Провадження №11-сс/801/761/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

заявника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 09.09.2025, якою було частково задоволено скаргу ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених осіб Управління стратегічних розслідувань Національної поліції України, та зобов`язано уповноважених осіб Управління стратегічних розслідувань Національної поліції України, повторно розглянути повідомлення ОСОБА_7 з ідентифікаторами ААС7, ВВС0, АСС8 та САВ8, поданими через Єдиний портал повідомлень викривачів,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.09.2025 частково задоволено скаргу ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених осіб Управління стратегічних розслідувань Національної поліції України, та зобов`язано уповноважених осіб Управління стратегічних розслідувань Національної поліції України, повторно розглянути повідомлення ОСОБА_7 з ідентифікаторами ААС7, ВВС0, АСС8 та САВ8, поданими через Єдиний портал повідомлень викривачів.

Слідчий суддя вважає, що з матеріалів провадження вбачається, що заявницею через Єдиний портал повідомлень викривачів неодноразово подавалися відомості про можливі корупційні правопорушення посадових осіб, проте уповноваженими особами Національної поліції у встановлений ст. 214 КПК України строк відомості до ЄРДР внесені не були. Надані органом відповіді зводилися до констатації відсутності ознак порушень, що не відповідає вимогам закону, який покладає обов`язок на слідчого, дізнавача чи прокурора невідкладно після отримання заяви внести відповідні відомості та розпочати досудове розслідування.

Разом з тим, вимоги скарги в частині надання статусу викривача та оцінки наведених у повідомленнях обставин не можуть бути предметом судового контролю у порядку ст. 303 КПК України, оскільки вирішення зазначених питань не належить до компетенції слідчого судді. У цій частині скарга задоволенню не підлягає.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою визнати бездіяльність УСР у Вінницькій області протиправною та зобов`язати уповноважених осіб Управління стратегічних розслідувань Національної поліції України, невідкладно внести відомості за повідомленнями ОСОБА_7 з ідентифікаторами ААС7, ВВС0, АСС8 та САВ8, поданими через Єдиний портал повідомлень викривачів, до ЄРДР, надати витяг заявниці, та надати ОСОБА_7 статус викривача.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвала слідчого судді постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки суд першої інстанції неправильно застосував положення ст. 214 КПК України. Частиною 1 цієї статті передбачено імперативний обов`язок слідчого чи прокурора невідкладно, але не пізніше 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення внести відповідні відомості до ЄРДР.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово наголошував, що проведення будь-яких «попередніх перевірок» до внесення відомостей до ЄРДР суперечить вимогам закону, проте слідчий суддя, зобов`язавши орган досудового розслідування «повторно розглянути» повідомлення, фактично визнав можливим проведення такої перевірки, що є незаконним.

Крім того, слідчий суддя залишив поза увагою вимогу заявника про надання їй статусу викривача, передбаченого ст. 53-7, 53-8 Закону України «Про запобігання корупції», чим фактично позбавив її гарантованого законом права на ефективний захист. Зазначене також свідчить про порушення ст. 55 Конституції України, оскільки суд, обмежившись формальним вирішенням питання про повторний розгляд заяви, не забезпечив належного розгляду скарги в повному обсязі та не надав належної оцінки усім вимогам заявника.

Колегія суддів, вислухавши думку ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовільнити, прокурора ОСОБА_8 , який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, вивчивши та перевіривши матеріали судової справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Указаним вимогам ухвала слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 09.09.2025 відповідає.

Так, відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є не лише захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень і забезпечення притягнення винного до відповідальності, але й запобігання необґрунтованому процесуальному примусу та кримінальному переслідуванню. Отже, положення цієї статті зобов`язують суд забезпечувати баланс між правами заявника та правами осіб, щодо яких він висуває обвинувачення.

Крім того, ст. 7 КПК України закріплює принцип верховенства права, який вимагає від суду тлумачити та застосовувати закон у спосіб, що забезпечує ефективний захист прав і свобод людини. Саме з цих позицій суд оцінює доводи апелянта та уповноважених осіб Управління стратегічних розслідувань Національної поліції України.

Статтею 303 КПК України зазначено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Як убачається з матеріалів справи, предметом звернення ОСОБА_7 була бездіяльність уповноважених осіб Управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області, яка, на її думку, полягала у невнесенні відомостей до ЄРДР за її повідомленнями про корупційні злочини та у ненаданні їй статусу викривача.

Слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що відповідно до положень статей 214 та 303 КПК України обов`язок внести відомості до ЄРДР покладається виключно на слідчого, дізнавача або прокурора, тоді як Управління стратегічних розслідувань не є органом досудового розслідування і не наділене процесуальною компетенцією здійснювати такі дії.

Належних доказів того, що саме слідчий чи прокурор отримали заяву апелянтки і не виконали обов`язок, передбачений статтею 214 КПК, апеляційна скарга не містить.

Як вбачається із повідомлення Управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України № ДСР ПУ № 931512025 від 15.08.2025 (375658), адресованого ОСОБА_7 , «Управлінням стратегічних розслідувань у Вінницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України в межах компетенції здійснюється розгляд повідомлень викривача за ідентифікатором ААС7, ВВС0, АСС8 та CАB8... За результатами розгляду повідомлень, в діях посадових осіб Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова не встановлено фактів порушення вимог ЗУ «Про запобігання корупції».

Отже, посилання ОСОБА_7 на незаконність проведення так званої попередньої перевірки є безпідставним, оскільки у даному випадку не йдеться про процесуальні дії слідчого чи прокурора, а про внутрішньовідомчий розгляд повідомлення у межах компетенції УСР, який не підміняє собою вимог статті 214 КПК.

Вимога апелянтки про надання їй статусу викривача не може бути предметом судового контролю в межах глави 26 КПК України. Законодавець чітко визначив коло рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені в порядку статті 303 КПК України. Серед них відсутні питання, пов`язані із визнанням особи викривачем або реалізацією спеціальних гарантій, передбачених антикорупційним законодавством.

Визнання особи викривачем, порядок надання їй гарантій захисту, а також механізми забезпечення прав врегульовані виключно Законом України «Про запобігання корупції, і саме цей закон визначає компетентні органи, уповноважені вирішувати такі питання.

Відповідно до ч. 9 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач протягом 24 годин з моменту внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань у письмовій формі повідомляє Національне агентство з питань запобігання корупції про початок досудового розслідування за участю викривача підставу початку досудового розслідування та інші відомості, передбачені частиною п?ятою цієї статті. Копія зазначеного повідомлення надається викривачу.

Оскільки, адміністрування Єдиного порталу повідомлень викривачів, фіксація таких повідомлень та ухвалення рішення про застосування гарантій викривача належить до компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції. Крім того, відповідні обов`язки з фіксації та реагування на повідомлення викривача покладені й на ті органи, до яких надійшла інформація про корупційне правопорушення, зокрема прокуратуру чи органи досудового розслідування.

Таким чином, слідчий суддя обґрунтовано відмовив у задоволенні скарги в частині вимоги про надання статусу викривача, оскільки це питання підлягає вирішенню виключно НАЗК та іншими уповноваженими органами у сфері запобігання корупції, а не в порядку статті 303 КПК України.

Крім того, доводи ОСОБА_7 про те, що відмова у визнанні її викривачем порушує ст. 55 Конституції України, також не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції. Конституційна гарантія права на судовий захист означає, що особа може оскаржити будь-які рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, однак реалізація цього права здійснюється виключно в межах процесуальних форм і процедур, визначених законом. Саме тому правильним є підхід суду першої інстанції, який у межах своєї компетенції перевірив доводи скарги, але водночас не вийшов за визначені законом межі та не підмінив собою органи, уповноважені приймати рішення у сфері антикорупційного законодавства.

Водночас суд першої інстанції забезпечив ефективний захист прав заявниці у частині, яка може бути предметом судового контролю.

По-перше, він здійснив перевірку наявності чи відсутності бездіяльності у формі невнесення відомостей до ЄРДР, що прямо передбачено ст. 303 КПК України.

По-друге, застосував пропорційний і адекватний засіб захисту зобов`язав уповноважений орган повторно розглянути повідомлення та надати вмотивовану відповідь із урахуванням вимог закону, що відповідає ч. 2 ст. 307 КПК України.

По-третє, суд чітко роз`яснив, що заявниця не позбавлена можливості безпосередньо звернутися із заявою про кримінальне правопорушення до органу досудового розслідування чи прокурора відповідно до ст. 214 КПК України. У випадку, якщо така заява буде фактично проігнорована належним суб`єктом, заявниця матиме право повторно звернутися зі скаргою в порядку ст. 303 КПК.

Таким чином, суд першої інстанції не лише дотримався меж своїх процесуальних повноважень, але й забезпечив реальну можливість подальшого захисту прав заявниці, визначивши пропорційний спосіб реагування та вказавши на належні механізми реалізації права на статус викривача. Це свідчить про те, що обраний спосіб судового захисту є ефективним і відповідає як положенням Конституції України, так і процесуальному законодавству.

З урахуванням викладених обставин та правової оцінки матеріалів скарги, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування немає. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для скасування даного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 09.09.2025, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених осіб Управління стратегічних розслідувань Національної поліції України у Вінницькій області, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4