбачена можливість такого звільнення при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі та позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Оскільки під час апеляційного розгляду не встановлено підстав для звільнення ОСОБА_9 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, апеляційна скарга захисника ОСОБА_10 задовольняється частково.

Розглянувши кримінальне провадження в межах заявлених апеляційних вимог, колегія суддів висновує, що вирок Жашківського районного суду Черкаської області від 28.07.2025 підлягає зміні в частині призначеного ОСОБА_9 покарання, в межах повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України.

Керуючись ст. 404, п. 2 ч. 1 ст. 407, ст. 409, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Жашківського районного суду Черкаської області від 28 липня 2025 року щодо ОСОБА_9 змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду.

Остаточне покарання визначити за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Жашківського районного суду Черкаської області від 25.12.2024, з урахуванням положень ст. 72 КК України, у виді 10 (десяти) днів пробаційного нагляду, остаточно призначивши ОСОБА_9 покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 10 (десять) днів.

На підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_9 під час відбування покарання наступні обов`язки:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк покарання обчислювати з дня постановки ОСОБА_9 на облік в органі з питань пробації.

У решті вирок Жашківського районного суду Черкаської області від 28 липня 2025 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців у порядку, передбаченому ст. 426 КПК України.

Головуючий

Судді