УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 344/5643/24

провадження № 51-4166ска25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_4 , на постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 червня 2025 року та Івано-Франківського апеляційного суду від 17 вересня 2025 року,

встановив:

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області постановою

від 23 травня 2024 року, залишеною без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 15 жовтня 2024 року, визнав ОСОБА_4 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови цього суду від 23 травня 2024 року.

Постановою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від

30 червня 2025 року, залишеною без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 17 вересня 2025 року, відмовлено в задоволенні заяви адвоката ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 травня

2024 року стосовно ОСОБА_4

ОСОБА_4 , не погоджуючись із постановленими стосовно нього постановами суду першої інстанції від 30 червня 2025 року та суду апеляційної інстанції від

17 вересня 2025 року, звернувся до Суду з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_4 та додані до неї матеріали, Суд уважає за необхідне зазначити про таке.

Так, ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Відповідно до ст. 8 Конституції України визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).

Правила, які конкретизують положення Конституції України щодо обмеження можливості касаційного оскарження рішень суду, також визначені в КУпАП. Так, відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до апеляційного суду, при цьому постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає. Отже, Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачена можливість касаційного оскарження постанови апеляційного суду у справі про адміністративне правопорушення.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 21 липня 2021 року

№ 5-р (ІІ)/2021 зазначив, що в Кодексі України про адміністративні правопорушення встановлено апеляційний перегляд, у разі оскарження, постанови судді у справах про адміністративні правопорушення, в рамках чого можливим є як розгляд суті справи, так і виправлення допущених судом нижчої інстанції процесуальних помилок, тобто забезпечення перевірки як законності застосування адміністративних санкцій (стягнень), так і суті справи. Застосування припису частини десятої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення не призводить до порушення такої засади судочинства, як забезпечення у визначених законом випадках права на касаційне оскарження судового рішення, права на судовий захист, а отже, цей припис узгоджується з принципом «верховенства права» (правовладдя). Припис частини десятої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення не суперечить частині першій статті 8, частинам першій, другій статті 55, пунктові 8 частини другої статті 129 Конституції України.

Таким чином, виходячи з основних засад судочинства, згідно з п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України право на касаційне оскарження судового рішення забезпечується виключно у визначених законом випадках, що повністю відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці ЄСПЛ щодо можливості держави встановлювати певні обмеження права на перегляд судового рішення судами вищого рівня.

При цьому забезпечені Конституцією України право на судовий захист і Європейською конвенцією з прав людини і основоположних свобод - право на справедливий суд не порушуються такими викладеними у законах процесуальними механізмами допуску до касаційного перегляду.

Зважаючи на наведене, керуючись принципом верховенства права при здійсненні правосуддя, виходячи з основних засад судочинства, а також враховуючи те, що касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку, Суд уважає, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 необхідно відмовити.

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 294 КУпАП, Суд

ухвалив:

відмовити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_4 , у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 червня 2025 року та Івано-Франківського апеляційного суду від 17 вересня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3