ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2753/25
Провадження №1-кп/477/12/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року Вітовський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого у справі судді ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

в ході розгляду у залі судового засідання у м. Миколаєві , кримінального провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000513 від 04.10.2025 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Березичи, Камінь Каширського району Волинської області, громадянина України, проживає АДРЕСА_1 , пенсіонер, не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

Встановив:

08.12.2025 року до суду надійшло кримінальне провадження №0000513 від 04.10.2025 року по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.3 ст.307 КК України.

Відповідно до протоколу розподілу у той же день матеріали розподілені до розгляду судді ОСОБА_1 та ухвалою суду від 10 грудня 2025 року кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання на 12 грудня 2025 року.

В ході розгляду справи по суті прокурор ОСОБА_4 заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

В обгрунтування заявленого клопотання заявив про необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яка обумовлена наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Наявність ризиків прокурор обгрунтував тим, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна та з метою уникнення покарання може виїхати до іншої країни чи непідконтрольної Україні території. що свідчить про наявність ризику, передбачених пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України.

Крім того, посилається і наявність ризику, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного продовжити злочин у якому він підозрюється, або вчинити інше правопорушення.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти зазначеним вище ризикам.

Крім того, з урахуванням тієї обставини, що злочини у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 відноситься до особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів або прекурсорів, відповідно до положення частини четвертої статті 183 КПК України.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні з приводу заявленого клопотання прокурором про продовження міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, заявив, що разом із обвинуваченим заперечують проти його задоволення так як зазначені прокурором ризики не доведені а обвинувачений має на утриманні дружину яка самостійно не пересувається та має захворювання ШКТ, які заважають йому утримуватися в умовах СІЗО без шкоди для його здоров`я. Тому проси в задовольнити клопотання прокурора частково, змінивши його на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_3 заявив про те, що підтримує думку захисника та просив у задоволенні клопотання прокурора відмовити змінивши міру запобіжного заходу на домашній арешт.

Заслухавши позиції учасників підготовчого судового засідання, у тому числі і доводи щодо заявленого клопотання, судом встановлено наступне.

З витягу з кримінального провадження від 16 жовтня 2025 року вбачається, що провадженні слідчого відділу ВП №4 МРУП ГУНП в Миколаївській області перебуває об`єднане кримінальне провадження №0000513 від 04 жовтня 2025 року за правовою кваліфікацією, передбаченою частиною другою статті 310, частиною третьою статті 307 КК України за фактом вчинення мешканцями Миколаївського району дій, пов`язаних з вирощуванням та зберіганням наркотичного засобу канабіс у особливо великому розмірі з метою збуту.

Згідно частини першої статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною першою статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Про існування ризику, що підозрюваний ОСОБА_3 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду свідчать вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, передбаченого санкцією частини третьої статті 307 КК України, а також характер інкримінованих підозрюваному злочинів, зокрема чіткий намір вчинення злочину, корисливий мотив. При цьому слідчим суддею враховується і та обставина, що відносно підозрюваного не діють обмеження щодо виїзду за кордон, внаслідок чого останній має можливість виїхати за межі території України для уникнення відповідальності, що підтверджує існування ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України.

Ризик, передбачений пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України, який полягає у незаконному впливі на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні також слідчий суддя вважає реальним з огляду на наявність у цьому кримінальному провадженні понад 8 свідків. Указане свідчить про реальну ймовірність того, що перебування підозрюваного ОСОБА_3 на волі може призвести до впливу на них шляхом умовлянь або погрожувань, у тому числі шляхом схиляння до дачі завідомо неправдивих показів, які виправдовують підозрюваного, чим може перешкоджати встановленню істини у провадженні, чи взагалі схиляти їх до відмови давати свідчення, чи їх спотворення на свою користь.

Суд вважає доведеним і наявність ризику, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, який надає можливість підозрюваному ОСОБА_3 вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжити вчинення цього кримінального правопорушення, оскільки за змістом матеріалів, що долучені до клопотання вбачається, що дії підозрюваного направлені на вчинення злочинних дій в сфері незаконного обігу наркотичних речовин з метою отримання незаконного прибутку.

За положеннями процесуального законодавства України, що застосовуються з урахуванням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та відповідної практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), окремі положення яких можна екстраполювати на норми національного законодавства, що не містять однозначного регулювання спірних питань, вбачається, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані статтею 5 Конвенції, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Оцінюючи встановлені слідчим суддею ризики, через призму положень статті 178 КПК України, судом, окрім вищевикладеного враховує також і те, що обвинувачений ОСОБА_3 одружений, має постійне місце проживання, є особою пенсійного віку, що вказує на наявність у нього певної соціальної міцності.

Однак, характер вчинення інкримінованого йому правопорушення, його корисливий мотив, також з урахуванням обсягів заборонених речовин та ймовірну суму неправомірної вигоди, яка могла бути отримана підозрюваним від вчинення протиправних дій, посилюють встановлені ризики та превалюють над соціальною міцністю зв`язків підозрюваного.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, необхідного для запобігання існуючим ризикам, слідчий суддя враховує таке.

Згідно із частиною першою статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки.

Тобто застосування такого запобіжного заходу можливе не тільки за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення особою злочину та ризиків, а й у разі неможливості зменшити наявні ризики до розумних меж через застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно до частини першої статі 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`яких запобіжних заходів не встановлено.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваного та тяжкості повідомленої йому підозри, зможе забезпечити виконанню ним своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження та суспільному інтересу.

Ухвалою суду від 12.12.2025 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 07.02.2026 року.

За такого, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню та відносно обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. ,177, 183, 194, КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 2 квітня 2026 року включно.

Ухвала в частині продовження дії запобіжного заходу може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1