УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001441 від 13.06.2024 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 2 квітня 2025 року, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Перегонівка Голованівського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, утриманців не маючого, не працюючого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, номера обслуги 7 розрахунку (ДКШМ) 2 кулеметного відділення кулеметного взводу 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , військове звання «старший солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8

захисник ОСОБА_6

(в режимі відеоконференції з Фортечного районного суду м. Кропивницький )

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду змінити в частині призначення покарання. Призначити ОСОБА_7 міру покарання в межах санкції ч.5 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69, ст. 69-1, ст. 75 КК України, звільнивши його від відбуття покарання та поклавши на нього обов`язки, передбачені ч.1 п.2 ч.2 статті 76 КК України.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України і призначено йому покарання, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник пояснює, що у зв`язку з тим, що всі військовослужбовці взводу ОСОБА_7 були виведені на передову позицію, то протягом трьох діб вони залишались на відкритій місцевості без продуктів харчування, води та засобів захисту від дощу та хімічного ви викиду під час авіанальоту, який почався під ранок, після якого почали пекти очі та першіння в горлі, а засобів хімзахисту не видали, ОСОБА_7 та інші військовослужбовці їхнього взводу, не маючи на меті ухилитися від виконання обов`язків продовжувати захищати нашу державу в умовах воєнного стану від російських окупантів, підготували рапорти та віддали командиру взводу ОСОБА_9 з мотивацією про переведення їх в іншу частину. Їхні рапорти командир взводу ОСОБА_9 проігнорував, оскільки ніяке рішення не прийняв і відповіді їм не надав. Разом з тим, 06 вересня 2022 року командир взводу ОСОБА_9 зібрав своїх підлеглих і, посилаючись на комбата ОСОБА_10 , наказав здати зброю, боєприпаси, бронежилети і каски. Цього дня ОСОБА_9 особисто прийняв у них зброю та поставив відмітки у військових квитках про здачу зброї. В зв`язку з такими обставинами 7 вересня 2022 року вказані військовослужбовці написали нові рапорти, але адресували вже безпосередньо командиру військової частини НОМЕР_2 та здали в штаб вказаної військової частини, безпосередньо у стройову частину. Там військовослужбовець взяла їхні рапорти і сказала, що вони будуть розглянуті до кінця дня. Але ніхто не поставив їх до відома про результати розгляду рапортів, а лише у військових квитках поставили штампи про здачу зброї. 9 вересня 2022 року ОСОБА_7 та інші військовослужбовці своїм транспортом виїхали з табору і 10 вересня 2022 року приїхали до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Про їхню ситуацію вони поставили до відома особисто начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 та його заступника ОСОБА_12 . На їхнє запитання, що їм робити ОСОБА_12 сказав, щоб вони їхали додому і чекали повідомлення з прокуратури та ВСП.

Вказує, що слідчі формально провели досудове розслідування, поверхово, без належних доказів вини та без врахування вищенаведеного, яке в повній мірі спростовує суб`єктивну сторону кримінального правопорушення, яке скоїв ОСОБА_7 . Зауважує, що суд також не взяв до уваги клопотання сторони захисту від 04 березня 2025 року про долучення до матеріалів кримінального провадження речового доказу, а саме диску DVD-R, на якому зафіксовані моменти передачі зброї командиру взводу ОСОБА_9 від 06.09.2022 року, факт передачі рапортів в штаб в/ч НОМЕР_1 від 07.09.2022 року та факт спілкування з начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_13 та його заступником ОСОБА_12 від 10.09.2022 року. Зазначає, що саме ці відеозйомки підтверджують покази обвинуваченого ОСОБА_7 та інших 26 військовослужбовців його взводу в тому, що вони, не порушуючи чинного законодавства, намагались на підставі їхніх рапортів до командира військової частини НОМЕР_1 , вирішити питання про переведення їх в іншу частину. Але керівництво вказаної військової частини проігнорувало ці рапорти і до цього часу доля вказаних рапортів невідома.

Звертає увагу, що суд не вірно трактував покази ОСОБА_7 в частині того, що він «висловив думку про продовження проходження військової служби , але йому не було запропоновано військової частини, в якій би він бажав продовжити службу», оскільки ОСОБА_7 конкретно вказав, що «бажає продовжити проходження військової служби, але в іншій військовій частині». Така його позиція підтверджується його письмовою заявою від 25 квітня 2025 року до командира військової частини НОМЕР_3 .

Не погоджується сторона захисту із призначеним покаранням обвинуваченому ОСОБА_7 , вказує, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної або адміністративної відповідальності не притягувався, по місцю проживання характеризується лише з позитивної сторони, та, з врахуванням вказаних обставин, суд мав всі підстави застосувати до ОСОБА_7 міру покарання не пов`язану з ізоляцією від суспільства.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що 25 лютого 2022 року обвинуваченого ОСОБА_7 на підставі Указів Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», від 24.02.2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, було призвано на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 25 лютого 2022 року № 14 (по стройовій частині) обвинуваченого ОСОБА_7 , який перебував у військовому званні « старший солдат» було призначено на посаду старшого стрільця 3 відділення охорони 3 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_4 (оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » Сухопутних військ Збройних Сил України) від 07.05.2022 року № 50-РС старшого солдата ОСОБА_7 було призначено на посаду номера обслуги 7 розрахунку (ДКШМ) 2 кулеметного відділення кулеметного взводу 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , а наказом командира військової частини НОМЕР_1 №137 від 17.05.2022 року (по стройовій частині) ОСОБА_7 який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_3 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та з 17 травня 2022 року обвинувачений вважався таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Відтак, з 25 лютого 2022 року, тобто з моменту зарахування обвинуваченого ОСОБА_7 до особового складу ІНФОРМАЦІЯ_5 , останній набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Проходячи військову службу, старший солдат ОСОБА_7 відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16,49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Проте, близько 12 год. 15 вересня 2022 року, обвинувачений ОСОБА_7 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та проходячи військову службу на посаді номера обслуги 7 розрахунку (ДКШМ) 2 кулеметного відділення кулеметного взводу 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 діючи умисно, в порушення вимог вищевказаного законодавства, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце служби - базовий табір кулеметного взводу 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 в межах території Баштанського району Миколаївської області та незаконно перебував за його межами, проводячи час на власний розсуд, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце несення служби до 13 червня 2024 року. 13 червня 2024 року старший солдат ОСОБА_7 прибув до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві та заявив про себе як про дійсного військовослужбовця військової служби за мобілізацією на період дії воєнного стану та вчинений ним злочин.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом кваліфіковані за ч.5 ст.407 КК України, самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Під час апеляційного розгляду, обвинуваченим ОСОБА_7 та його захисником - адвокатом ОСОБА_6 заявлено клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч.5 ст. 401 КК України та закриття кримінального провадження. Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_7 відповідно до припису ІНФОРМАЦІЯ_6 від 07.10.2025р., до якого ОСОБА_7 звернувся в добровільному порядку, був направлений до військової частини для подальшого проходження військової служби. З довідки від 20.11.2025р., за підписом начальника відділення кадрової роботи військової частини НОМЕР_5 , вбачається, що з 10.10.2025р. по теперішній час ОСОБА_7 реально проходить військову службу у вказаній військовій частині. Це також підтверджується рекомендаційним листом начальника відділення кадрової роботи військової частини НОМЕР_5 командиру військової частини НОМЕР_6 від 08.10.2025р. Захисник наголосив, що ОСОБА_7 , вчинив кримінальне правопорушення вперше, добровільно повернувся на службу, а тому відлягає звільненню від кримінальної відповідальності.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання та звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України із закриттям кримінального провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, перевіривши заявлене клопотання, дослідивши наявні матеріали справи, дійшов наступного.

Згідно зі ст. 44 КК України та ст. 285 КПК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності, у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом (ч. 1, 2 ст. 286 КПК України). Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби".

Отже, необхідна сукупність умов для звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 407 КК України, а саме: злочин за ст. 407 КК України вчинено вперше; особа добровільно звернулася з клопотанням; командир чи начальник письмово погодив це.

Дослідивши надані суду апеляційної інстанції докази було встановлено, що ці умови дотримані.

Верховною Радою України 20 серпня 2024 року були внесені зміни до ст. 401 КК України, які надають право обвинуваченим, яке вперше вчинили правопорушення, передбачене ст. 407 КК України, повернутися на службу у ЗСУ із звільненням від кримінальної відповідальності. Зміни до Закону України № 3902- ІХ набрали чинності 07 вересня 2024 року.

Обвинувачений ОСОБА_7 після вироку суду добровільно виявив бажання повернутися на військову службу та самостійно звернувся до начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 з проханням про направлення його в резервний батальйон для вирішення питання щодо його подальшого проходження служби в лавах ЗСУ, що підтверджується копією заяви від 07.10.2025р., доданої до клопотання. Крім того, відповідно до довідки від 20.11.2025р., за підписом начальника відділення кадрової роботи військової частини НОМЕР_5 , вбачається, що з 10.10.2025р. по теперішній час ОСОБА_7 реально проходить військову службу у вказаній військовій частині.

Відповідно, перешкод для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у апеляційного суду немає, а тому апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, вирок суду - скасуванню, а кримінальне провадження - закриттю.

Керуючись ст.376, 405, 407, 409, 417, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , - задовольнити частково.

Вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 2 квітня 2025 року, стосовно ОСОБА_7 , - скасувати. на підставі ч. 5 ст. 401 КК України звільнити його від кримінальної відповідальності, як такого що проходить військову службу.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності.

Зобов`язати ОСОБА_7 не пізніше 72 годин з`явитися до військової частини НОМЕР_5 оперативно-тактичного з`єднання - 1 корпусу Національної гвардії України « ІНФОРМАЦІЯ_8 » для подальшого проходження військової служби.

Копію ухвали направити на адресу Генерального Штабу Збройних Сил України для її подальшого спрямування до відповідної військової частини, Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону та ІНФОРМАЦІЯ_9 , для виконання (контролю за виконанням).

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді