Справа № 296/5990/25
У Х В А Л А

Іменем України

07 січня 2026 рокум .Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000146 від 19.03.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

встановив:

У провадженні Корольовського районного суду м. Житомира перебуває кримінальне провадження внесене в ЄРДР за №0000146 від 19.03.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

06.01.2026 р. до суду надійшло письмове клопотання прокурора Житомирської окружної прокуратури про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 днів, оскільки строк дії запобіжного заходу закінчується 12.01.2026.

В обґрунтування клопотання вказано на доцільність продовження даного виду запобіжного заходу, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Ризики, які враховувалися судом при застосуванні відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшились. На думку сторони обвинувачення існують ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України переховуватися від суду; спроба знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має непогашену судимість.

Обвинувачений та його захисник проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували, просили змінити на цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши думку учасників провадження, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Суд при вирішенні питання, на виконання вимог ст.178 КПК України, приймає до уваги дані про особу обвинуваченого, суспільну небезпеку правопорушень, в яких обвинувачується останній, що відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину.

З урахуванням віку обвинуваченого ОСОБА_5 , його сталих соціальних зв`язків, майнового стану та стану здоров`я, суд дійшов висновку, що ризики, передбачені п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, на даний час істотно зменшилися. Обвинувачений має фактичне та постійне місце проживання в м. Житомирі, проживає разом із матір`ю, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків та можливість здійснення належного контролю за його поведінкою.

Крім того, обвинувачений тривалий час перебуває під вартою - з 19.03.2025 року, що саме по собі є істотною обставиною при оцінці доцільності подальшого застосування найсуворішого запобіжного заходу. Прокурором, за наявності формального посилання на обставини, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.194 КПК України, не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, запобігти можливому впливу на потерпілого чи свідків, а також ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

За таких обставин суд вважає, що подальше тримання обвинуваченого під вартою є непропорційним, а наявні підстави свідчать про можливість та доцільність заміни раніше обраного і продовженого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт за місцем його постійного проживання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 331, 369 КПК України, суд,-

постановив:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком на 60 днів - відмовити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 виконання наступних обов`язків:

1) прибувати до суду за кожною вимогою у визначений час;

2) не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну місця проживання.

Вказані обов`язки покладаються на обвинуваченого строком до 07.03.2026 року.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 з-під варти в залі суду негайно.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до обвинуваченого може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, зокрема у вигляді тримання під вартою.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвалу передати для виконання та контролю органу національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, уповноваженій особі слідчого ізолятору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1