Справа № 333/5470/25
Провадження № 1-кс/333/3139/25
УХВАЛА

22 вересня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Коммунарського районного суду м. Запоріжжя - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 , старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0000050, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.05.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

18.09.2025 року прокурор другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління ТУ ДБР Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Борисівка Приморського району Запорізької області, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий.

Обґрунтовуючи своє клопотання прокурор вказав про те, що першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000050, відомості про яке внесені до ЄРДР 09.05.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом начальника ГУНП в Запорізькій області №43о/с від 23.01.2023 ОСОБА_5 призначено на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 6 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області.

Так, ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 6 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, відповідно до графіку чергувань 16.07.2024 о 08 год. 00 хв. заступив на чергування з охорони громадського порядку спільно з інспектором сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 6 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , яке тривало до 22 год. 00 хв. 16.07.2024.

Далі, 16.07.2024, о 19 год. 21 хв., ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , рухаючись на службовому автомобілі «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та виконуючи службові обов`язки, у відповідності до наданих законом повноважень, перебуваючи в районі буд. 98 по вул. Центральній в с. Веселе Запорізького району Запорізької області зупинили транспортний засіб «БЕЛАРУС-82.1», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 .

Після зупинки вказаного транспортного засобу, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підійшли до ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що відносно останнього 08.07.2024 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП (Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції) та висловили припущення, що ОСОБА_7 знову перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

У цей час, близько 19 год. 25 хв., до місця події прибув власник транспортного засобу «БЕЛАРУС-82.1», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 та спитав, що відбувається. На вказане запитання ОСОБА_6 повідомив, що ОСОБА_7 повторно керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим, відповідно до вимог ч.2 ст.130 КУпАП, вищевказаний транспортний засіб підлягає вилученню. Почувши це, ОСОБА_8 почав просити ОСОБА_6 не вилучати його транспортний засіб «БЕЛАРУС-82.1», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

У цей час у ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , який стояв поруч, виник спільний злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_8 .

Далі з метою реалізації спільного з ОСОБА_5 злочинного умислу на одержання неправомірної вигоди, ОСОБА_6 почав питати, скільки заробляє ОСОБА_7 , на що ОСОБА_8 відповів, що в середньому ОСОБА_7 отримує 10 тис. грн. на місяць.

Після цього ОСОБА_6 у присутності ОСОБА_5 , та за його мовчазної згоди, висловив ОСОБА_8 прохання щодо надання їм неправомірної вигоди у сумі 15 тис. грн. за нескладання протоколу про вчинення ОСОБА_7 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та як наслідок, за невилучення належного ОСОБА_8 транспортного засобу «БЕЛАРУС-82.1», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

При цьому, ОСОБА_6 запевнив ОСОБА_8 , що у разі надання неправомірної вигоди, ОСОБА_7 зможе вільно керувати транспортним засобом «БЕЛАРУС-82.1», реєстраційний номер НОМЕР_2 , а вони з ОСОБА_5 не будуть його зупиняти.

ОСОБА_8 , розуміючи владні повноваження та службове становище ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також те, що в разі ненадання неправомірної вигоди, ОСОБА_7 може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та як наслідок, вилучено транспортний засіб «БЕЛАРУС-82.1», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить йому на праві власності, погодився надати неправомірну вигоду ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за невчинення ними, як співробітниками правоохоронного органу, дій, передбачених Законом України «Про Національну поліцію» та КУпАП.

Того ж дня, о 19 год. 44 хв., ОСОБА_8 , діючи на висловлене ОСОБА_6 прохання щодо надання неправомірної вигоди, зустрівся з вищевказаними співробітниками поліції, а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які рухались на службовому автомобілі «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в районі буд.105 по вул. Центральній в с. Веселе Запорізького району Запорізької області, де передав, а ОСОБА_5 у свою чергу, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , одержав від ОСОБА_8 неправомірну вигоду у розмірі 10 тис. грн., за невчинення ним та ОСОБА_6 , як службовими особами, дій в інтересах ОСОБА_8 та в інтересах третьої особи ОСОБА_7 , а саме: за нескладання протоколу про вчинення ОСОБА_7 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та як наслідок, за невилучення належного ОСОБА_8 на праві власності транспортного засобу «БЕЛАРУС-82.1», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Після чого, ОСОБА_5 , знаходячись в службовому автомобілі «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перерахував грошові кошти у розмірі 10 тис. грн., одержані в якості неправомірної вигоди від ОСОБА_8 та передав їх частину ОСОБА_6 .

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 6 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, відповідно до графіку чергувань 28.04.2025 о 20 год. 00 хв. заступив на чергування з охорони громадського порядку спільно з інспектором сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 6 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , яке тривало до 08 год. 00 хв. 29.04.2025.

Далі, 29.04.2025, приблизно о 07 год. 30 хв., ОСОБА_5 та ОСОБА_6 рухаючись на службовому автомобілі «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та виконуючи службові обов`язки, у відповідності до наданих законом повноважень, перебуваючи в с. Відрадне Запорізького району Запорізької області, зупинили автомобіль «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_9 .

Після зупинки вказаного автомобіля, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підійшли до ОСОБА_9 , який перебував за кермом, та у відповідності до ст.32 Закону України «Про Національну поліцію», ОСОБА_5 висунув законну вимогу, передбачену п.2.4 Правил дорожнього руху, ОСОБА_9 щодо пред`явлення посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на що ОСОБА_9 повідомив, що у нього відсутнє посвідчення водія. Після цього ОСОБА_5 висловив припущення, що ОСОБА_9 перебуває у стані алкогольного сп`яніння та запропонував ОСОБА_9 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у відповідності до ст. 266 КУпАП за допомогою газоаналізатору «Alcotest Drager».

Після цього ОСОБА_9 разом зі співробітниками поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підійшли до службового автомобіля «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1 , де ОСОБА_10 , використовуючи робочий планшет, встановив за допомогою інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», що ОСОБА_9 розшукується як особа, яка самовільно залишила місце несення військової служби.

Після того як ОСОБА_5 дізнався про вказаний факт, у нього повторно виник злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_9 . Далі, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_9 , з метою прикриття своєї незаконної діяльності, ОСОБА_5 зателефонував їх спільному знайомому ОСОБА_11 та попросив його приїхати на місце події.

Коли на місце події прибув ОСОБА_11 , ОСОБА_5 попросив ОСОБА_11 усно передати ОСОБА_9 , що останньому необхідно надати неправомірну вигоду у сумі 20 тис. грн. за неповідомлення органів Військової служби правопорядку про виявлення ОСОБА_9 , який самовільно залишив місце несення військової служби, тобто за невжиття заходів, передбачених «Алгоритмом дій працівників поліції у разі встановлення місцезнаходження військовослужбовців, які вчинили кримінальні правопорушення, передбачені ст. 407-409 КК України, відомості про яких наявні у відповідній підсистемі ІПНП», а також за непритягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 КУпАП (Керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами).

Розуміючи незаконність дій ОСОБА_5 , однак усвідомлюючи його владні повноваження та службове становище поліцейського, а також те, що в разі ненадання неправомірної вигоди, для ОСОБА_9 настануть негативні наслідки, а саме, ОСОБА_9 може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 КУпАП, а також повідомлено органи Військової служби правопорядку, про виявлення ОСОБА_9 , який самовільно залишив місце несення військової служби, ОСОБА_11 вимушено погодився та усно передав ОСОБА_9 вищевказане прохання ОСОБА_5 надати неправомірну вигоду у сумі 20 тис. грн.

ОСОБА_9 , розуміючи, що в разі ненадання неправомірної вигоди, його може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 КУпАП, а також буде повідомлено органи Військової служби правопорядку, про факт виявлення ОСОБА_9 , який самовільно залишив місце несення військової служби, погодився на прохання надати неправомірну вигоду та повідомив, що йому необхідний час, щоб зібрати таку суму грошових коштів.

В подальшому, з метою доведення до кінця злочинного умислу, спрямованого на одержання неправомірної вигоди, 15.06.2025 ОСОБА_5 за допомогою месенджера «WhatsApp» зв`язався з ОСОБА_9 та домовився про зустріч через декілька днів для передачі неправомірної вигоди.

Потім, 20.06.2025, о 10 год. 45 хв., ОСОБА_5 за допомогою месенджера «WhatsApp» зв`язався з ОСОБА_9 та повідомив, що заїде до місця мешкання останнього.

Далі 20.06.2025, приблизно о 11 год. 00 хв., ОСОБА_5 прибув за місцем мешкання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 , та продовжуючи реалізацію злочинного умислу, на виконання раніше досягнутої з ОСОБА_9 домовленості, перебуваючи поряд з вищевказаним домоволодінням, одержав від ОСОБА_9 неправомірну вигоду у сумі 20 тис. грн., за невчинення ним, як службовою особою дій в інтересах ОСОБА_9 , а саме невжиття заходів щодо повідомлення органи Військової служби правопорядку про виявлення ОСОБА_9 , як особу яка самовільно залишила місце несення військової служби та непритягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.368 КК України, а саме: прохання службовою особою надати неправомірну вигоду для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду та в інтересах третьої особи, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, а також одержання службовою особою, неправомірної вигоди за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду та в інтересах третьої особи, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, вчинені за попередньою змовою групою осіб; прохання службовою особою надати неправомірну вигоду для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, а також одержання службовою особою, неправомірної вигоди за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, вчинені повторно.

23.07.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.368 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами: заявами про вчинення кримінального правопорушення, показаннями свідків, протоколом вручення грошових коштів, протоколом обшуку транспортного засобу, протоколами впізнання, протоколами проведених негласних слідчих (розшукових) дій та іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_12 від 29.07.2025 року стосовно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, строком до 23.09.2025 року, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Наразі термін запобіжного заходу у виді домашнього арешту спливає, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим, оскільки у кримінальному провадженні необхідно виконати ряд слідчих дій.

Враховуючи викладене, виникла необхідність у продовжені строку запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування, тобто до 23.10.2025 року включно.

Водночас, ризики, що слугували підставою для застосування стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати.

Так, ОСОБА_5 , розуміючи тяжкість вчиненого злочину, суворість та невідворотність послідуючого покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, змінити місце свого проживання, у тому числі шляхом виїзду за межі Запорізької області, тому зазначене вище в сукупності підтверджує наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Ризики, передбачені п.п.2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що на даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а відтак підозрюваний, знаючи особисто, де перебувають речі і документи, що можуть містити на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, може знищити, спотворити документи та речі, які мають значення для встановлення фактичних обставин у цьому провадженні.

Також, наявність у підозрюваного сталих зв`язків у правоохоронних органах та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, дає підстави вважати, що підозрюваний використовуючи такі зв`язки та невстановлених на даний час осіб може вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні іншим чином.

Також, підозрюваний може здійснювати тиск на свідків, які ще не були допитані у кримінальному провадженні, однак підлягають обов`язковому допиту в якості свідків, а також впливати на інших учасників, які залучені до цього кримінального провадження, що суттєво вплине на можливість уникнення кримінальної відповідальності та сприятиме перешкоджанню здійсненню досудового розслідування даного кримінального провадження. При цьому слід враховувати, що відповідно до норм КПК України, допит свідків має також проводитися під час судового розгляду. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду, до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Крім того, необхідно взяти до уваги, що підозрюваний обізнаний про анкетні дані та місце мешкання свідків, тому зазначене вище в сукупності підтверджує наявність ризиків, передбачених п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України обґрунтовується тим, що підозрюваний, розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, суворість та невідворотність послідуючого покарання, звільнення з органів Національної поліції України та залишення без джерела доходів, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, за час, що минув з дня обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, наведені вище ризики продовжують існувати та не зменшились.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 підтримали клопотання, посилаючись на обставини, що у ньому викладені, та просили його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 проти продовження строку дії домашнього арешту не заперечував, але просив змінити з цілодобового на нічний домашній арешт, мотивуючи це тим, що він має намір працевлаштуватися, щоб мати стабільний дохід та утримувати сім`ю і своїх батьків. Додатково зазначив про те, що дружина не працює, його матір має інвалідність ІІІ групи, а тесть ІІ групи, тому вони потребують допомоги.

Розглянувши клопотання прокурора про продовження підозрюваному запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, заслухавши доводи слідчого та прокурора, позицію підозрюваного, вивчивши долучені прокурором до клопотання матеріали кримінального провадження, суд дійшов до такого.

У судовому засіданні встановлено, що 09.05.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення за ч.3 ст.368 КК України (кримінальне провадження №0000050) та групою слідчих першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, було розпочато досудове розслідування.

09.05.2024 року постановою заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_13 визначено прокурора у кримінальному провадженні №0000050 прокурора Пологівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_14 .

09.05.2024 року постановою заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_13 визначено групу прокурорів у вказаному кримінальному провадженні у складі: ОСОБА_3 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , старший групи ОСОБА_3

09.05.2024 року постановою прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ОСОБА_14 , проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000050 доручено слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі.

11.05.2024 року постановою керівника першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_17 визначено групу слідчих для здійснення досудового розслідування вказаного кримінального провадження у складі: ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_4 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , старший групи ОСОБА_4

21.05.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення за ч.3 ст.368 КК України, короткий виклад обставин: «працівники правоохоронного органу, за попередньою змовою групою осіб, вимагають від громадянина неправомірну вигоду за не вчинення в його інтересах дій з використанням наданої влади та службового становища» (кримінальне провадження №0000057).

21.05.2025 року постановою першого заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_28 визначено прокурора для здійснення повноважень у кримінальному провадженні №0000057 прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 .

21.05.2025 року постановою першого заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_28 визначено групу прокурорів у вказаному кримінальному провадженні у складі: ОСОБА_3 , ОСОБА_15 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , старший групи ОСОБА_3

21.05.2025 року постановою прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000057 доручено слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі.

21.05.2025 року постановою керівника першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_17 визначено групу слідчих для здійснення досудового розслідування вказаного кримінального провадження у складі: ОСОБА_26 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , ОСОБА_4 , ОСОБА_24 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_22 , ОСОБА_21 , ОСОБА_27 , старший групи ОСОБА_4 .

22.05.2025 року постановою прокурора ОСОБА_3 матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях №0000050 та №0000057 об`єднані в одне кримінальне провадження за №0000050.

22.05.2025 року постановою першого заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_28 змінено групу прокурорів у кримінальному провадженні №0000050, визначивши її у складі: ОСОБА_39 , ОСОБА_15 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , старший групи ОСОБА_3 .

23.07.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.368 КК України.

29.07.2025 року ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_12 до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком до 23.09.2025 року.

16.09.2025 року постановою першого заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_40 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до 3-х місяців, тобто до 23.10.2025 року.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту та додані до нього матеріали, підозрюваний ОСОБА_5 отримав 17.09.2025 року, тому встановлений законодавством час для ознайомлення з вказаними матеріалами, був дотриманий, враховуючи початок судового засідання. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу та відповідно до ч.3 ст.197 КПК України про його продовження, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Слідчий в обґрунтування свого клопотання, на думку слідчого судді, довів наявність фактів, зміст яких переконав суд у тому, що підозрюваний ОСОБА_5 міг вчинити кримінальні правопорушення, вказані у клопотанні слідчого, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- заявами ОСОБА_9 та ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення, в яких останні просять притягнути до кримінальної відповідальності співробітників поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які вимагали від них неправомірну вигоду;

- показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ;

- даними протоколу огляду та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів грошових купюр;

- даними протоколу обшуку від 20.06.2025 року, в ході якого ОСОБА_5 добровільно видав грошові кошти в сумі 20 000 грн., які він отримав від хлопця на ім`я ОСОБА_41 ;

- даними протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, проведеного за участю свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , відповідно до яких останні впізнали ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , як працівників поліції, які складали протоколи про адміністративні правопорушення та вимагали неправомірну вигоду;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

При вирішенні питання про продовження такого запобіжного заходу як домашній арешт ОСОБА_5 , суд оцінює та враховує у сукупності такі обставини: особистість підозрюваного (раніше не судимий, має постійне місце проживання), його майновий стан, наявність соціальних зв`язків (одружений, має матір та тестя, які є особами з інвалідністю), відсутність фактів порушень застосованого до нього запобіжного заходу, не пов`язаного із утриманням під вартою, а також необхідність виконання органом досудового розслідування слідчих дій, а саме:

- отримати висновки призначеної у кримінальному провадженні судової фототехнічної експертизи;

- за участі свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 провести огляд відеозаписів отриманих за результатами проведених негласних слідчих (розшукових дій);

- за необхідності провести додаткові допити свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ;

- провести додатковий допит свідка ОСОБА_42 ;

- провести огляди інформації, збереженої на мобільних телефонах свідка ОСОБА_11 та підозрюваного ОСОБА_43 ;

- за результатами отриманих доказів вирішити питання щодо наявності підстав для повідомлення підозрюваним про зміну раніше повідомленої підозри або про нову підозру;

- вирішити питання про закінчення досудового розслідування у порядку, визначеному ст. 283 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинувачених під час розслідування злочинів (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади, способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду

Ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду є основним ризиком, який обґрунтовує необхідність вжиття запобіжних заходів.

Досліджуючи практику Європейського суду з прав людини, можливо дійти висновку, що небезпеку переховування від правосуддя необхідно визначати з урахуванням низки релевантних чинників, серед яких доцільно виокремити особистість обвинуваченого, його моральні якості та переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, його міжнародні контакти у поєднанні із загрозою суворості можливого покарання (рішення у справах «Пунцельт проти Чехії», «В. проти Швейцарії).

Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 є тяжким та передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років позбавлення волі, що саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Водночас, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є одним з факторів, який має враховувати суд при застосуванні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Тому слідчий суддя вважає, що тяжкість злочину, в якому підозрюють ОСОБА_5 не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, але така підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо не враховувати. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Отже, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує покарання, що передбачене законом за вчинення тяжкого злочину, який інкримінується ОСОБА_44 та, оцінюючи його у сукупності з іншими наведеними вище обставинами, встановленими в ході розгляду клопотання, дійшов до висновку про наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні

Про існування вказаного ризику свідчить обізнаність підозрюваного про анкетні дані та місце мешкання свідків, які ще не були допитані у кримінальному провадженні, однак підлягають обов`язковому допиту в якості свідків. ОСОБА_5 може здійснити тиск на свідків та інших учасників, які залучені до цього кримінального провадження, що суттєво вплине на можливість уникнення кримінальної відповідальності та сприятиме перешкоджанню здійсненню досудового розслідування даного кримінального провадження. При цьому слід враховувати, що відповідно до норм КПК України, допит свідків має також проводитися під час судового розгляду. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду, до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення

Під час судового засідання було встановлено, що ОСОБА_5 не працевлаштований, його дружина не працює, а батьки мають інвалідність та потребують допомоги, зокрема фінансової. Враховуючи конкретні обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_5 злочину, з огляду на відсутність у останнього стабільного джерела доходу, є ймовірність вчинення іншого кримінального правопорушення з корисливих мотивів та доводить існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу слідчий суддя враховує дані про особу ОСОБА_5 та щодо наявності у нього соціальних зв`язків, постійного місця проживання, однак ці обставини не спростовують висновки суду про можливе продовження підозрюваним злочинної діяльності, а наявність у останнього матері та тестя, які є особами з інвалідністю, на думку суду, не є тим дієвим запобіжником, який би мав утримати його від вчинення кримінальних правопорушень.

Отже, при аналізі пояснень учасників судового засідання, враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, факти, встановлені у судовому засіданні, особистість підозрюваного, вважаю, що на цей час продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від суду; незаконний вплив на свідків у цьому кримінальному провадженні та можливість вчинення інших кримінальних правопорушень.

Таким чином, враховуючи вказані обставини, на думку суду, клопотання слідчого підлягає задоволенню. Суд вважає за можливе продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з перебуванням останнього за адресою: АДРЕСА_2 , строком по 23.10.2025 року (включно), з обов`язками, передбаченими ч.5 ст.194 КПК України: з`являтися до органу досудового розслідування і суду за першим викликом та у призначений час; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні №0000050.

Клопотання підозрюваного щодо зміни періоду застосування домашнього арешту (тільки у нічний час) суд залишає без задоволення, враховуючи наявність встановлених ризиків та відсутність належних доказів про майбутнє працевлаштування ОСОБА_5 .

Керуючись ст. ст. 176, 177, 180, 331, 372, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0000050, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.05.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України задовольнити.

Продовжити стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні №0000050, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.05.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, з перебуванням останнього за адресою: АДРЕСА_2 по 23.10.2025 року (включно).

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) з`являтися до органу досудового розслідування і суду за першим викликом та у призначений час;

2) утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні №0000050.

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копії ухвали вручити прокурору, підозрюваному та для її виконання направити начальнику ВП №6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 26.09.2025 року.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1