Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/594/26
Провадження № 1-кс/644/143/26
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

24 січня 2026 року м. Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

старшого слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 у приміщенні Індустріального районного суду м. Харкова клопотання старшої слідчої СВ ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 ,погоджене з прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , від 24 січня 2026 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», строком на шістдесят (60) днів, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000102 від 23.01.2026 до підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, уродженець м. Дніпропетровськ, військовослужбовець, з середньою спеціальною освітою, не має реєстрації місця проживання, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

за ознаками скоєння кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24 січня 2026 року старший слідчий СВ ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_4 (надалі за текстом - ст. слідчий/ ст. слідчий ОСОБА_4 ) звернулася до суду із клопотанням, погодженим із прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , від 24 січня 2026 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі за текстом ОСОБА_5 /підозрюваний), в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», строком на шістдесят (60) днів, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000102 від 23.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

В обґрунтування клопотання ст. слідчий зазначено, що солдат ОСОБА_5 , 23.01.2026 близько 10 год 20 хв, перебуваючи у приміщенні супермаркету «Клас» за адресою: м. Харків, проспект Героїв Харкова, 295, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (надалі за текстом ОСОБА_7 /потерпіла), яка знімала грошові кошти з банкомату АТ КБ «Приватбанк», та після отримання поклала їх до своєї жіночої сумочки. У цей момент у ОСОБА_5 раптово виник умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів. Реалізуючи свій умисел, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, введеного на території України на підставі Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ ОСОБА_5 прослідував за ОСОБА_7 до виходу з приміщення супермаркету. Перебуваючи з потерпілою ОСОБА_7 удвох на вулиці, ОСОБА_5 шляхом ривку вирвав з рук потерпілої жіночу сумку, в якій знаходились грошові кошти на загальну суму 20000,00 грн, після чого з місця вчинення злочину зник.

23.01.2026 близько 12 год 00 хв співробітниками національної гвардії затримано ОСОБА_5 з грошима поруч з приміщенням автовокзалу м. Харкова, а жіночу сумку з особистими речами потерпілої ОСОБА_7 виявлено та вилучено слідчим в лісосмузі поруч з приміщенням магазину «Посад» за адресою: АДРЕСА_2 .

Враховуючи наведене, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, зокрема: грабіж, вчинений в умовах воєнного стану, що підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, зокрема: протоколом огляду місця події від 23.01.2026; протоколом огляду місця події від 23.01.2026; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України; протоколом пред`явлення для впізнання потерпілій ОСОБА_7 та іншими матеріалами провадження у їх сукупності.

З урахуванням зазначеного, підставою для застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України за яке можливе покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 10 років, що може викликати загрозу втечі підозрюваного та його переховування від органів досудового розслідування та суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім цього, на цей час досудове розслідування триває, встановлюються інші свідки, очевидці події, інші обставини кримінального провадження, а знаходячись на волі, ОСОБА_5 може вчинити дії, спрямовані на здійснення незаконного психологічного або навіть фізичного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому існують ризики, передбачені п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме незаконний вплив на свідків, з метою зміни їх показів.

Крім того, ОСОБА_5 не працевлаштований, не має постійного джерела прибутку, не має стійких соціальних зв`язків, підозрюється у вчиненні корисливого злочину, від якого мав намір отримати дохід, а тому є ризик, що підозрюваний і надалі продовжить вчиняти злочини, у тому числі майнового характеру, тому існує ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПУ України, а саме вчинення іншого кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене вище, ст. слідчий зазначає, що запобігти вищезазначеним ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможуть запобігти ризикам, зазначеним у п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому вищевказані обставини виправдовують тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою, що забезпечить належну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 .

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 24.01.2026 справа № 644/594/26 визначена на розгляд слідчому судді ОСОБА_1 (а.с. 44).

Прокурор Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», строком на шістдесят (60) днів, та пояснив, що обрання такого виду запобіжного заходу обгрунтовано наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, про ризик переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду свідчить обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, який є тяжким злочином, за вчинення якого можливе покарання у виді реального позбавлення волі строком до 10 років, зокрема у разі визнання винним ОСОБА_5 та призначенні покарання судом у вигляді позбавлення волі це може викликати загрозу його втечі та переховування останнього від органу досудового розслідування та/або суду. Із врахуванням зазначеного, ОСОБА_5 , усвідомлюючи факт притягнення його до кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 186 КК України, призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі та невідворотності покарання, може зникнути зі свого постійного місця проживання та переховуватися від слідства, суду, що призведе до затягування розгляду кримінального провадження № 0000102 від 23.01.2026, а також у прийнятті стосовно ОСОБА_5 процесуальних рішень. Також, прокурор наголосив про ризик незаконного впливу на потерпілу та свідків, про який свідчить той факт, що ОСОБА_5 маючи можливість вільно пересуватись, знаючи її анкетні дані та анкетні дані свідків, їх місце проживання, зможе незаконно впливати на них у цьому кримінальному провадженні, вчиняючи дії, спрямовані на здійснення незаконного психологічного або навіть фізичного впливу, тому існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконний вплив на потерпілу та свідків, з метою зміни їх показів. Про ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, прокурор пояснив, що ОСОБА_5 не працевлаштований, не має постійного джерела прибутку, не має стійких соціальних зв`язків, тому може вчинити інші кримінальні правопорушення, у тому числі майнового характеру.

Старша слідча СВ ВП № 1 ХРУП № 2 ГУ НП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала висловлену думку прокурора та просила суд задовольнити клопотання про застосування до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_5 на підставі доручення для надання вторинної правничої допомоги особі № 5-20-2026-000600 від 23.01.2026, заперечував проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , посилаючись на те, що клопотання не обґрунтоване, ОСОБА_5 не є особливо суспільно-небезпечним злочинцем, про що свідчить факт невикористання наявної у нього зброї, а ризики зазначені прокурором та слідчим не доведені, грунтуються на припущеннях та не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_5 є військовослужбовцем, проходить службу у в/ч НОМЕР_1 , що свідчить про наявність постійного джерела прибутку, має дружину ОСОБА_9 , 1986 року народження, та малолітню дитину сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які знаходяться на його утриманні, що свідчить про стійкі соціальні зв`язки, тому адвокат просив суд відмовити у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 без задоволення, а обрати більш м`якший запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на ОСОБА_5 обов`язків прибувати до слідчого, прокурора або суду .

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчинені злочину визнав, підтримав думку свого захисника щодо клопотання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», строком на шістдесят (60) днів, заперечував проти застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив суд обрати особисте зобов`язання, гарантуючи дотримання належної процесуальної поведінки.

Слідчий суддя, заслухавши думку осіб, які беруть участь у судовому засіданні, дослідивши клопотання, проаналізувавши додані до нього матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000102 від 23.01.2026, за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, оцінивши наведені аргументи, доводи учасників судового засідання та надані докази як кожний окремо, так у їх сукупності, встановив.

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 23.01.2026 вбачається, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомила органи поліції, що близько 10 год 25 хв 23.01.2026 невідома особа відкрите заволоділа її майном біля супермаркету «Клас» за адресою: м. Харків, проспект Героїв Харкова, 295 (а.с. 6).

23.01.2026 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження 0000102 за ознаками скоєння кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України (а.с. 5).

23.01.2026 о 17 год 00 хв ОСОБА_5 фактично затримано за адресою: м. Харків, перевулок Пластичний, 4, у порядку ст. 208 КПК України, що підтверджується протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 23.01.2026 (а.с. 25-29).

24.01.2026 о 09 год 50 хв ст. слідчою ОСОБА_4 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, вручено повідомлення про підозру (а.с. 36-38), за участі його захисника адвоката ОСОБА_6 , який діє на підставі доручення № 5-20-2026-000600 від 23.01.2026 (а.с. 20, 37).

Відповідно до вимог п. 4, 5 ч.1 ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором. Повідомлення має містити, зокрема, такі відомості: зміст підозри, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

КПК України не містить визначення терміну «обґрунтована підозра» і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України).

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні «Murray v. the United Kingdom».

Заразом факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Судом враховується, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Кримінальним процесуальним кодексом України визначено мету, підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу. Так, згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», строком на шістдесят (60) днів, до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слідчим суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, не є очевидно необґрунтованим чи недопустимим, виходячи з досліджених судом наданих стороною обвинувачення доказів.

Повідомлена ОСОБА_5 підозра (а.с. 36-38), станом на час розгляду клопотанняпро застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно нього, відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182).

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов переконання, що підозра є обґрунтованою до ступеню цієї стадії процесу тапідтверджується зібраними на цей час доказами, зокрема:

1.протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, або таке, що готується від 23.01.2026, згідно якого, невідома особа 23.01.2026 приблизно о 10 год 25 хв відкрито заволоділа майном ОСОБА_7 біля супермаркету «Класс» за адресою: м. Харків, пр-т Героїв Харкова, 295 (а.с. 6);

2.протоколом огляду місця події від 23.01.2026 ділянки місцевості, що розташована безпосередньо поряд з супермаркетом «Класс» за адресою: м. Харків, пр-т Героїв Харкова, 295, від входу до якого, на відстані близько 5 метрів, невідомий чоловік, одягнутий у військову форму, ззаду схопив сумку потерпілої ОСОБА_7 , яка висіла у неї через плече, від ривка ремінець сумки розірвався і чоловік схопивши сумку побіг у бік супермаркету «Харків» (а.с. 7-9) та фототаблицею до протоколу огляду місця події (а.с. 10-11);

3.протоколом огляду місця події від 23.01.2026 ділянки місцевості, що розташована у лісосмузі, напроти магазину «Посад» за адресою: м. Харків, вул. Миру, 74, на відстані близько 200 м напроти магазину та 300 м від проїжджої частини вулиці Героїв Харків, виявлено та вилучено шкіряну сумку чорного кольору 25х17 см з ланцюжком чорно-сріблястого кольору, з одного боку якого зламаний карабін. У сумці виявлено гаманець чорного кольору в якому містяться % грошові кошти 3 грн купюрами 1 грн 1 шт, 2 грн 2 шт; монети загальною сумою 41 грн 20 коп, номіналом 10 коп 2 шт, 50 коп 4 шт, 1 грн 7 шт, 2 грн 6 шт, 5 грн 2 шт, 10 грн 1 шт, а також монета 5 рублів. Також у гаманці виявлено банківські картки ПриватБанк: НОМЕР_2 та НОМЕР_3 ; дисконтні картки в кількості 4 шт: «РОСТ», «аптека 911», «Комфі», «Харків», які поміщено до паперового пакету. Мобільний телефон «Samsung M35 5 G» в чохлі синього кольору в корпусі синього кольору, імей1 НОМЕР_4 , імей2 НОМЕР_5 , який поміщено до паперового пакету. Зв`язка ключів з брелком у вигляді 3-х зайців закріплених на ланцюжку ключів в 7 шт, 1 магнітний ключ, які поміщено до паперового пакету. Сумка жіноча чорного кольору, шкіряна, яка поміщена до паперового пакету (а.с. 12-14);

4.протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка повідомила, що 23.01.2026 зайшла до супермаркету «Класс» за адресою: м. Харків, пр-т Героїв Харкова, 295, з метою зняття готівки з банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , підійшовши до банкомату, чоловік у військовій формі який стояв поруч, відійшов далі та став між двома дверима. Отримавши грошові кошти з банкомату у сумі 20 000,00 грн купюрами 1 000 грн 8 шт, 500 грн 24 шт, перерахувала ї та поклала до гаманця, а гаманець до своєї жіночої сумки, закривши її на блискавку, пішла до виходу з супермаркету зі сторони парковки та направилася у бік метро вздовж супермаркету «Класс», пройшовши метрів 5, відчула, що хтось смикає за ремінець сумки, яка висіла на плечі через голову, обернувшись, побачила чоловіка у військовій форму, який перебував у супермаркеті під час зняття готівки. Чоловік схопився за сумку, різко смикнувши її, ремінець на сумці перервався та сумка опинилася в руках чоловіка у військовій формі, який відразу почав тікати у бік супермаркету «Харків» через проїжджу частину пр-ту Героїв Харкова (а.с. 15-17);

5.протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від 23.01.2026, який повідомив, що 23.01.2026 близько 11 год 15 хв його донька ОСОБА_7 повернулася додому та повідомила, що її пограбували біля супермаркету «Класс» за адресою: м. Харків, пр-т Героїв Харкова, 295. Вони разом направилися на місце вчинення злочину, звідки викликали поліцію (а.с. 18-19);

6.протоколом пред`явлення особи для впізнання від 23.01.2026, згідно якого потерпіла ОСОБА_7 впізнала чоловіка під № 4 (Дураченка) за ознаками (чи їх сукупністю), зокрема: зовнішністю, тілобудовою, одягом, голосом (а.с. 22-24);

7.протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 23.01.2026, затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23.01.2026 о 17 год 00 хв за адресою: м. Харків, пров. Пластичний, (промзона). Здійснено обшук затриманої особи ОСОБА_5 , під час якого виявлено та вилучено: гроші номіналом 1000 грн 8 шт, 500 грн 19 шт, 200 грн 4 шт, 50 грн 2 шт. Монети номіналом 5 грн шт, 10 грн 1 шт, 2 грн 1 шт, 1 грн 1 шт, які поміщено до паперового пакету (а.с. 25-28);

8.військовим квитком серії НОМЕР_6 та серії АГ № 006576 (а.с.29-33);

9.вимогою, щодо відомостей про судимості, згідно з якої вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимий в силу ст. 89 КК України (а.с.34-35);

10.повідомленням про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК Україну, яку вручено 24.01.2026 о 09 год 50 хв (а.с.36-38);

11.протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 24.01.2026, який повідомив, що 22.01.2026 близько 17 год 00 хв він самовільно покинув розташування своєї військової частини в Харківській області, бо не міг далі нести службу та вирішив поїхати до сім`ї. 23.01.2026 близько 10 год 00 хв зайшов до супермаркету «Клас» за адресою: м. Харків, пр-т Героїв Харкова, 295, біля банкомату побачив, як незнайома жінка знімає велику суму грошей, вийшов за нею з супермаркету, почекав, щоб нікого поруч не було, висмикнув з рук у неї сумку, до якої вона поклала гроші та побіг. Добігши до посадки, яка була поруч, подився до сумки, у якій знаходилися ключі та гаманець з грошима 19 800 грн, гроші забрав, а все інше викинув у посадці. З викрадених грошей витратив дрібниці на воду та цигарки, загалом у нього залишилось 19 443 грн, які знаходилися при ньому. Цього ж дня близько 12 год 00 хв був на вокзалі, де його затримано працівниками поліції (а.с. 39).

Суд зауважує, що на цій стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні інкримінованого ОСОБА_5 правопорушення, які вирішуються судом при ухваленні вироку, відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, а лише встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

Отже, виходячи з наявних у суду доказів наданих на підтвердження обставин викладених у клопотанні про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно ОСОБА_5 , слідчий суддя дійшов переконання про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення підозрюваним кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом установлено, що окрім того, що у діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки скоєння кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України, встановлені під час досудового розслідування, підставою для звернення з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно ОСОБА_5 стало установлення наявності ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Суд бере до уваги доводи сторони обвинувачення щодо наявності ризику того, що ОСОБА_5 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, що відповідає приписам ч. 5 ст.12 КК України, до того ж ризик переховування від суду та слідства зростає в умовах воєнного стану та війни.

Слідчий суддя зазначає, що тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Беручи до уваги зазначене, окрім наведеного вище, під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу суд, враховує положення ст. 178 КПК України, за приписами яких при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини: зокрема: тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, репутацію та майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини тощо.

Суд бере до уваги дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є громадянином України, українцем, уродженець м. Дніпропетровськ (а.с. 32), з середньою-спеціальною освітою за спеціальністю електрогазозварювальник, одруженого з ОСОБА_9 , 1986 року народження (а.с. 26, 39), має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 39), з якими фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 39) без реєстрації зазначеного місця проживання за вказаною адресою (а.с. 45), військовослужбовець, призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_5 , прийняв присягу 27.10.2024, присвоєно військове звання солдат, що підтверджується копією військового квитка НОМЕР_6 , виданого 08.10.2024 ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 29-31), наразі проходить службу у в/ч НОМЕР_7 (а.с. 39), що також підтверджується копією дублікату військового квитка НОМЕР_8 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_6 від 21.04.2025 (а.с. 32), зокрема наявністю службових відміток про облік зброї та службовими відмітками № , внесеними уповноваженими особами в/ч НОМЕР_7 (а.с. 32-33), а також відповіддю № 2269195 від 24.01.2026 з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів від 24.01.2026, з якої вбачається, що підозрюваний за період з липня по листопад 2025 року отримував доходи, зокрема виплати військовослужбовцям від в/ч НОМЕР_7 (а.с. 46), що відповідає наданим пояснення ОСОБА_5 та його захисника під час судового засідання.

Судом враховано, що підозрюваний ОСОБА_5 звільнений від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України на підставі ч. 5 ст. 401 КК України для продовження проходження військової служби на підставі ухвали Козелецького районного суду Чернігівської області від 11.06.2025, яка набрала законної сили 19.06.2025 (а.с. 35), а також 30.11.2023 засуджений Київським районним судом м. Одеси за ч. 4 ст. 185 КК України до обмеження волі строком на 5 років, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки (а.с. 35), що в силу приписів ст. 165 КВК України та 89 КК України є раніше не судимим (а.с. 35).

Суд ставиться критично до доводів прокурора, що підозрюваний не працевлаштований, не має постійного джерела прибутку, не має стійких соціальних зв`язків, та бере до уваги твердження захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 , що ОСОБА_5 офіційно проходить службу у в/ч НОМЕР_7 , одружений та має на утриманні малолітнього сина, що безпосередньо підтверджено підозрюваним у судовому засіданні, відображено у наданих суду процесуальних документах сторони обвинувачення (а.с. 26, 39, 29-31) та не спростовано прокурором.

Заразом, суд відхиляє доводи захисника ОСОБА_5 , що наявність сім`ї, зокрема дружини та малолітнього сина свідчить про стійкі соціальні зв`язки підозрюваного та потребу у їх матеріальному забезпеченні, а проходження військової служби та контроль командування в/ч НОМЕР_7 забезпечить належне дотримання процесуальної поведінки підозрюваного та убезпечить від її порушення, так, суд зауважує, що наявність вказаних міцних сімейних зв`язків та проходження військової служби не стало на заваді скоїти злочин ОСОБА_5 , вину у вчинені якого визнає сам підозрюваний, що дає суду підстави вважати, що наявність стійких сімейних зв`язків та проходження військової служби жодним чином не обмежить та не вплине на можливість переховування підозрюваного від досудового слідства та суду, та не є достатньою гарантією його належної процесуальної поведінки та запобіжником ризику втечі.

Так, суд дійшов переконання, що оскільки дружина ОСОБА_9 (а.с. 26, 39) та малолітній син підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 39), фактично проживають за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 39), що не спростовано ні стороною захисту, ні стороною обвинувачення, досудове розслідування за кримінальним провадженням № 0000102 від 23.01.2026 здійснюється у м. Харків, сам підозрюваний не має установленого законом місця реєстрації (а.с. 45), що може сприяти у переховуванні ОСОБА_5 від органів досудового розслідування. Крім цього, видача на ім`я підозрюваного військових квитків АГ 421619 ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 29) та АГ 006576 ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 32), свідчить про відсутність належного обліку у ТЦК та СП за місцем реєстрації підозрюваного, а його вільне пересування поза межами регіону фактичного проживання дає можливість змінювати місце проживання залежно від життєвих обставин, зокрема і з метою ухилення від слідства. Також, суд бере до уваги, що ОСОБА_5 вже залишав військову службу, у зв`язку з чим був звільнений від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України на підставі ч. 5 ст. 401 КК України для продовження проходження військової служби (а.с. 35), наразі підозрюваний зі зброєю у руках покинув бойові позиції та знову самовільно залишив військову службу, перебуваючи на посаді стрільця-помічника гранатометника 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_7 , про що безпосередньо повідомив суд під час судового засідання, що не заперечувалось, а навпаки підтверджувалось як захисником ОСОБА_5 , так і стороною обвинувачення, що вчергове свідчить про мінливість намірів та непередбачуваність поведінки підозрюваного, схильність до порушення військових обов`язків військової служби, порушення дисципліни та відсутність будь-яких гарантій впливу та контролю з боку командування в/ч НОМЕР_7 щодо забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_5 під час обрання запропонованого адвокатом ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, а враховуючи, відсутність місця реєстрації, нагальної потреби перебувати за місцем постійного проживання сім`ї, а також враховуючи, що на цей час не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, а також тяжкість можливих правових наслідків для ОСОБА_5 у результаті кримінального переслідування за вчинений злочин, суд дійшов висновку, що прокурором доведено наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, і альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку підозрюваного.

Суд бере до уваги доводи прокурора про підтвердження ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодоможливого впливу підозрюваним ОСОБА_5 на потерпілу та свідків, оскільки, враховуючи процедуру отримання свідчень від осіб, які є свідками та потерпілими, існує можливість того, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний зможе впливати на вказаних учасників кримінального провадження.

Судом враховано, що під час встановлення наявності ризику впливу на потерпілого, свідків враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису тощо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами, здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у частині 1 статті 94 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження. Тому безпосередність допиту свідків та потерпілого судом, на які може вплинути підозрюваний, враховуючи його обізнаність щодо їх місця проживання та перебування, здатності знайти контакти з ними, та які можуть змінити свої показання, виступає необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду.

З урахуванням наведеного, суд дійшов переконання про доведеність наявного ризику, передбаченого п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема ОСОБА_5 може впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні № 0000102 від 23.01.2026, враховуючи процедуру отримання свідчень від осіб, які є свідками та потерпілими, а також враховуючи тяжкість можливих правових наслідків для нього у інкримінованому йому злочині, зокрема у сукупності з обізнаністю підозрюваного з анкетними даними свідка, потерпілої, існує ймовірність того, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний зможе впливати на вказаних учасників кримінального провадження, що може призвести до зміни показань отриманих на стадії досудового розслідування, та відображених у відповідних протоколах допиту.

Щодо ризиків передбачених п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то суд відхиляє доводи захисника, що ОСОБА_5 офіційно працевлаштований, оскільки проходить військову службу, та має постійне джерело прибутку, тому не може вчинити інші кримінальні правопорушення, у тому числі майнового характеру, оскільки судом установлено, що підозрюваний близько двох місяців не отримує грошові виплати, про що повідомив суд під час судового слухання, що також відображено у відповіді № 2269195 від 24.01.2026 з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів від 24.01.2026 (а.с. 46), тому вимушений був вчинити злочин, адже хотів доїхати додому. Крім цього, суд бере до уваги, що незважаючи на відсутність грошових коштів, та перебування на утриманні в/ч НОМЕР_7 , підозрюваний самовільно покинув місце служби, що свідчить про відсутність стримуючого фактору як такого постійного джерела прибутку, що має повторюваність подій (а.с. 35).

Окрім наведеного, суд бере до уваги, що кримінальне правопорушення вчинено в умовах воєнного стану, який введено на всій території України, а також запроваджено заходи правового режиму воєнного стану, що змінює й умови відповідальності за кримінально карані діянні, шляхом визначення кваліфікуючої обставини, яка обтяжує покарання саме за вчинення злочину в умовах воєнного стану. Так, підозрюваний, будучи військовослужбовцем, безпосередньо володіючи обстановкою у країні та у фронтовій зоні, усвідомлюючи усі складнощі життя людей в України, тоді, коли населення нашої держави в той чи інший спосіб активно протистоїть ворогові, намагаючись протидіяти йому на всіх фронтах від інформаційного до бойового, ОСОБА_5 , використовуючи наи?більш несприятливии? для суспільства час скоїв умисне відкрите заволодіння чужим майном, ігноруючи тяжкі обставини та умови, в яких опинилося суспільство, адже ст. 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

З урахуванням наведеного, суд дійшов переконання про доведений ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки при офіційного працевлаштування, зокрема проходження військової служби, маючи джерело доходу, підозрюваний замість законних шляхів отримання зароблених ним коштів, обрав протизаконний вид доходу, вчиняючи дії спрямовані на відкрите заволодіння чужим майном, задля забезпечення своїх власних корисливих потреб.

Отже, під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини, визначені п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у цьому кримінальному провадженні, обґрунтованість підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурорами, при цьому підтверджуються матеріалами справи.

Слідчий суддя, розглянувши заявлене стороною обвинувачення клопотання, додані до нього матеріали кримінального провадження № 0000102 від 23.01.2026, за ознаками скоєння кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, заслухавши учасників кримінального провадження, враховуючи відомості про особу підозрюваного у їх сукупності, дійшов висновку, що клопотання є таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, судом вивчалась можливість застосування стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу більш м`якого чим взяття під варту, для запобігання зазначених вище ризиків, однак, з огляду на встановлені обставини, зокрема, те, що ОСОБА_5 , наразі обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти власності за ч. 4 ст. 186 КК України, санкція якого, за умови визнання підозрюваного винуватим, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, що свідчить про надзвичайно високу суспільну небезпеку таких дій.

Отже, слідчий суддя, керуючись положеннями ч.1 ст.194 КПК України, обґрунтовано, враховуючи суспільний інтерес, який в цьому випадку превалює над приватним, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, щоб запобігти спробам вчинити дії, передбачені пунктами 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Тримання під вартою є виправданим якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи (Рішення «Лабіта проти Італії»).

Суд бере до уваги, що на цей час є наявними ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, заразом, судом враховано, що наразі не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, а тому, на переконання суду, підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду як на території України, за відсутності місця реєстрації, так може незаконно перетнути державний кордон України, з метою уникнення кримінальної відповідальності; може вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема, беручи до уваги наявність законного доступу ОСОБА_5 до зброї та бойових припасів, що може становити небезпеку для інших осіб, в тому числі й у разі недотримання ним правил користування та зберігання зброї та БК; також підозрюваний може впливати на потерпілу та свідків, враховуючи процедуру отримання свідчень від осіб, передбачену чинним КПК України, тому, суд дійшов висновку, що альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку підозрюваного.

Отже, оцінюючи сукупність обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу, які визначені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, його вік та стан здоров`я, відомості про особу останнього, суд дійшов висновку, що зазначені прокурором ризики існують, застосування більш м`яких запобіжних заходів стосовно ОСОБА_5 наразі є неможливим, у зв`язку з чим стосовно підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Будь яких відомостей щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою за станом здоров`я, слідчому судді не надано.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

З огляду на викладене вище, судом установлено, що солдат ОСОБА_5 , обгрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, зокрема: відкрите викрадення чужого майна (грабіж) -вчинений в умовах воєнного стану, яке здійснив 23.01.2026 близько 10 год 20 хв шляхом ривку, вирвав з рук потерпілої ОСОБА_7 жіночу сумку, в якій знаходились грошові кошти на загальну суму 20000,00 грн, після чого з місця вчинення злочину зник (а.с. 1, 5, 6, 39/на звороті).

Суд бере до уваги, що ОСОБА_5 своїми діями несподівано накинувся на потерпілу ОСОБА_11 , ривком вихопив у неї майно й відразу втік з місця події. Зазначене є типовим проявом простого грабежу, так званий «ривок», коли грабіжник несподівано для потерпілого чи інших осіб захоплює майно (вихоплює із рук сумку, зриває з голови шапку тощо), тобто формою заволодіння майном - ривок, що містить у своїх діях такий вид фізичного насильства, що порушує тілесну недоторканність особи, оскільки фактично є відкритою дією спрямованою на те, щоб вихопити майно, яке перебуває в руках, на плечі або на тілі потерпілого, характеризується як фізичний вплив, що не є небезпечним для життя чи здоров`я, але має особливу форму прояву заволодіння та вилучення майна, таку як ривок. Так, в одному випадку насильство може проступати як форма заволодіння майном (ривок), відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 186 КК України, в іншому - як засіб (функція, знаряддя) подолання перешкоди у доступі до майна, де винний не тільки прикладає певні зусилля для того, щоб безпосередньо вилучити чуже майно, а ще і вдається до насильницького впливу на потерпілого чи інших осіб. У цьому сенсі насильство є не так способом заволодіння майном, як відображенням (свідченням) підвищеної суспільної небезпеки особи, яка його вчинила, та кваліфікується за ч. 2 ст. 186 КК України.

Хоча незастосування застави є правом, а не обов`язком суду, суд вважає, що у цьому кримінальному провадженні, враховуючи мету та підстави застосування запобіжного заходу відповідно до вимог ст.177 КПК України, обставини, передбачені ст. 177,178 КПК України та абз.1 ч.4 ст.183 КПК України, з урахуванням пред`явленої підозри, яка свідчить про причетність ОСОБА_5 до незаконних дій, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому в умовах воєнного стану, з огляду на суспільну небезпечність діяння, його обставини, суд дійшов переконання, що у цьому випадку обрання застави не буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків.

Ключовими моментами є рішення Конституційного Суду України, яке визначає, що у слідчого судді, суду є можливість, а не обов`язок за певних підстав та обставин, визначених статтями 177, 178 КПК України, застосувати заставу як більш м`який запобіжний захід.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України, а також, беручи до уваги підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, суд вважає за можливе не визначати розмір застави у цьому кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 , оскільки останньому повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Отже, на підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 183, 197 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшої слідчої СВ ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 ,погоджене з прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , від 24 січня 2026 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», строком на шістдесят (60) днів, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000102 від 23.01.2026, за ознаками скоєння кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», строком на шістдесят (60) днів, у межах строку досудового розслідування, до 23 березня 2026 року, без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 обчислювати з 23.01.2026, з моменту фактичного затримання, в порядку ст. 208 КПК України.

Зобов`язати орган досудового розслідування негайно повідомити про тримання особи під вартою його близьких родичів, членів сім`ї або інших осіб за вибором цієї особи в порядку, передбаченому ст. 111, 112 КПК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, апідозрюваним у той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/.

Повний текст ухвали складений 26.01.2026.

Слідчий суддя ОСОБА_1