10.10.2025 Справа № 940/1276/24
Провадження по справі № 1-кп/940/58/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2025 року Тетіївський районний суд Київської області в складі

головуючого судді : ОСОБА_1

при секретарі : ОСОБА_2

з участю прокурора : ОСОБА_3

захисника особи, стосовно якого

передбачається застосування

примусових заходів

медичного характеру ОСОБА_4

законного представника: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві клопотання прокурора у кримінальному провадженні начальника Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному проваджені № 0001591 від 28.04.2024 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Юліямпіль Шаргородського району Вінницької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з початковою освітою, не працюючого, не військовозобов`язаного, раніше не судимого, -

щодо вчинення ним суспільно-небезпечного діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,-

встановив :

Досудовим розслідуванням встановлено, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, та після його затвердження Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 «; Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» розпочався воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє то теперішнього часу.

Так, у квітні 2024 року, більш точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено, в АДРЕСА_3 ОСОБА_7 , прийшов на частково огороджену територію домоволодіння, яке перебувало у користуванні потерпілого ОСОБА_8 , де в умовах воєнного стану, шляхом пошкодження задньої стіни будинку, проник до будинку, звідки здійснив крадіжку бензопили BauMaster, вартість якої не встановлена, двигуна до водяного насоса JET 150S LUKON, вартістю 3050 гривень, електричної машинки для набивки цигарок GR-12-002 вартістю 481,25 гривень, чим спричинив матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_8 на загальну суму 3531 гривня 25 коп.

В подальшому ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 338 від 16.09.2024 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під час скоєння інкримінованих йому діянь страждав на легку розумову відсталість зі значними порушеннями поведінки ( за МКХ-10-F 70.1) Під час скоєння інкримінованих йому діянь не був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 на даний час страждає на легку розумову відсталість зі значними порушеннями поведінки ( за МКХ-10-F 70.1). ОСОБА_7 за своїм психічним станом на даний час не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом. ОСОБА_7 за своїм психічним станом не може брати участь у слідчих діях та в судовому засіданні.

В судовому засіданні прокурор у кримінальному провадженні начальник Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 підтримав клопотання та пояснив, що досудовим розслідуванням зібрано достатньо доказів на підтвердження того, що ОСОБА_7 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.4 ст. 185 КК України, але поскільки під час досудового розслідування було встановлено, що він не осудний, тому просив клопотання задовольнити та застосувати до нього примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Законний представник ОСОБА_7 ОСОБА_5 та адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримали клопотання прокурора, просили суд його задовольнити, оскільки ОСОБА_7 дійсно потребує лікування.

Законний представник ОСОБА_7 ОСОБА_5 повідомив суду, що він є батьком ОСОБА_7 та підтвердив, що його син періодично проживає разом із ним, потім тікає з дому та проживає на смітнику, у скиртах, схильний до вчинення правопорушень, неодноразово лікувався у психіатричній лікарні. Додому він приносив речі, які потім виявлялися викраденими, а він їх повертав власникам, в тому числі і електричну машинку для набивки цигарок, належну ОСОБА_8 . В тому, що з будинку потерпілого ОСОБА_8 викрав речі його син у нього немає жодних сумнівів.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, обставини вчинення ОСОБА_7 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду справи на підставі наданих суду доказів та підтверджуються зокрема: показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який вказав, що йому належить будинок, що знаходиться в АДРЕСА_3 , із якого ОСОБА_7 вчинив крадіжку належних йому речей: бензопили, двигуна до водяного насоса, електричної машинки для набивки цигарок, яку йому повернув батько ОСОБА_7 , пояснивши що це син приніс її додому; показаннями свідка ОСОБА_9 , яка є дружиною потерпілого ОСОБА_8 та дала аналогічні показання, а також письмовими доказами:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 28.04.2024 року за ч.4 ст. 185 КК України, із якого вбачається, що в квітні 2024 року в АДРЕСА_3 невідома особа в умовах воєнного стану шляхом розбирання стіни у будинку, проникла до будинку, звідки здійснила крадіжку бензокоси, бензопили, двигуна до водяного насоса та станок для виготовлення цигарок, чим спричинила матеріального збитку ОСОБА_8 ;

- заявою ОСОБА_8 від 27.09.2024 року, в якій він вказує, що не заперечує проти огляду його домогосподарства за адресою: АДРЕСА_3 ;

- протоколом огляду місця події від 27.04.2024 року та фототаблицею до нього;

- протоколом отримання речей від 30.04.2025 року із фототаблицею до нього, із якого вбачається, що ОСОБА_5 передав станок для виготовлення цигарок;

- висновком експерта № СЕ-19/111-24/27743-Д від 08.05.2024 року, із якого встановлено, що сліди пальців рук які вилучені 27.04.2024 року при огляді місця події за адресою: АДРЕСА_3 з поверхні картонних коробок з розмірами 20х22 мм залишений великим пальцем лівої руки; 17х24 мм залишений великим пальцем правої руки; 13х21 мм, 14х29 мм залишені середнім пальцем лівої руки; 14х19 мм залишений вказівним пальцем правої руки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- висновком судово-психіатричного експерта № 338 від 16.09.2024 року, із якого вбачається, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під час скоєння інкримінованих йому діянь страждав на легку розумову відсталість зі значними порушеннями поведінки ( за МКХ-10-F 70.1) Під час скоєння інкримінованих йому діянь не був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 на даний час страждає на легку розумову відсталість зі значними порушеннями поведінки ( за МКХ-10-F 70.1). ОСОБА_7 за своїм психічним станом на даний час не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом. ОСОБА_7 за своїм психічним станом не може брати участь у слідчих діях та в судовому засіданні.

Всебічно, повно та неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, підтверджені доказами, які були оцінені відповідно до вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що мало місце суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинена ОСОБА_7 в умовах воєнного стану.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», примусові заходи медичного характеру мають застосовуватись лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність чи обмежену осудність і викликають потребу у застосуванні щодо неї таких заходів.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 338 від 16.09.2024 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під час скоєння інкримінованих йому діянь страждав на легку розумову відсталість зі значними порушеннями поведінки ( за МКХ-10-F 70.1) Під час скоєння інкримінованих йому діянь не був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 на даний час страждає на легку розумову відсталість зі значними порушеннями поведінки ( за МКХ-10-F 70.1). ОСОБА_7 за своїм психічним станом на даний час не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Відповідно до ст.18 КК України суб`єктом кримінального правопорушення є фізична осудна особа.

Згідно з ч.2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно з вимогами ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

У силу вимог ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку (ч. 3 ст. 94 КПК України).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 512 КПК України судовий розгляд здійснюється одноособово суддею в судовому засіданні за участю прокурора, обов`язковою участю фізичної особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, її законного представника та захисника згідно із загальними правилами цього Кодексу.

Відповідно до ч.1ст.513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання:1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру, з підстав, передбачених ч.2 ст.513 КПК України.

Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 03.06.2005 № 7 передбачено, що з огляду на вимоги статей 19, 94 КК України до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.

При цьому, при визначенні виду примусових заходів медичного характеру, суд враховує рекомендації експерта, викладені у висновку судово-психіатричного експерта № 338 від 16.09.2024 року, згідно з яким ОСОБА_7 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом, а також роз`яснення п. п.3, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 03.06.2005 № 7 та положення ч.3 ст.94 КК України.

Виходячи із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 512 КПК України судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 516 КПК України ухвала суду про застосування чи відмову в застосуванні примусових заходів медичного характеру, продовження, зміну, припинення застосування примусових заходів медичного характеру або відмова у цьому може бути оскаржена в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Питання щодо речових доказів підлягають вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі за проведення експертиз слід віднести на рахунок держави.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст.19, 92-94 КК України, ст.ст. 512, 513 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному проваджені № 0001591 від 28.04.2024 року відносно ОСОБА_6 , який вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.4 ст. 185 КК України задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Юліямпіль Шаргородського району Вінницької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з початковою освітою, не працюючого, не військовозобов`язаного, раніше не судимого примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Речові докази: станок для виготовлення цигарок, переданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів при відділенні поліції № 3 Білоцерківського РУП ГУ НП у Київській області, квитанція № 294 від 30.04.2024 року повернути у розпорядження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_4 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тетіївського районного суду Київської області від 29.08.2024 року на резинові чоботи SR-EN 347, розмір 41-42, синього кольору, які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів при відділенні поліції № 3 Білоцерківського РУП ГУ НП у Київській області, квитанція № 310 від 02.09.2024 року та повернути їх у розпорядження ОСОБА_10 , жительки АДРЕСА_2 .

Процесуальні витрати по справі за проведення експертиз віднести на рахунок держави.

Цивільний позов не заявлено.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Тетіївський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя : ОСОБА_11