УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваної ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання тимчасово виконуючого обов`язки заступника начальника слідчого відділення відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження №0000654 від 05.08.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання тимчасово виконуючого обов`язки заступника начальника слідчого відділення відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_6 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000654 від 05.08.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , будучи 26.02.2025 повідомлена про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України, після звільнення 05.03.2025 з ДУ «Вінницька УВП (№1)» під заставу, у порушення вимог ст. ст. 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995, постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 та Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 № 188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів), на шлях виправлення не стала, вчинила новий умисний повторний злочин у сфері незаконного обігу психотропних речовин.

Так, ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання з метою збуту психотропних речовин, діючи умисно, за невстановлених обставин в невстановлені дату і час (але не пізніше 29.05.2025), у невстановленому досудовим розслідуванням місці та час, незаконно придбала особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, PVP, з метою подальшого її збуту іншим особам шляхом залишення кожного разу у новому таємному місці різних частин міста Вінниці однієї, попередньо розфасованої і упакованої у поліетиленовий пакет, певної кількості особливо небезпечної психотропної речовини (тобто шляхом розкладання так званих «закладок»), призначеної для одного нового споживача, який і здійснюватиме розрахунок за дану психотропну речовину.

В подальшому, в період часу з 23:05 години 29.08.2025 по 02:42 години 30.08.2025, працівниками відділу поліції № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області за участю ОСОБА_6 , яка перебувала у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, у присутності понятих, на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 22.08.2025 проведено обшук в приміщенні квартири АДРЕСА_1 , в котрій мешкає ОСОБА_6 , в ході якого виявлено: згортки, сформовані з клейкої стрічки типу «ізолента» із розфасованими і упакованими у них полімерними пакетами з порошкоподібними речовинами; полімерні пакети із вмістом порошкоподібних речовин; полімерні пакети із вмістом кристалічних речовин, полімерний пакет із вмістом речовини рослинного походження; електронні ваги; мотки клейкої стрічки типу «ізолента»; велику кількість пустих прозорих полімерних пакетів із зіп-застібками.

Відповідно до висновку експерта в наданій на експертизу кристалічній речовині масою 0,8844 г, яка знаходилася у одному із пакетів, міститься особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено, - PVP, масою 0,7320 г.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 (редакція від 05.12.2012) «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (перелік наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів таблиця 1, список № 2) PVP віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення(злочину), передбаченого ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України тобто незаконне придбання, зберігання з метою збуту психотропних речовин, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні психотропні речовини, а також психотропні речовини у особливо великих розмірах, вчинене повторно.

Так, 30.08.2025 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України ОСОБА_6 повідомлено про підозру.

Вина ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами:

?Рапортом про виявлення ОСОБА_6 ;

?Висновком експерта від 30.08.2025;

?Протоколом затримання ОСОБА_6 від 30.08.2025;

?Протоколом обшуку від 29.08.2025;

?Матеріалами кримінального провадження.

Санкція ч. 3 ст. 307 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років. У вказаному кримінальному провадженні існують ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема:

переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_6 усвідомлює тяжкість покарання, яке її загрожує у разі визнання винною в інкримінованому кримінальному правопорушенні.

вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 раніше вчиняла злочини, крім того не працює, не має постійного джерела доходів.

Всі вищевказані обставини, у своїй сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваної ОСОБА_6 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам, тому слідчий просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 , який входить до групи слідчих в рамках даного кримінального провадження, в судовому засіданні клопотання підтримали, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, крім того повідомили, що в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області на розгляді вже перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , тому вважали за необхідне застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, просив обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або визначити заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Підозрювана ОСОБА_6 в судовому засіданні просила суд обрати запобіжний захід непов`язаний із триманням під вартою.

Слідчий суддя, вислухавши думку підозрюваної та її захисника, прокурора, слідчого, дослідивши матеріали клопотання, характеризуючі дані підозрюваної, прийшов до наступного висновку.

Слідчими слідчого відділення відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000654 від 05.08.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

В рамках вказаного провадження 30.08.2025 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, на час розгляду клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України обґрунтована, про що свідчать докази, які зібрані в кримінальному провадженні та доведені прокурором та слідчим при розгляді даного клопотання.

Зокрема, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (ч. 4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків може існувати не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Також, суд звертає увагу на те, що на момент розгляду клопотання органом досудового розслідування не встановлено всіх обставин вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, зокрема, де та яким чином підозрювана ОСОБА_6 закупляла наркотичні речовини, не встановлено осіб, які виготовляли наркотичні речовини, а також через кого здійснювався збут особливо небезпечних психотропних речовин.

З матеріалів клопотання встановлено, що в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області на розгляді перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрювана обов`язково здійснюватиме такі дії, однак має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Відповідно до ст. 178 КПК України, встановлено, що ОСОБА_6 незаміжня, не має офіційного працевлаштування та джерела доходу, має одну дитину. Крім того, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , її відношення до вчиненого кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання її винною.

Своїми діями ОСОБА_6 показала зневагу до існуючих правил і норм поведінки, вчиняючи інкриміноване кримінальне правопорушення, пов`язане з порушенням Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», розуміючи суспільну небезпеку злочину, пов`язаного з метою придбання та збутом наркотичних засобів, проявив самовпевненість у безкарності за свій вчинок, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку.

За змістом ст. 131 КПК запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, а відтак їх застосування має на меті досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В силу ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно із ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому, не допускається встановлення такого розміру застави, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави і перетворюється на безальтернативне ув`язнення.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість правопорушення, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, особу підозрюваної, її відношення до вчиненого кримінального правопорушення, її сімейний та матеріальний стан, слідчий суддя приходить до висновку, що на даній стадії кримінального провадження клопотання слідчого обґрунтоване та наявні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з альтернативою внесення застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн., яка зможе забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання тимчасово виконуючого обов`язки заступника начальника слідчого відділення відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_7 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання особи, тобто з 30.08.2025 по 28.10.2025 включно.

Одночасно визначити заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн., яка може бути внесена як самою підозрюваною так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області.

Підозрювана або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом строку дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та судді за першою вимогою;

- не відлучатись з населеного пункту, де вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право виїзду з України і в`їзду в Україну.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя