Справа № 629/664/26
Провадження № 1-кс/629/167/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року слідчий суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 , по кримінальному провадженню №0000097 від 26.01.2026 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Верхня Орілька Первомайського району Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 13.06.2018 Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 24.12.2020 Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ст.185 ч.2,71 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 06.08.2020 Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ст.289 ч.2,71 КК України до 6 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, 22.04.2021 ухвалою Харківського апеляційного суду вказаний вирок було змінено в частині призначення покарання до 5 років 1 місяця позбавлення волі, 28.12.2021 ухвалою Харківського районного суду Харківської області на підставі ст.70 ч.4 КК України зараховано шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 24.12.2020, більш суворим, призначеним за даним вироком від 06.08.2020, 17.08.2023 звільненого за відбуттям строку покарання;

- 04.07.2024 Близнюківським районним судом Харківської області за ст.185 ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 24.09.2024 Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ст.185 ч.4,289 ч.2,70 ч.1,70 ч.4 КК України до 6 років 3 місяців позбавлення волі, 14.11.2025 звільнений умовно-достроково на невідбутий строк у виді 4 років 9 місяців 7 днів, для проходження військової служби за контрактом,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.2 КК України КК України, -

встановив:

Слідчий СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_6 28.01.2026 звернулася до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з клопотанням, погодженим прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.2 КК України.

Підставами для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 слідчий вказує, що згідно з контрактом Міністерства Оборони України про проходження громадянами України служби у Збройних силах солдат запасу ОСОБА_4 14.11.2025 призначений на посаду навідника кулеметного зводу 3 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону («ШКВАЛ») ВЧ НОМЕР_1 , який цього ж числа справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Згідно ст.68 Конституції України ОСОБА_4 зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно ст.1 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Органи військового управління забезпечують неухильне додержання вимог Конституції України стосовно того, що Збройні Сили України не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів державної влади чи перешкоджання їх діяльності. Ніякі надзвичайні обставини, накази чи розпорядження командирів і начальників не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій по відношенню до цивільного населення, його майна та навколишнього середовища. За віддання і виконання явно злочинного розпорядження чи наказу військовослужбовці несуть відповідальність згідно з законом. Права і обов`язки військовослужбовців, які залучаються до здійснення заходів, передбачених частиною четвертою цієї статті, визначаються законом.

Відповідно до вимог ст.9,11,16,49,50,130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.1,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ОСОБА_4 був зобов`язаний додержуватись Конституції і Законів України, бути прикладом високої культури, скромності та витримки, з повагою відноситися до спів службовців, поважати чужу гідність, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; берегти державне майно, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, досконало володіти зброєю і технікою, тримати їх справними, чистими та готовими до бою, неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї.

Порушуючи вимоги вказаних вище нормативно-правових актів ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи раніше судимим за вчинення умисного корисливого злочину, судимість за який в установленому порядку не знята та не погашена, знову вчинив корисливі злочини при наступних обставинах.

Так, солдат ОСОБА_4 , 25.01.2026, у період часу з 14-00 до 16-00 год. (більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим), перебуваючи у квартирі малознайомого ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_2 , із яким спільно розпивали алкогольні напої, де разом із ними знаходився ОСОБА_8 , який приїхав на автомобілі, маючи умисел спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме автомобілем «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_9 , та яким фактично користується ОСОБА_8 , з метою отримання доступу до транспортного засобу викрав із кишені куртки останнього ключі, вийшов із квартири та підійшовши до авто.

Далі ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повторно, скориставшись відсутністю поблизу власника і користувача транспортного засобу та сторонніх осіб, діючи з корисливого мотиву, умисно, з метою незаконного збагачення, проник в салон автомобіля «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , де, за допомогою ключа запалювання, завів двигун автомобіля, чим встановив контроль над транспортним засобом і отримав можливість перемістити його від первинного місцезнаходження в інше місце, а саме від б.25, мкрн., сел.Краснопавлівка, Лозівського району, Харківської області, до м.Златопіль Лозівського району, Харківської області, тим самим вилучив вищевказаний транспортний засіб у власника всупереч його волі.

Після цього, ОСОБА_4 розпорядився автомобілем «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду.

26.01.2026 дане кримінальне правопорушення внесено до єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000097 за ч.2 ст.289 КК України.

26.01.2026, згідно ст.208 КПК України, ОСОБА_4 був затриманий за підозрою у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення о 14-00 год., протокол №86/10 та доставлений до Лозівського РВП ГУНП в Харківській області.

27.01.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.2 КК України.

Згідно доповіді командира військової частини НОМЕР_1 , та розслідування проведеного командиром штурмового спеціалізованого батальйону Шквал, солдат ОСОБА_4 , військовослужбовець за контрактом (з числа умовно-достроково звільнених) в/ч НОМЕР_1 самовільно залишив місце служби (без зброї) з 17.12.2025.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, у п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності, належності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, тому слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для обрання щодо нього запобіжного заходу.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, приходжу до висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню або ж створять загрозу суспільству.

Слідчий суддя вважає, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступень суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку. Беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Вивчивши матеріали справи, допитавши підозрюваного ОСОБА_4 , який свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, пославшись на ст.63 Конституції України відмовився надавати покази, однак на запитання слідчого судді розповів свою версію того, що відбулося, вирішення питання щодо обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишив на розсуд суду, його захисника ОСОБА_5 , яка заперечувала проти застосування до її підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просила обрати інший, більш м`який - у вигляді цілодобового домашнього арешту, прокурора ОСОБА_3 , який наполягав на задоволенні клопотання слідчого та обранні підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній, згідно повідомлення про підозру, вчинив умисне тяжке кримінальне правопорушення, в умовах воєнного стану, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років з конфіскацією майна або без такої, встановлення існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України: вірогідність переховування від органів досудового слідства та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому слідчий суддя задовольняє клопотання слідчого та обирає запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, з урахуванням того, що останній будучи військовослужбовцем за контрактом (з числа умовно-достроково звільнених) в/ч НОМЕР_1 самовільно залишив місце служби (без зброї) з 17.12.2025 року та повторно вчинив новий злочин в період умовно-дострокового звільнення.

Частиною 3 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи вимоги ст.182 ч.4,5 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави визначається у таких межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Керуючись ст.177,182,183,194,369-372,395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання слідчого СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 , по кримінальному провадженню №0000097, задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню №0000097 від 26.01.2026, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Строк тримання під вартою визначити до 26.03.2025.

Визначити суму застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 266240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень, які необхідно внести на розрахунковий рахунок UA0006674, , банк отримувача ДКС України м.Київ, отримувач ТУ ДСА України у Харківській області, до сплину терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, відповідно до ст.194 ч.5 КПК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Копію даної ухвали негайно вручити підозрюваному та його захиснику.

Копію даної ухвали негайно направити начальнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», для виконання, слідчому та прокурору, для відома.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня оголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_10