Провадження № 1-кс/714/372/25
У Х В А Л А

"25" вересня 2025 р. м.Герца

Герцаївський районний суд Чернівецької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретар судових засідань ОСОБА_2

розглянувши клопотання прокурора Герцаївського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна (матеріали кримінального провадження №0003217 від 23.09.2025р.) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.240 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Герцаївського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

Як зазначено у клопотанні, що 22 вересня 2025 р. до поліції звернулась ОСОБА_4 , яка повідомила, що цього числа виявила в адміністративних межах с.Молодія Чернівецького району Чернівецької області незаконний видобуток гравійно-піщаної суміші.

В ході огляду місця події було вилучено екскаватор марки «JCB» без номерних знаків, vin НОМЕР_1 , 2001 року випуску, власником якого є ОСОБА_5 , мешканець с.Валя Кузьмина Чернівецького району Чернівецької області.

Постановою слідчого від 23.09.2025 р. даний транспортний засіб був визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Даний транспортний засіб є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, за допомогою якого знищувались дерева без передбаченого законом дозволу, а тому необхідно на підставі ст.170 КПК України накласти на нього арешт, в тому числі для уникнення подальшого знищення, зміни чи відчуження майна або інших негативних наслідків, які можуть перешкодити всебічному та повному проведенню досудового розслідування.

Прокурор ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд клопотання у його відсутності, просив клопотання задовольнити.

ОСОБА_5 , як особа щодо майна якого вирішується питання про арешт, в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду клопотання.

Дослідивши додані до клопотання письмові докази, слід зазначити про наступне.

Відповідно до ч.1 та п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, метою якого є досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди та можу бути накладений на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям речових доказів зазначених у статті 98 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен зокрема враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч.2 ст.173 КПК).

Звертаючись до суду з клопотанням про арешт майна, прокурор як на правову підставу свого клопотання послався саме на необхідність накладення арешту на транспортний засіб за для забезпечення збереження речового доказу.

Нормою ст.98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.

У відповідності до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Як вбачається з наданих до клопотання матеріалів 23 вересня 2025 р. до ЄРДР внесене повідомлення про кримінальне правопорушення за №0003217 й розпочате досудове розслідування за ч.1 ст.240 КК України - за фактом незаконного видобутку гравійно-пісчаної суміші.

Згідно з протоколом огляду місця події від 22.09.2025 р., в ході огляду місця події в с.Молодія Чернівецького району Чернівецької області, було вилучено екскаватор марки «JCB 220», vin НОМЕР_1 , 2001 року випуску, який за постановою слідчого від 23.09.2025 р. визнаний речовим доказом по даному кримінальному провадженню.

Диспозиція ч.1 ст.240 КК України передбачає кримінальну відповідальність за порушення встановлених правил охорони надр, якщо це створило небезпеку для життя, здоров`я людей та довкіллю.

Разом з тим, частиною 4 ст.173 КПК України визначено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обтяження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Враховуючи встановлені по кримінальному провадженню обставини та виходячи зі змісту наведених норм, приходжу до висновку про часткове задоволення клопотання прокурора та застосування найменш обтяжливого способу арешту майна, що полягає у забороні його відчуження. Саме такий спосіб арешту майна не призведе до надмірного обтяження правомірної діяльності власника транспортного засобу.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 110, 131, 170, 171, 173, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Герцаївського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити частково.

Накласти арешт на екскаватор марки «JCB 220», без номерних знаків, vin НОМЕР_1 , 2001 року випуску, власником якого є ОСОБА_5 , що полягає у забороні його відчуження.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернівецького апеляційного суду протягом 5-ти днів.

Слідчий суддя