У Х В АЛ А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2025 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , підозрюваного ОСОБА_3 , захисників - адвокатів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , на незаконні дії слідчого щодо застосування заходів безпеки в порядку статті 303 КПК України,

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшла указана скарга, в якій адвокат ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , просила скасувати постанову старшого слідчого Головного управління Служби безпеки України ОСОБА_7 , який діє у межах кримінального провадження № 0001310 від 16 грудня 2024 року, про застосування заходів безпеки та зобов`язати вчинити відповідні процесуальні дії щодо переведення підозрюваного ОСОБА_3 до слідчого ізолятора (СІЗО).

В обґрунтування скарги адвокат зазначає, що відповідно до вищевказаної постанови місце утримання ОСОБА_3 змінено та його конвойовано до Ізолятора тимчасового тримання (далі - ІТТ) № 2 м. Тараща Київської області, тобто фактично змінено місце тримання підозрюваного під вартою під приводом реалізації заходів безпеки.

Водночас, у порушення принципів гласності, змагальності та права на захист, адвокат та підозрюваний не були повідомлені про зміст зазначеної постанови, її копію не було вручено. Крім того, порушено права підозрюваного на повідомлення про його права, про застосування заходів безпеки, ознайомлення з відповідними документами, їх оскарження та реалізації права на захист.

Також, переведення підозрюваного з установи попереднього ув`язнення до Ізолятора тимчасового тримання, який не пристосований до тривалого тримання, порушує статтю 28 Конституцію України (заборона нелюдського або принижуючого гідність поводження) і статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. ІТТ створений для короткострокового тримання затриманих осіб і не має належних можливостей для забезпечення правового, медичного та процесуального режиму, передбаченого для осіб, що перебувають під вартою на стадії досудового розслідування чи судового розгляду. У зазначеній установі відсутні технічні засоби, необхідні для забезпечення участі підозрюваного у судових засіданнях в режимі відеоконференції, що унеможливлює реалізацію права на захист. Крім того, ОСОБА_3 , перебуваючи ІТТ позбавлений можливості отримання медичної допомоги та перебування під контролем медичних працівників, внаслідок чого не має змоги отримати лікування при наявності тяжких хронічних серцево-судинних та неврологічних захворювань.

Згідно з нормами чинного законодавства особа щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, підлягає утриманню в установах Державної кримінально-виконавчої служби (СІЗО). ІТТ призначений виключно для тимчасового утримання осіб не більше 72 годин. Утримання особи в ІТТ після обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою можливе лише до моменту конвоювання до СІЗО. Тривале перебування в ІТТ є порушенням законодавства.

З урахуванням наведених норм, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 19 вересня 2025 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 , він повинен утримуватися в умовах СІЗО, а не ІТТ.

Враховуючи вищевикладене, просила скаргу задовольнити.

Захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні скаргу підтримали у повному обсязі, просили її задовольнити. Додатково зазначили, що підозрюваний скористався своїм правом та звернувся до слідчого із заявою про відмову від застосування щодо нього будь-яких заходів безпеки, а також, що слідчим у постанові не наведено існування підстав для застосування заходів безпеки до підозрюваного. Також зауважили, що застосування заходів безпеки до підозрюваного є способом незаконного тиску органу досудового розслідування.

Підозрюваний ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав позицію захисників та просив скаргу задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, зазначивши, що постанова винесена за наявності законних підстав, після отримання слідчим оперативної інформації щодо наявності загрози небезпеки фізичного та психологічного тиску на підозрюваного в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор», а стороною захисту будь-якими доказами не спростовано зазначені обставини. Крім того, слідчим за результатами розгляду заяви підозрюваного про відмову від заходів безпеки, ще не прийнято рішення.

Вислухавши захисників, підозрюваного та прокурора, вивчивши скаргу та дослідивши додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з частиною першою статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Положеннями частини першої статті 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001310 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 191 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 191 КК України, ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 191, частиною першою, частиною другою статті 366 КК України, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 191 КК України.

23 липня 2025 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 191, частиною першою статті 366 КК України.

25 липня 2025 року ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва відносно підозрюваного ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 20 вересня 2025 року включно, із визначенням застави в розмірі 30 280 000 грн.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 19 вересня 2025 року продовжено відносно підозрюваного ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 17 листопада 2025 року, із визначенням застави у розмірі 20 000 000 грн.

22 жовтня 2025 року слідчим в ОВС ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_7 винесено постанову про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_3 заходів безпеки та утримання його в Ізоляторі тимчасового тримання № 2 ГУ НП в Київській області до 19 листопада 2025 року.

У мотивувальній частині постанови слідчим зазначено: «…органом досудового розслідування отримано відомості про те, що в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор» підозрюваному ОСОБА_3 загрожує небезпека фізичного та психологічного тиску з боку невстановлених в ході досудового розслідування учасників злочинної організації, які також там утримуються та мають вагомий статус в «злочинному середовищі», з метою вплинути на дачу ним неправдивих показань щодо обставин вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень».

Згідно з частиною другою статті 22 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» орган, який здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчий, дізнавач, прокурор, слідчий суддя, суд, одержавши заяву або повідомлення про загрозу безпеці особи, зазначеної у статті 2 цього Закону, зобов`язані перевірити цю заяву (повідомлення) і в строк не більше трьох діб, а у невідкладних випадках - негайно прийняти рішення про застосування або про відмову у застосуванні заходів безпеки. На своє рішення вони приймають мотивовану постанову чи ухвалу і передають її для виконання органу, на який покладено здійснення заходів безпеки. Ця постанова чи ухвала є обов`язковою для виконання вказаними органами.

З матеріалів скарги та змісту оскаржуваної постанови встановлено, що підставами для застосування заходів безпеки відносно підозрюваного було існування оперативної інформації, що у випадку утримання підозрюваного ОСОБА_3 в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор», життю та здоров`ю останнього загрожує небезпека.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, тобто у виявленні, попередженні, припиненні, розкритті або розслідуванні кримінальних правопорушень, а також у судовому розгляді кримінальних проваджень, - це здійснення правоохоронними органами правових, організаційно-технічних та інших заходів, спрямованих на захист життя, житла, здоров`я та майна цих осіб від протиправних посягань, з метою створення необхідних умов для належного відправлення правосуддя.

Згідно з частиною другою статті 3 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» рішення про застосування заходів безпеки приймається слідчим, дізнавачем, прокурором, судом, у провадженні яких знаходяться кримінальні провадження щодо кримінальних правопорушень, у розслідуванні чи судовому розгляді яких брали або беруть участь особи, зазначені у статті 2 цього Закону, а також органом (підрозділом), що здійснює оперативно-розшукову діяльність, щодо осіб, які брали участь або сприяли виявленню, попередженню, припиненню кримінальних правопорушень.

Статтею 21 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» визначено, що підставою для скасування заходів безпеки, що здійснюються відповідно до цього Закону, може бути: а) закінчення строку конкретного заходу безпеки; б) усунення загрози життю, здоров`ю, житлу і майну осіб, взятих під захист; в) систематичне невиконання особою, взятою під захист, законних вимог органів, що забезпечують безпеку, якщо ця особа письмово була попереджена про можливість такого скасування.

Приводом для скасування заходів забезпечення безпеки учасників кримінального судочинства, членів їх сімей та близьких родичів може бути: а) заява учасника кримінального судочинства, члена його сім`ї або близького родича, щодо якого були застосовані заходи безпеки; б) отримання достовірної інформації про усунення загрози життю, здоров`ю, житлу і майну зазначених осіб.

Разом з тим, слідчому судді не надано жодного доказу, які б підтверджували отримання достовірної інформації про усунення загрози життю, здоров`ю підозрюваному, а також, що така загроза дійсно була відсутня на момент винесення оскаржуваної постанови.

Крім того, оскаржувана постанова відповідає положенням статті 110 КПК України, у ній зазначено мотиви, з яких слідчий дійшов висновку про необхідність застосування заходів безпеки до підозрюваного, натомість, особою, яка подала скаргу не доведено відсутність таких підстав або припинення їх існування.

При цьому, слідчий суддя зауважує, що за результатами заяви підозрюваного про відмову від застосування щодо нього заходів безпеки від 01 листопада 2025 року слідчим ще не прийнято будь-якого рішення, а слідчий суддя не уповноважений втручатися у процесуальну діяльність слідчого. Водночас, підозрюваний, у подальшому, не позбавлений права оскаржувати бездіяльність слідчого щодо нерозгляду такої заяви.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість поданої скарги, у зв`язку з чим вона не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1, 3, 21-22 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», статтями 24, 36, 303, 304, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , на незаконні дії слідчого щодо застосування заходів безпеки в порядку статті 303 КПК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії, безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1