Дата документу 25.11.2025 Справа № 333/8434/25
запорізький апеляційний суд
Провадження № 11-сс/807/875/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №333/8434/25Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

представника заявника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 25 вересня 2025 року про відмову в задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження,

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 25 вересня 2025 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову дізнавача СД відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 від 29 серпня 2025 року про закриття кримінального провадження №0000251, відомості про яке внесені до ЄРДР 24 липня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову дізнавача від 29 серпня 2025 року про закриття кримінального провадження №0000251, зобов`язати уповноважений орган досудового розслідування відновити кримінальне провадження та провести повне, неупереджене та всебічне досудове розслідування, у тому числі з метою встановлення обставин, які можуть свідчити про наявність ознак більш тяжкого злочину, а саме замаху на умисне вбивство. Свої вимоги мотивував тим, що дізнавач та слідчий суддя допустили однобічність, вибірково посилаючись на показання зацікавлених осіб (Бедюк, ОСОБА_9 та його знайомі) та повністю проігнорувавши ключові об`єктивні докази, надані потерпілим, а саме відеозапис конфлікту на оптичному диску, який є належним доказом, що містить беззаперечну інформацію про факти погроз вбивством і демонстрацію наміру застосувати вогнепальну зброю, що є замахом на вбивство. Слідчий суддя не надав правової оцінки вказаному доказу і не вказав чому він був визнаний «недостатнім» чи «недопустимим», чим було порушено вимоги ст.94 КПК. Таким чином просив суд апеляційної інстанції дослідити цей доказ та надати йому належну правову оцінку, як такому, що містить підтвердження обставин погроз вбивством та замаху на вбивство ОСОБА_10 у його відношенні. Дізнавач та слідчий суддя неправильно тлумачили висновок експерта, який вказав на наявність «мовленнєвих ознак погрози покарання та погрози попередження». До апеляційної скарги додано об`єктивний лінгвістичний висновок, який не було можливості надати слідчому судді, оскільки він був виготовлений та наданий 29 вересня 2025 року, тобто фактично після розгляду його скарги, і який беззаперечно підтверджує факти не тільки погроз вбивством, а й можливість їх реалізації, тобто замаху на вбивство. Дізнавачем та слідчим суддею не враховано, що в матеріалах кримінального провадження наявні його письмові показання, де він ретельно спростовує правову кваліфікацію за ст.129 КК та наводить докладне обґрунтування того, що дії ОСОБА_10 вийшли за межі складу злочину, передбаченого ст.129 КК, оскільки не обмежились лише погрозами, а перейшли у стадію замаху на умисне вбивство. Дізнавач зобов`язаний був перекваліфікувати дії або провести додаткові слідчі дії для перевірки наявності ознак замаху на вбивство, чого не було зроблено.

Прокурор та заявник ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання апеляційної інстанції не з`явились. Враховуючи зазначене, у відповідності до положень ч.4 ст.405 КПК, колегія суддів вважала за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності прокурора та заявника.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; з`ясувавши думку представника заявника адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, 23 липня 2025 року до чергової частини відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області від ОСОБА_7 надійшла заява про те, що 13 лютого 2025 року приблизно о 13-30 годині, по вул.Ситова у м.Запоріжжі, особою, яка, як згодом стало відомо є ОСОБА_10 , щодо нього вчинено передбачене ч.1 ст.15, п.5 ч.2 ст.115 КК кримінальне правопорушення, про що 24 липня 2025 року до ЄРДР внесено відомості за №0000251 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК.

За результатами досудового розслідування дізнавачем винесено постанову від 29 серпня 2025 року про закриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Не погодившись із прийнятим слідчим процесуальним рішенням, ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову дізнавача від 29 серпня 2025 року про закриття кримінального провадження №0000251 від 24 липня 2025 року.

В обґрунтування вимог скарги заявник вказував, що рішення про закриття кримінального провадження прийнято передчасно, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин, слідчі дії проводились поверхнево, не об`єктивно та упереджено, не враховано належні та об`єктивні докази (відеозаписи, експертні висновки та інші матеріали кримінального провадження), при цьому безпідставно надано перевагу недостовірним та суперечливим поясненням ОСОБА_10 та зацікавлених осіб. Дії ОСОБА_10 містять ознаки замаху на умисне вбивство, а тому кваліфікація за ст.129 КК не відповідає фактичним обставинам події. Дізнавач неправильно витлумачив висновок експерта, у зв`язку з чим постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню, а кримінальне провадження слід поновити для забезпечення належного, неупередженого та повного досудового розслідування.

Слідчий суддя відмовив у задоволенні скарги, пославшись на те, що рішення про закриття кримінального провадження прийнято дізнавачем на підставі дослідження усіх фактичних обставин кримінального провадження, з наданням належної оцінки показань та сукупності зібраних по справі доказів, які є вичерпаними і допустимими, тому постанова про закриття кримінального провадження є законною та обґрунтованою, дізнавачем був наданий аналіз тих обставин, на які посилається заявник, надано їм належну правову оцінку.

Колегія суддів погоджується із прийнятим слідчим суддею рішенням з таких підстав.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.284 КПК кримінальне провадження закривається у разі встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно з ч.2 ст.9 КПК під час кримінального провадження прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Стаття 110 КПК передбачає, що постанова дізнавача складається з вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Приймаючи рішення за скаргою ОСОБА_7 , слідчий суддя перевірив належним чином наявність підстав для винесення дізнавачем постанови про закриття кримінального провадження №0000251 від 29 серпня 2025 року.

Слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про те, що дізнавач провів усі необхідні можливі слідчі дії, отримані дані є достатніми для прийняття законного і обґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками слідчого судді та вважає, що дізнавач виконав всі необхідні слідчі дії, дослідив всебічно, повно і неупереджено всі обставини кримінального провадження, висновки дізнавача, викладені у постанові про закриття кримінального провадження, відповідають вимогам закону та ґрунтуються на зібраних ним доказах, які вказують на відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК, а доводи скарги ОСОБА_7 правильність висновків дізнавача не спростовують.

Із змісту постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що дізнавач при закритті провадження виходив з того, що в ході проведення слідчих процесуальних дій були допитані потерпілий ОСОБА_7 , свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , відібрано пояснення від ОСОБА_10 .

До матеріалів кримінального провадження дізнавачем у якості речових доказів долучено та досліджено наданий ОСОБА_7 DVD-R диск, на якому міститься 6 файлів з відеозаписами з камери відеореєстратора, встановленого на автомобілі Ford Fusion, д.н.з. НОМЕР_1 .

Також у межах даного кримінального провадження було призначено та проведено судову лінгвістичну експертизу, згідно висновку експерта №СЕ-19/108-25/17159-ЛД від 22 серпня 2025 року у застенографованих на с.3 протоколу огляду предмету від 25 липня 2025 року текстах, перелік яких вказано у висновку, ймовірно, наявні мовленнєві ознаки погрози покарання; у застенографованих на с.2 протоколу огляду предмету від 25 липня 2025 року текстах, перелік яких вказано у висновку, ймовірно, наявні мовленнєві ознаки непрямої погрози попередження; у решті текстів мовленнєвих ознак погрози, висловлювань образливого характеру, закликів до певних дій не виявлено.

Таким чином, зібрані дізнавачем та досліджені у своїй сукупності докази свідчать про те, що в ході проведення дізнання по кримінальному провадженню №0000251 не встановлено беззаперечних даних про наявність складу передбаченого ч.1 ст.129 КК кримінального правопорушення, у зв`язку з чим дізнавачем було прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК.

Відповідно до ст.2 КК складовими елементами злочину є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Кримінальна відповідальність за ч.1 ст.129 КК може настати лише за погрозу вбивством. Погроза здійснити інші дії (наприклад, заподіяти тяжкі тілесні ушкодження, знищити майно) за ст.129 КК кваліфікуватися не може. Погроза повинна бути реальною, тобто сприйматися потерпілим як така, що може здійснитися.

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що під час проведення дізнання вказаного кримінального провадження жодних доказів, які б вказували на факт погрози вбивством ОСОБА_7 з боку ОСОБА_10 , не встановлено. Тобто відсутній склад кримінального правопорушення.

Колегія суддів констатує відсутність суб`єктивної та об`єктивної сторони передбаченого ч.1 ст.129 КК кримінального правопорушення, оскільки жодних доказів, які б підтверджували наявність у ОСОБА_10 прямого умислу на погрозу вбивством та вчинення ним дій у вигляді погрози вчинити вбивство встановлено не було.

З огляду на вказане є безґрунтовними й доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про наявність в діях ОСОБА_10 ознак замаху на умисне вбивство (іншого складу кримінального правопорушення).

Зокрема, апеляційний суд звертає увагу, що дізнавач є самостійним у своїй процесуальній діяльності та внесення відомостей до ЄРДР відбувається за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, та, у разі виявлення підстав, можлива його перекваліфікація. В той же час таких підстав дізнавачем не встановлено при проведенні дізнання, відтак аргумент апелянта з приводу не проведення процесуальних дій щодо встановлення іншого кримінального правопорушення, а саме замаху на вбивство, є лише суб`єктивним баченням апелянта, який не є уповноваженою компетентною особою на проведення дізнання.

Фактично доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 зводяться до незгоди з висновком експерта, який вказав на наявність мовленнєвих ознак погроз покарання та попередження, що не є підставою для скасування рішення слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження.

Посилання ОСОБА_7 в апеляційній скарзі на висновок фахівця-лінгвіста (отриманого після розгляду слідчим суддею його скарги), який нібито підтверджує факти не тільки погроз вбивством, а й можливість їх реалізації, тобто замаху на вбивство, є неприйнятними, оскільки вказаний висновок складений на підставі запиту ОСОБА_7 , при цьому фахівець ОСОБА_13 , який складав даний висновок, не був повідомлений про відповідальність за відмову або складання завідомо неправдивого висновку за ст.ст.384, 385 КК. Натомість експерт, яка проводила експертизу №СЕ-19/108-25/17159-ЛД про таку відповідальність була повідомлена, а тому підстави стверджувати про неправдивість висновку експерта відсутні.

Твердження ОСОБА_7 про те, що дізнавач та слідчий суддя допустили однобічність, вибірково пославшись на показання зацікавлених осіб, є неприйнятними, оскільки перед початком проведення допиту дізнавачем свідки були повідомлені про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, а тому підстав сумніватися у правдивості їх показань у колегії суддів відсутні.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що дізнавачем у повному обсязі, всебічно та об`єктивно досліджено усі обставини, допитано потерпілого, свідків, опитано ОСОБА_10 та надано оцінку всім зібраним та перевіреним доказам. Постанова дізнавача вмотивована, її зміст відповідає фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи.

З огляду на вищевикладене, є вірними висновки слідчого судді про те, що в ході проведення дізнання дізнавачем прийнято обґрунтоване рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК, неповноти проведення дізнання, що могла б вплинути на об`єктивність у прийнятті рішення дізнавачем, не встановлено.

Отже, перевіривши ухвалу слідчого судді у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що при розгляді скарги ОСОБА_7 на постанову про закриття кримінального провадження було дотримано вимоги ст.ст.306, 307 КПК, тому оскаржуване рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим, підстав до задоволення поданої апеляційної скарги не вбачається, наслідком чого є відмова у її задоволенні.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 25 вересня 2025 року про відмову в задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4