н/п 1-кп/766/2556/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2025 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області колегіально у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря: ОСОБА_4

прокурора (в режимі відеоконференції): ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому дистанційному судовому засіданні в залі суду м. Херсона, проведене в режимі відеоконференції, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.07.2013 під №0003968 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, утриманців не маючого, не працюючого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 22.03.1990 р. за ст. ст. 19, 140 ч. 3, 117 ч. 3, 42 КК України 1963 р. до 5 років позбавлення волі;

- вироком Дніпровського районного суду м. Херсона від 27.05.1996 р. за ст. ст. 17 ч. 2, 140 ч. 2 КК України 1963 р. до 4 років позбавлення волі;

- вироком Верхньорогачицького районного суду Херсонської області від 25.10.2000 р. за ст. 140 ч. 3 КК України 1963 р. до 3 років позбавлення волі;

- вироком Комсомольського районного суду м. Херсона від 28.01.2005 р. за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

- вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 01.08.2007 р. за ч. 1 ст. 263 КК України до 2 років позбавлення волі;

- у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів),

передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 194 КК України, -

в с т а н о в и в:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним. Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення.

1. ОСОБА_6 , в період часу з 23:20 години 20.07.2013 по 00:30 годин 21.07.2013, знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , умисно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, переслідуючи умисел, спрямований на протиправне позбавлення життя ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із корисливих спонукань з метою заволодіння майном потерпілої, в ході сумісного вживання спиртних напоїв, знаходячись на кухні зазначеної квартири, завдав одного удару кулаком в область грудної клітини потерпілої, внаслідок чого остання втратила рівновагу та впала, при цьому вдарившись лівою частиною голови об стіну кухні, після чого, з метою позбавлення життя ОСОБА_8 схопив кухонний ніж, яким завдав два удари в область грудної клітини та один удар в область спини зліва, в результаті чого спричинив потерпілій ОСОБА_8 тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи №881 від 22.08.2013 за механізмом утворення та ступенем тяжкості об`єднані в наступні групи: 1 група - проникаючі в грудну порожнину колото-різані поранення з пошкодженням правої і лівої легень перикарда (два пошкодження передньої поверхні грудної клітини з боку внутрішньої поверхні), крововиливи в м`які тканини по ходу ранових каналів, які за критерієм небезпечності для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень; 2 група - сліпе, проникаюче в грудну порожнину колото-різане поранення спини зліва, крововилив в м`які тканини по ходу ранового каналу, за критерієм тривалості розладу здоров`я має ознаки легких тілесних ушкоджень; 3 група відкритий перелом кісток черепа, забій головного мозку, крововилив під м`яку мозкову оболонку головного мозку, мозжечку, які за критерієм небезпечності для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень; 4 група - перелом грудини, за критерієм тривалості розладу здоров`я має ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості, після чого заволодів майном, що належить ОСОБА_8 , а саме грошима в сумі 150 гривень, чотирма золотими каблучками, загальною вартістю 6500 гривень, однією парою золотих сережок, вартістю 1500 гривень, золотим кулоном у вигляді підкови, вартістю 500 гривень, золотими сережками, вартістю 17000 гривень, золотим ланцюжком, вартістю 15000 гривень, золотим браслетом, вартістю 160000 гривень, чим спричинив ОСОБА_8 шкоду на суму 56650 гривень.

Смерть ОСОБА_8 , згідно висновку експерта №881 від 22.08.2013, виданого Херсонським обласним бюро СМЕ настала від проникаючих колото-різаних поранень передньої поверхні грудної клітини з пошкодженням легень, перикарду, що ускладнилися гострою крововтратою.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за п.6 ч.2 ст.115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині з корисливих мотивів.

2.Крім того, ОСОБА_6 в період часу з 23:20 години 20.07.2013 по 00:30 годин 21.07.2013, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , переслідуючи умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи із корисливих спонукань, скоїв напад на ОСОБА_8 з метою заволодіння майном останньої, поєднане із застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої, яке виразилося у завданні одного удару кулаком в область грудної клітини потерпілої, внаслідок чого остання втратила рівновагу та впала, при цьому вдарившись лівою частиною голови об стіну кухні, після чого, з метою позбавлення життя ОСОБА_8 схопив кухонний ніж, яким завдав два удари в область грудної клітини та один удар в область спини зліва, в результаті чого спричинив потерпілій ОСОБА_8 тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи №881 від 22.08.2013 за механізмом утворення та ступенем тяжкості об`єднані в наступні групи: 1 група - проникаючі в грудну порожнину колото-різані поранення з пошкодженням правої і лівої легень перикарда (два пошкодження передньої поверхні грудної клітини з боку внутрішньої поверхні), крововиливи в м`які тканини по ходу ранових каналів, які за критерієм небезпечності для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень; 2 група - сліпе, проникаюче в грудну порожнину колото-різане поранення спини зліва, крововилив в м`які тканини по ходу ранового каналу, за критерієм тривалості розладу здоров`я має ознаки легких тілесних ушкоджень; 3 група відкритий перелом кісток черепа, забій головного мозку, крововилив під м`яку мозкову оболонку головного мозку, мозжечку, які за критерієм небезпечності для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень; 4 група - перелом грудини, за критерієм тривалості розладу здоров`я має ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості, в результаті чого заволодів майном, що належить ОСОБА_8 , а саме грошима в сумі 150 гривень, золотою каблучкою з рубіном вишневого кольору, вартістю 2000 гривень, золотим перстнем, вартістю 2000 гривень, золотою каблучкою з цирконієм, вартістю 1500 гривень, золотою каблучкою з цирконієм, вартістю 1000 гривень, однією парою золотих сережок, вартістю 1500 гривень, золотим кулоном у вигляді підкови, вартістю 500 гривень, однією парою золотих сережок з дорогоцінним камінням, вартістю 17000 гривень, золотим ланцюжком, вартістю 15000 гривень, золотим браслетом, вартістю 160000 гривень, чим спричинив ОСОБА_8 шкоду на суму 56650 гривень.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч.4 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

3.Також, продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_6 , 21.07.2013 близько 00:30 годин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , переслідуючи умисел, спрямований на умисне знищення і пошкодження чужого майна, з метою приховування слідів вчинених ним особливо тяжких злочинів, а саме вбивства власниці квартири ОСОБА_8 , а також розбійного нападу на неї, перетягнув тіло останньої до спальної кімнати, де за допомогою запальнички підпалив простирадло на дивані, внаслідок чого сталося загорання вищевказаної квартири, та відкрив кран на газовій плиті. Пожежу було ліквідовано лише за втручання працівників МНС, що підтверджується висновком пожежо-технічної експертизи №2573 від 03.09.2013, згідно якого найбільш ймовірною причиною пожежі є занесення джерела запалення (відкритого вогню) у горюче середовище в осередку пожежі, осередок пожежі знаходився у житловій кімнаті квартири, в якій було виявлено труп, внаслідок чого умисно знищив майно, що належить ОСОБА_8 , а саме: меблевий гарнітур, вартістю 5000 грн., диван-ліжко вартістю 12000 грн., холодильник, вартістю 6000 грн., а також умисно пошкодив майно, а саме: телевізор, вартістю 5000 грн., ДВД-програвач, вартістю 500 грн.; меблевий гарнітур у вітальній кімнаті, вартістю 10000 грн.; кухонні меблі, вартістю 4000 грн.; два дивани, вартістю 6000 грн.; два крісла, вартістю 2000 грн.; вхідні двері, вартістю 2000 грн.; металеву решітку вартістю 500 грн.; що належали ОСОБА_8 , на загальну суму 58000 грн.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.194 КК України, як умисне знищення та пошкодження чужого майна вчинене шляхом підпалу.

2. Позиція сторін кримінального провадження.

ОСОБА_6 під час судового розгляду свою вину визнав повністю, не заперечував проти обставин, встановлених органом досудового розслідування. Підтвердив факти, викладені в обвинувальному акті, підтвердив розмір завданих збитків, просив врахувати його щире каяття і призначити мінімально можливе покарання, з урахуванням періоду його попереднього ув`язнення. Показів не надав. Зазначив, що припустився прикрої помилки і усвідомлює протиправність своїх дій. Звернувся до суду з заявою, що заперечує щодо закриття кримінального провадження, передбаченого ч.2 ст.194 КК України на підставі ст.49 КК України.

Потерпіла до суду надала заяви про розгляд справи без її участі та про те, що підтримує позовні вимоги.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні, підтримала обвинуваченого.

Прокурор в судовому засіданні підтримала обвинувальний акт в обсязі пред`явленого обвинувачення. Враховуючи характер і тяжкість обвинувачення, дані про особу ОСОБА_6 , наявність обставин, які обтяжують та пом`якшують покарання, просила призначити обвинуваченому остаточне покарання у виді 15 років позбавлення волі, зарахувати у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення, стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів за проведення експертиз, вирішити питання речових доказів.

3. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Обставини, вчинених ОСОБА_6 кримінальних правопорушень підтверджені наступними дослідженими та перевіреними судом доказами:

-протоколом огляду місця події від 21.07.2013 з фото таблицями та схемою до нього, відповідно до якого була оглянута квартира АДРЕСА_3 , в одному із приміщень якої, знайдено труп людини. Труп знаходився на підлозі, головою до входу, ноги направлені в бік вікна. Труп лежав на спині, на тілі помітні термічні пошкодження, руки зігнуті у ліктьових суглобах, притиснуті до грудей. На спині, з лівого боку труп має пошкодження у вигляді колото-різаних ран. Під трупом знаходилася частина тканини з слідами бурого кольору. Ліва нога мала пошкодження у вигляді обвугленостей. Шкірні покрови чорного кольору. Шкірні покриви спини з переходом на сідниці полум`ям не пошкоджені. На підлозі в кімнаті, де було знайдено труп знаходилося пожежне сміття і пошкоджені вогнем книги. Під килимом у кімнаті, де був знайдений труп, виявлений металевий ніж с металевою рукояткою, лезом близько 30 см. та хвилястою формою ріжучої поверхні.

Під час огляду місця події було виявлено та вилучено: два змиви речовини червоно-бурого кольору зі спальні та коридору; гаманець чорного кольору із картками, що знаходився у коридорі; два недопалки с попільнички на столі у кухні; залишки одягу з-під трупу; банки та пляшки з під пива, з яких 3 пляшки з-під пива «Стелла Артуа»; ніж металевий з металевою рукояткою, довжиною приблизно 30 см та хвилястою формою ріжучої поверхні; металевий ніж з дерев`яною рукояткою коричневого кольору; два ножі з кухні; змив речовини з поверхні меблів з кімнати, де був знайдений труп; змиви з коридору.

Складена план-схема, на якій зображено місце розташування трупа людини, план квартири;

-протоколом обшуку від 23.07.2013, проведеного за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_6 , з якого вбачається, що при вході у спальню, з правого боку знаходиться домова піч, всередині якої виявлена велика кількість попелу, серед якого виявлено дві металеві пластини (супінатори від взуття);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 21.07.2013 та відеозаписом до нього, переглянутого під час судового розгляду, з якого вбачається, що ОСОБА_6 показав та продемонстрував, що 20.07.2013 він приїхав до ОСОБА_8 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_4 , щоб доробити ремонт. Після цього вони разом на кухні розпивали пиво. Також він ходив до кіоску, що знаходився неподалік від будинку ОСОБА_8 , та купив ще п`ять пляшок пива «Стела Артуа», на гроші які йому дала ОСОБА_8 . Через деякий час у них виник конфлікт, під час якого вони сварились і вона ображала його. В ході конфлікту він штовхнув ОСОБА_8 , яка на той момент вже знаходилася в проході між кухнею та коридором, нанісши удар в грудну клітину, від якого вона сіла на бочку, що стояла поруч із нею. Після чого він схопив ніж, який лежав поряд на кухонному столі. ОСОБА_8 , побачивши, що він схопив ножа, почала кричати, а він наніс їй удар в ліву сторону грудної клітини, внаслідок чого ОСОБА_8 впала, а він викинувши ножа, взяв її за руки та перетягнув до спальні, де поклав головою у бік вікна, а ногами до дверей. Після чого, у чорній скриньці, що стояла у шафі, взяв золоті вироби (дві каблучки, сережки, медальйон у формі підковки), підпалив ковдру, що була на дивані. Пішов на кухню, де у коридорі з чорного гаманця дістав приблизно 150 грн. Діставшись кухні, увімкнув газові конфорки, і замкнувши за собою ключами двері, пішов додому.

Ключі від квартири кинув у кущі неподалік будинку, у якому він проживав, показавши де саме, які були вилучені співробітниками міліції.

Повернувшись додому, зняв із себе одяг та взуття та спалив їх у домовій печі, що розташована у спальні будинку. Золоті вироби, викрадені у ОСОБА_8 наступного дня продав чоловіку на Центральному ринку за 860 грн., які витратив на власні потреби;

-висновком експертизи №2573 від 03.09.2013 р. з фототаблицями, згідно якого найбільш ймовірною причиною пожежі є занесення джерела запалення (відкритого вогню) у горюче середовище в осередку пожежі. Осередок пожежі знаходився у житловій кімнаті квартири, в якій було виявлено труп;

- протоколом огляду місця події від 05.08.2013, квартири АДРЕСА_3 , відповідно якого, вилучили ніж;

-на ту обставину, що саме ніж, виявлений під час огляду квартири АДРЕСА_2 , являється предметом злочину вказує висновок експертизи №101-МК від 06.09.2013, згідно якого завдання справжнього пошкодження на зразку шкіри і на шкірному лоскуті, що вилучений від трупа ОСОБА_8 клинком, наданого на експертизу ножа не виключається;

-про спричинення ОСОБА_6 ударів потерпілій ОСОБА_9 , в тому числі і ножем, свідчить висновок експерта №881 від 22.08.2013, згідно якого механізм утворення та ступень тяжкості тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 , об`єднані в наступні групи:

* 1 група проникаючі в грудну порожнину колото-різані поранення з пошкодженням правого і лівого легень, перикарда (два пошкодження передньої поверхні грудної клітини з боку внутрішньої поверхні) крововиливи в м`які тканини по ходу раньових каналів, які за критерієм небезпечності для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень;

* 2 група сліпе, непроникаюче в грудну порожнину колото-різане поранення спини зліва, крововилив в м`які тканини по ходу раньового каналу, за критерієм тривалості розладу здоров`я має ознаки легких тілесних ушкоджень;

* 3 група відкритий перелом кісток черепа, забій головного мозку, крововилив під м`яку мозкову оболонку головного мозку, мозжечку, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпечності для життя;

* 4 група перелом грудини, за критерієм тривалості розладу здоров`я має ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості;

* 5 група обгорання шкірного покриву, м`яких тканей голови, тулуба, кінцівок, які виникли після смерті від впливу джерела високої температури.

Смерть наступила в результаті проникаючих колото-різаних поранень передньої поверхні грудної клітини с пошкодженням перикарда, що ускладнилося гострою крововтратою;

-про зазначене також свідчить висновок експертизи №88-МК від 12.08.2013 р., згідно якого пошкодження шкірного лоскута являється колото-різаним і виникло від впливу колюче-ріжучого знаряддя типу клинка ножа, що має лезо і обух с нечітко вираженими ребрами. Ширина клинка до рівня занурення складала 28-32 мм;

-також висновок експертизи №95-МК від 21.08.2013 року, згідно якого при експертизі зразка тканини виявлено одне пошкодження тканини, що утворилося від дії плаского колюче-ріжучого предмета типу клинка ножа, який мав найбільшу ширину до рівня занурення близько 30 мм, лезо і обух с нечітко вираженими ребрами;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 21.07.2013, згідно якого, ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_6 , як особу, яка 21.07.2013 р. близько 11:00 години продала йому золоті вироби, які згідно протоколу огляду від 21.07.2013 із фото до нього були вилучені у ОСОБА_10 , а саме: 4 предмети жовтого кольору, що ззовні нагадують золото. Вилучені у ОСОБА_10 предмети були впізнані потерпілою ОСОБА_11 , як такі, що належали ОСОБА_8 ;

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 15.08.2013 та фото до нього, згідно якого, потерпіла ОСОБА_11 серед представлених сережок під №2 впізнала сережки, що належали її матері ОСОБА_8 ;

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 15.08.2013 та фото до нього, згідно якого, потерпіла ОСОБА_11 серед представлених медальйонів у вигляді підкови, під №1 впізнала медальйон, що належав її матері ОСОБА_8 ;

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 15.08.2013 та фото до нього, згідно якого, потерпіла ОСОБА_11 серед представлених обручок під №3 впізнала обручку, що належала її матері ОСОБА_8 ;

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 15.08.2013 з фото до нього, згідно якого, потерпіла ОСОБА_11 серед представлених обручок під №2 впізнала обручку, що належала її матері ОСОБА_8 ;

- протоколом пред`явлення предметів для впізнання від 15.08.2013, згідно якого, потерпіла ОСОБА_11 серед представлених зв`язок ключів, під №1 впізнала ключі від квартири АДРЕСА_3 , що належали її матері ОСОБА_8 , які крім іншого були виявлені та вилучені в результаті проведення слідчого експерименту 21.07.2013 за участю ОСОБА_6 . Останні ж відповідно до протоколу слідчого експерименту від 15.08.2013 за участю потерпілої ОСОБА_11 - від квартири АДРЕСА_3 ;

-протоколом обшуку від 23.07.2013, проведеного за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_6 , з якого вбачається, що при вході у спальню, з правого боку знаходиться домова піч, всередині якої виявлена велика кількість попелу, серед якого виявлено дві металеві пластини (супінатори від взуття), що підтверджує спалення власних речей ОСОБА_6 .

4. Оцінка доказів. Мотиви суду щодо висунутого обвинувачення.

Керуючись вимогами ст. 22 КПК України, норми якої визначають, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, з огляду на те, що суд не може перебирати на себе функцію обвинувачення та захисту, а стороною захисту в спростування не належності досліджених доказів, наданих стороною обвинувачення, суду надано не було.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Підстав для визнання доказів недопустимими судом не встановлено, оскільки не було з`ясовано факту істотних фундаментальних порушень прав і свобод учасників провадження, регламентованих ст. 87 КПК України.

При формуванні таких висновків за наслідками розгляду провадження суд виходив з наступного.

Частина 1 статті 87 КПК України передбачає, що для визнання доказу недопустимим необхідно встановити, що при його отриманні істотно порушені права і свободи людини, гарантовані Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частина 2 цієї ж статті визначає, яке саме порушення суд має визнати істотним, істотність порушення прав і свобод у інших випадках має вирішуватися судом, виходячи з обставин порушення та їх впливу на отримання доказів.

У постанові Верховного Суду від 01.12.2020 у справі №318/292/18 вказано, що «вищеназвані норми закону не передбачають, що будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК України істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

У постановах від 28.01.2020 у справі №359/7742/17 та від 08.10.2019 у справі №639/8329/14-к Верховний Суд зауважив, що «вирішуючи питання про застосування правил статті 87 КПК України до наданих сторонами доказів, суд виходить з того, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті».

У постанові від 08.10.2019 у справі №639/8329/14-к Верховний Суд указав, що «суд, визнаючи доказ недопустимим відповідно до частини 2 або 3 статті 87 КПК України, має зазначити, який саме пункт цих положень став підставою для такого рішення. Якщо суд визнає доказ недопустимим з посиланням на частину 1 статті 87 КПК, він має зазначити, наслідком порушення якого саме фундаментального права або свободи стало отримання цього доказу та хто саме зазнав такого порушення. Обґрунтовуючи наявність такого порушення, суд має послатися на конкретні норми Конституції та/або міжнародних договорів, якими гарантуються ці права і свободи, і за потреби на практику відповідних органів, уповноважених тлумачити ці норми.

Крім того, суд, вирішуючи питання щодо допустимості доказу з точки зору частини 1 статті 87 КПК України, має обґрунтувати, чому він вважає порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, щоб зумовити визнання доказу недопустимим».

Суд має отримати якомога більшу інформацію щодо фактичних обставин, важливих для вирішення справи, забезпечивши сторонам можливість у змагальній процедурі перевірити та заперечити цю інформацію. Виключення доказів, які можуть мати стосунок до важливих фактів справи, є крайнім заходом, який має застосовуватися у разі, якщо іншими засобами неможливо усунути фактори, які перешкоджають забезпеченню справедливого судового розгляду.

Так, порушень вимог КПК України під час проведення слідчих дій, які б, як указав Верховний Суд, були фундаментальними, судом не установлено.

При цьому, слід зауважити, що колегія Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховний Суд у постанові від 20.03.2018 в справі №753/11828/13-к вказала, що у змагальному процесі повинні розглядатися не лише докази, які безпосередньо стосуються фактів справи, а й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти останніх.

У даному кримінальному провадженні порядок, встановлений КПК України (процесуальний порядок, форма, процедура), тобто певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій, дотриманий.

Як наслідок суд сприймає письмові докази, як належні та допустимі, які у своїй сукупності доводять обставини, визначені ст. 81 КПК України, та через їх призму останні сприймаються судом, як дійсні.

За наслідками судового розгляду, суд приходить до висновку, що досліджені докази є належними, допустимим і достатніми, зокрема такими, що повністю доводять обсяг інкримінованих обвинуваченому протиправних дій, ставити їх під сумнів жодних підстав немає. Дослідженого обсягу доказів на переконання суду цілком достатньо для оцінки дій обвинуваченого, які органом досудового розслідування в наведеній частині були кваліфіковані вірно, що також знайшло своє підтвердження і в суді.

5. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Під час судового розгляду ОСОБА_6 не чинив перешкоди для встановлення дійсних обставин, вчинених ним кримінальних правопорушень, свою вину визнав повністю, у вчиненому розкаявся, а тому до обставин, що пом`якшують покарання суд відносить повне визнання своєї вини обвинуваченим. Обставинами, що обтяжують покарання є рецидив злочинів, вчинення кримінальних правопорушень особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, вчинення окремого епізоду загальнонебезпечним способом, за відсутності відповідних кваліфікуючих ознак у диспозиції ряду інкримінованих йому статей.

6. Мотиви призначення покарання.

При призначенні покарання ОСОБА_6 , реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, суд вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, зокрема спосіб та механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілій (із застосування ножа), чисельність нанесених тілесних ушкоджень (кількість колото-різаних поранень, відкритий перелом кісток черепа, перелом грудини), що свідчить про особливу суспільну небезпечність особи винного, а також наслідки спричинені діями обвинуваченого. Суд враховує особу винного, який негативно характеризується, вчинив злочини у стані алкогольного сп`яніння, наявність рецидиву злочинів, обставину, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, не працює, утриманців не має, не має постійного місця реєстрації. За місцем проживання ОСОБА_6 характеризувався негативно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, з акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи №462 від 29.08.2013 вбачається, що ОСОБА_6 хронічним психічним захворюванням не страждав і не страждає. В період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, у нього не було будь-якого тимчасового хворобливого розладу душевної діяльності, тоді міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На час проведення експертизи також може усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.

Крім того, відповідно до ст.ст.50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладене, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 , необхідно призначити покарання в межах санкцій інкримінованих йому злочинів, пов`язане із позбавленням волі, обмежень для призначення якого з огляду на вимоги ст. 63 КК України згідно матеріалів кримінального провадження не вбачається, з урахуванням правил, визначених ст. 69-1 КК України та правил, визначених ч. 1 ст. 70 КК України з обов`язковим призначенням додаткового покарання у виді конфіскації майна, оскільки злочини було вчинено з корисливих мотивів, що відповідатиме завданням та цілям кримінального покарання, та сприятиме виправленню обвинуваченого, оскільки суд дійшов висновку, що призначення такого покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання нових кримінальних правопорушень, таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Оскільки, обвинувачений заперечив проти закриття судом кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст.49 КК України, слід зазначити наступне.

Згідно ч. 5 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 194 КК України відноситься до тяжкого злочину, оскільки за його вчинення передбачено найбільш суворе покарання у виді позбавлення волі на строк десять років.

За змістом вимог п.4 ч.1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років у разі вчинення тяжкого злочину.

Згідно з ч.2 ст.49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухиляється від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.

Подія кримінального правопорушення відбулась 21.07.2013. На даний час минуло більше 12 років. Відповідно до матеріалів кримінального провадження перебіг давності не переривався.

У відповідності до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п.1 постанови «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 р., згідно яких, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п.5 ст.74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього кодексу.

Крім того, враховуючи дату вчинення інкримінованих обвинуваченому протиправних дій, при призначенні покарання врахуванню підлягає таке.

До 24 грудня 2015 року в ч. 5 ст. 72 КК України, яка встановлювала правила зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання засудженому, було зазначено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання в разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у ч. 1 ст. 72 КК України. При призначенні покарань, не зазначених у ч. 1 ст. 72 КК України, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.

6 листопада 2015 року було прийнято Закон № 838-VIII. Цим Законом було змінено ч. 5 ст. 72 КК України визначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

21 червня 2017 року набрав чинності Закон № 2046-VIII, яким знову змінено ч. 5 ст. 72 КК України. Цю норму викладено в такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».

Таким чином законодавець фактично повернувся до редакції ч. 5 ст. 72 КК України, яка існувала до набрання чинності Законом № 838-VIII.

Положення ч. 5 ст.72 КК України в зазначених вище редакціях передбачають різні правила зарахування попереднього ув`язнення: 1) під час призначення покарання у виді позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1 ст. 72 КК України; 2) під час призначення виду покарання, не вказаного в ч. 1 ст. 72 КК України.

Статтею 5 КК України визначено низку умов, за яких допускається надання зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

У тих випадках, якщо після вчинення особою діяння, передбаченого КК України, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи (ч. 4 ст. 5 КК України).

Згідно з ч. 4 ст. 5 КК України коли закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів і наступні його редакції в силу погіршення кримінально-правового становища особи зворотної дії не мають, до правовідносин застосовується той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

У такому випадку йдеться про застосування так званого проміжного закону - закону, що набув чинності після вчинення злочину, але втратив чинність до моменту прийняття рішення у справі.

Із системного тлумачення норми ч. 4 ст. 5 КК України випливає, що «проміжний» закон про кримінальну відповідальність, який встановлює найбільш сприятливі умови для особи порівняно з «наступним» («наступними») законом (законами), який погіршує кримінально-правове становище особи, має так звану переживаючу (ультраактивну) дію.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України чинність закону про кримінальну відповідальність у часі визначається щодо злочинності, караності, а також інших кримінально-правових наслідків діяння.

Положення ч. 5 ст. 72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1 ст. 72 цього Кодексу, є «іншим кримінально-правовим наслідком діяння» в розумінні ч. 2 ст. 4 КК України. Підставою для такого твердження є те, що інститут зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання впливає на кримінально-правове становище особи (покращує або погіршує його).

Враховуючи вищевикладені норми, а також правову позицію викладену в постанові Великої Палати Верховного суду від 23.05.2018 (справа №237/1459/17, провадження №13-19кс18), можна зробити висновок, що у разі вчинення особою злочину до 21.06.2017 (включно), під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VII, тобто день за два. Відповідно щодо ОСОБА_6 підлягає застосуванню норма ч. 5 ст. 72 КК України саме в редакції, що діяла з 26.11.2015.

7. Підстави для задоволення цивільного позову.

Вирішуючи питання щодо заявлених потерпілою ОСОБА_11 позовних вимог суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

Частиною 1 ст. 129 КПК України, передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав та розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Як зазначено в ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні було встановлено, що в результаті протиправних дій ОСОБА_6 було знищено, шляхом підпалу, майно належне потерпілій ОСОБА_8 на загальну суму 58000 грн.

Враховуючи викладене, а також визнання заявлених позовних вимог обвинуваченим в частині вартості викраденого та знищеного майна, стягненню з останнього підлягає 52000 грн. та 58000грн.

Моральна шкода, спричинена смертю фізичної особи, відшкодовується його дітям (ч. 2 ст. 1167 ЦК України).

Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою відносно її самої, членів її сім`ї або близьких родичів (ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Під час судового розгляду був встановлений той факт, що потерпілій ОСОБА_12 було спричинено моральну шкоду протиправними діями ОСОБА_6 , яку з урахуванням ступеня тяжкості моральних страждань, вимог виваженості та справедливості, матеріального стану обвинуваченого, необхідно стягнути в розмірі 100000 грн.

Особа, яка спричинила шкоду смертю потерпілої, зобов`язана відшкодувати особі, яка понесла необхідні витрати на поховання і на спорудження надгробного пам`ятнику, ці розходи (ч. 1 ст. 1201 ЦК України).

Враховуючи визнання заявлених позовних вимог обвинуваченим в частині витрат на поховання, стягненню на користь потерпілої підлягає 4466,69 грн.

Крім того, потерпілою були заявлені позовні вимоги про стягнення 50000 грн. на ремонтно-відновлювальні роботи в квартирі, проте вартість останніх не підтверджена жодними доказами, а тому стягненню з обвинуваченого не підлягають.

8. Мотиви ухвалення інших рішень, щодо питань, які вирішуються судом.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна не застосовувались.

Питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується, а гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку (п. п. 3, 5 ч. 9 ст. 100 КПК України).

У резолютивній частині вироку серед іншого у разі визнання особи винуватою зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат (ч. 4 ст. 374 КПК України). Процесуальні витрати складаються із витрат, пов`язаних із залученням експертів (ст. 118 КПК України). Залучення стороною обвинувачення спеціалістів, експертів спеціалізованих державних установ, проведення експертизи (обстежень і досліджень) за дорученням слідчого судді або суду здійснюються за рахунок коштів, що за цільовим призначенням виділяються таким установам із Державного бюджету України (ч. 2 ст. 122 КПК України). У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта (ч. 2 ст. 124 КПК України).

З огляду на викладене з обвинуваченого підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експертів в даному кримінальному провадженні в частині долучених відомостей стороною обвинувачення і лише ті, що підтверджують вчинення кримінального правопорушення.

Підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. ст. ст. 100, 122, 124, 128, 368-371, 373, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 194 КК України та призначити покарання:

- за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України у виді 14 (чотирнадцяти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна;

- за ч. 4 ст. 187 КК України у виді 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна;

- за ч. 2 ст. 194 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Відповідно до положень ч.5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного судом покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України на підставі п.4 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 14 (чотирнадцяти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

* Строк відбування покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

* На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 зарахувати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 21.07.2013 по 11.11.2022, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

* Вважати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що відбув призначене судом покарання повністю.

* Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на залучення експертів в розмірі 7064 (сім тисяч шістдесят чотири) гривні 41 (сорок одну) копійку.

* Витрати на залучення експерта за проведення експертизи у розмірі 530,00 гривень - віднести на рахунок держави.

* Позовні вимоги ОСОБА_11 задовольнити частково, стягнувши на її користь з ОСОБА_6 114466,69 грн. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди, а також 100000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди. В решті позовних вимог відмовити.

Речові докази:

-цільно-залитий ніж з металу сірого кольору, дві металеві пластини, а саме: супінатор; попіл від залишків одягу; фрагмент трикотажної тканини в коричневу та сіру смужку; 8 пустих скляних пляшок і 4 пусті металеві банки з-під пива; ніж кухонного типу з пластмасовою ручкою, два ножі, два недопалка; фрагменти крові на марлевому тампоні, марлеві тампони з нашаруванням речовини сірого кольору - знищити;

- DVD+R розміром 4,7 Gb/120 min. Digital в кількості 3 штук, на яких міститься відеозапис проведеного 21.07.2013 р. слідчого експерименту, відеозапис проведений під час повідомлення про підозру і допит в якості підозрюваного, відеозапис проведений під час огляду місця події - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- одну пару сережок, дві пари золотих каблучок з камінням білого кольору, кулон у вигляді підкови, ключі на зв`язці у кількості 2 штук, магнітний ключ с брелком у вигляді двох чорних шариків, гаманець чорного кольору; зв`язка ключів в кількості 7 штук - вважати повернутими законному власнику.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом

апеляційної інстанції.

Обвинувачений та захисник мають право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копія вироку негайно після судового засідання вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуюча суддяОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3