Справа № 625/265/25
Провадження № 1-кп/615/139/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання начальника Валківського відділу Богодухівської окружної прокуратури ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000029 від 01.04.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України,

ВСТАНОВИВ

До Валківського районного суду Харківської області надійшло клопотання начальника Валківського відділу Богодухівської окружної прокуратури ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000029 від 01.04.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з тим, що не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Клопотання обґрунтоване тим, що в провадженні сектору дізнання ВП №1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 0000029 від 01.04.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, за фактом того, що 16.04.2008 року посадові особи ПСП «Кисівка» підробили договір про оренду землі у ОСОБА_5 , 1938 р.н., та ОСОБА_6 , 1958 р.н., та використовують вказані завідомо підроблені договори під час розгляду цивільної справи у Коломацькому районному суді Харківської області.

На теперішній час по даному кримінальному провадженню жодній особі про підозру не повідомлялось.

Досудовим розслідуванням встановлено, що кримінальне правопорушення вчинено 01.04.2017 року, а відповідно до статті 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, відноситься до кримінальних проступків.

З урахуванням того, що під час досудового розслідування особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, не встановлено, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчився, вказане кримінальне правопорушення не є особливо тяжким злочином проти життя чи здоров`я особи та не є злочином, за яким згідно з законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі, тому є підстави для закриття кримінального провадження відповідно до п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та просила його задовольнити, кримінальне провадження закрити.

Дослідивши матеріали кримінального провадження та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, вислухавши думку прокурора, суд приходить до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про кримінальне правопорушення за правовою кваліфікацією ч. 4 ст. 358 КК України за № 0000029 від 01.04.2017 року, за фактом того, що 16.04.2008 року посадові особи ПСП «Кисівка» підробили договір про оренду землі у ОСОБА_5 , 1938 р.н., та ОСОБА_6 , 1958 р.н., та використовують вказані завідомо підроблені договори під час розгляду цивільної справи у Коломацькому районному суді Харківської області.

Статтею 9 Конституції України передбачено: чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» Верховна рада України ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., підписану від імені України 9 листопада 1995 р. (далі Конвенція).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 9 ч.4 КПК України передбачено: кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина 1 статті 7 КПК України передбачає, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відносяться: законність, публічність.

Стаття 25 КПК України передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Згідно ч. 1 ст. 40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язаний всебічно, і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

З огляду на матеріали кримінального провадження які були надані суду, суд вважає, що його розслідування не відповідає вимозі ефективності.

Як зазначив Європейський суд з прав людини по справі «Євген Петренко проти України» (заява №55749/08 від 29.01.2015р.) п. 65 «…для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі призвести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для збереження доказів, що стосуються події, включаючи показання свідків, висновки судових експертиз тощо. Будь-які недоліки розслідування, які підривають його здатність до встановлення причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості». Як вбачається з п. 40 рішення Європейського суду з прав людини «Юрій Іларіонович Щокін проти України» від 03.10.2013 року, заява № 4299/03 «…державні органи мають вживати усіх заходів, які було б розумно від них очікувати, для зібрання доказів щодо ходу подій. Якщо розслідування містить недоліки, які не дозволяють встановити причину смерті або визначити винних осіб, які є безпосередніми виконавцями злочину або особами, які його фінансували чи організовували, то таке розслідування може не відповідати вимозі ефективності (див. вищезгадані рішення у справах «Начова та інші проти Болгарії» (Natchova et autres c. Bulgarie), пункт 113, та «Рамсахай та інші проти Нідерландів» (Ramsahai et autres c. Pays-Bas), пункт 324).

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що у кримінальному провадженні дізнавачем не здійснювалось досудове розслідування належним чином та не здійснювались дії на виконання обов`язку, встановленого ст. 92 КПК України.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що постановою прокурора Валківського відділу Дергачівської місцевої прокуратури від 13 липня 2020 року визначено ПД Коломацького відділення поліції Валківського ВП ГУ НП в Харківській області органом, який буде здійснювати подальше досудове розслідування в формі дізнання у даному кримінальному провадженні.

Після визначення органу, що здійснюватиме досудове розслідування, тобто з 13.07.2020 року, начальником сектору дізнання надано доручення про проведення досудового розслідування, однак жодної слідчої (розшукової) дії проведено не було.

Суд вважає, що використання органами досудового розслідування норми, що була запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства» як можливості закінчити досудове розслідування кримінального провадження шляхом закриття судом на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, суперечить вимогам ст. 9 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, усталеній практиці Європейського суду з прав людини, завданням та загальним засадам, встановленим чинним КПК України.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні клопотання прокурора слід відмовити, оскільки досудове розслідування проведено поверхнево, без дотриманням вимог ефективності, всебічності та повноти дослідження обставин кримінального провадження, а клопотання прокурора є передчасним та безпідставним.

Керуючись вимогами ст.ст. 284, 314, 369 - 372, 376, 392, 395 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ

В задоволенні клопотання начальника Валківського відділу Богодухівської окружної прокуратури ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000029 від 01.04.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складений 15.01.2026 року.

Суддя ОСОБА_1