Справа № 192/1828/25
Провадження № 1-в/192/443/25
Ухвала

Іменем України

03 жовтня 2025 року

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у селищі Солоному Солонянського району Дніпропетровської області клопотання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)», про застосування закону про декриміналізацію,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням, за змістом якого просить переглянути його кримінальну справу за декриміналізацію законом за ч. 4 ст. 185, оскільки в нього ст. 185 через ч. 15 та суд не врахував вимоги ПДВ. Вказує, що має родину, дружину та доньку, які на даний момент є вимушеними переселенцями.

Від Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» до суду надійшла заява про розгляд справи без представника адміністрації установи.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав, посилався на те, що він нічого не вкрав, нічого не виніс, просив зменшити строк або відпустити його додому.

Прокурор вважав, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню, оскільки не передбачено звільнення у разі скоєння замаху на крадіжку майна на суму, яка перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Заслухавши засудженого та прокурора, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

09.08.2024 набрав чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким, зокрема були внесені зміни до ст. 51 КУпАП.

Статтею 51 КУпАП у редакції Закону від 18.07.2024 № 3886-ІХ встановлена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ ПК України передбачено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

За змістом п.п. 169.1.1 п.169.1 ст. 169 розділу IV ПК України сума податкової пільги дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 26 березня 2024 року ОСОБА_3 був засуджений Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі, згідно з вимогами ч. 1 ст. 75 КК України звільнений від призначеного основного покарання з випробуванням на три роки.

05 липня 2024 року ОСОБА_3 засуджений Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

22 січня 2025 року Дніпровський апеляційний суд постановив ухвалу, з якої вбачається, що ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2024 року відмовлено в задоволенні подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України відносно ОСОБА_3 .

Апеляційний суд зазначив, що ОСОБА_3 відбуває покарання в ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» за вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05 липня 2024 року, яким його було засуджено за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, частково приєднано до покарання за цим вироком невідбуту частину покарання за вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26.03.2024 року, який було скасовано вироком Дніпровського апеляційного від 09 травня 2024 року в частині безпідставного звільнення засудженого від відбування покарання, та призначено ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці. Разом з цим, вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 березня 2024 року, який, в частині призначеного покарання, скасований вироком Дніпровського апеляційного суду від 09.05.2024, ОСОБА_3 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Апеляційний суд також зазначив, що, як правильно встановив суд першої інстанції ОСОБА_3 засуджений за вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05 липня 2024 року за вчинення 19 квітня 2024 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, а розмір завданої шкоди складає 3 266 гривень 67 копійок.

Станом на 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3028 гривні та відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК, у 2024 році становила 3028 гривні.

Таким чином, з огляду на те, що вартість викраденого ОСОБА_3 майна за вироком від 05.07.2024 на час вчинення діяння становить 3 266 гривень 67 копійок та перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 2684 гривні, суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що вчинене ним діяння є кримінально караним.

Водночас, згідно з вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26.03.2024, покарання за яким було частково приєднано до покарання за вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05 липня 2024 року, ОСОБА_3 засуджений за вчинення 30.10.2023 кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме крадіжки на суму 1721, 67 грн.

Станом на 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 гривні та відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК, у 2023 році становила 2684 гривні.

А тому, суд першої інстанції повинен був з урахуванням вимог Закону України № 3886-IX та положень ст.ст. 5, 74 КК України, негайно звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання за вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26.03.2024 року, у зв`язку з тим, що вартість викраденого майна за цим вироком, на час вчинення діяння не перевищувала 2 неоподаткованих мінімуму доходів громадян.

За результатами розгляду подання начальника установи виконання покарань апеляційний суд дійшов висновку про звільнення ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26.03.2024, який було скасовано вироком Дніпровського апеляційного суду від 09.05.2024 в частині призначення покарання, у зв`язку з усуненням законом караності діяння та постановив вважати ОСОБА_3 засудженим за вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05.07.2024 за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, без застосування положень ст. 71 КК України.

Отже, апеляційний суд перевірив наявність підстав для звільнення ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05 липня 2024 року, яким ОСОБА_3 був засуджений за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, та погодився із судом першої інстанції, що вчинене ОСОБА_3 діяння є кримінально караним.

За таких обставин, суд у справі, що розглядається, доходить висновку, що підстав для задоволення клопотання ОСОБА_3 та застосування Закону України від 18.07.2024 № 3886-ІХ, яким частково декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, стосовно вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, немає.

Керуючись ст. 539 КПК України,

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про звільнення від призначеного покарання у виді позбавлення волі у зв`язку із засудженням за діяння, кримінальна караність якого законом усунена.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим - з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1