Провадження № 1-кп/337/69/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року місто Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

22.04.2021 року приблизно о 16 год. 30 хв. ОСОБА_4 , маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , знаходячись в приміщені магазину «Продукти-111» ТОВ «АТБ-маркет», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Ентузіастів, буд. 9, діючи умисно, з причини раптово виниклих неприязних відносин, в ході боротьби здійснив кидок ОСОБА_7 через своє праве стегно на підлогу, чим спричинив потерпілому закритий перелом проксимального відділу правої великогомілкової кістки, що кваліфікується як середньої тяжкості тілесні ушкодження, які не є небезпечними для життя та викликають тривалий розлад здоров`я.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст.122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягнуло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Позиція сторони захисту.

1. Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково, вважає, що в його діях відсутній прямий умисел на нанесення тілесних ушкоджень. Пояснив суду, що в квітні 2021 року близько 16-30 години він зайшов з друзями в магазин АТБ, розташований на вулиці Ентузіастів в м. Запоріжжі. Він хотів купити напій Рево. Касир сказала, що не продасть йому напій, оскільки була пандемія, а він без маски на обличчі. Його це не влаштувало, тому він відкрив напій, щоб йому його все одно продали. До нього підійшов раніше йому невідомий охоронець ОСОБА_7 , сказав, що він не сплатив за товар. Йому не сподобалось, що ОСОБА_7 занадто близько до нього підійшов, відштовхнув його від себе. Охоронець підійшов ще ближче, ображав його, провокував конфлікт. Він залишив банку з напоєм, хотів піти, але ОСОБА_7 перешкоджав йому. Він намагався вдарити ОСОБА_7 , але удар не вийшов, прослизнув по обличчю чи по груді. ОСОБА_7 вдарив його у відповідь, щонайменше вдарив 1 раз в обличчя. Він схопив ОСОБА_7 , не давав себе бити. До них підійшов інший охоронець, намагався розборонити. Коли вони тримали один одного, під тиском маси, вони разом впали на підлогу. Він не пам`ятає як він приземлився, на нього зверху ще хтось впав. Далі вони встали та розійшлись. Він хотів просто купити напій і піти, не мав наміру завдавати тілесні ушкодження, не кидав ОСОБА_7 через стегно.

2. Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 вважає, що дії обвинуваченого кваліфіковані невірно. Умислу на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 у обвинуваченого не було. Охоронець ОСОБА_7 не мав права брати участь у бійці, проте мало місце обоюдне нанесення ударів. Вважає правильною кваліфікацією за ст.128 КК України. Також не був доведений факт кидка через стегно. Докази свідчать про те, що кидок здійснив ОСОБА_7 , а не обвинувачений.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

1.Незважаючи на часткове визнання своєї вини ОСОБА_4 , винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення підтверджують наступні зібрані по кримінальному провадженні та досліджені в судовому засіданні докази.

2. Показання потерпілої ОСОБА_6 , матері ОСОБА_7 , яка суду пояснила, що знає про події він сина. ОСОБА_7 працював охоронцем в магазині АТБ. 22.04.2021 року в магазин зайшла компанія, серед яких був ОСОБА_4 . Обвинувачений був без маски, не оплатив товар. ОСОБА_7 сказав йому одягнути маску та сплатити за товар. ОСОБА_8 грубо себе поводив. Почалась бійка між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , в ході якої син впав та сильно вдарився коліном, поїхав у лікарню. Там йому зробили операцію. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер у лікарні. Просить суворо покарати обвинуваченого.

3. Показання свідка ОСОБА_9 , охоронця магазину АТБ, який суду пояснив, що в квітні 2021 року в магазин АТБ зайшла група молодих людей, серед яких був ОСОБА_4 . Охоронцям вони були відомі, оскільки систематично вчиняли дрібні крадіжки в магазині, тому привернули до себе увагу. Вони мали ознаки сп`яніння. ОСОБА_4 в залі магазину взяв напій, відкрив його та почав пити. Охоронців було троє - він, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 . Обвинувачений намагався вийти, ОСОБА_7 намагався його зупинити. ОСОБА_4 вдарив рукою ОСОБА_7 в голову. У них почалась бійка, вони тримали один одного за одяг, завдавали один одному удари, боролись. Далі ОСОБА_4 через своє праве стегно перекинув ОСОБА_7 , від чого останній впав на ногу. ОСОБА_7 кричав, що йому боляче, було видно, що сильно травмував ногу. ОСОБА_4 після цього вийшов з магазину.

4. Показання свідка ОСОБА_10 , охоронця магазину АТБ, який суду пояснив, що в квітні 2021 року в магазин зайшли двоє молодих людей, один з яких мав татуювання на шиї. Касир зробила їм зауваження, що у них відсутні маски на обличчі, був карантин. Хлопець з татуюванням зайшов у зал магазину, взяв напій, відкрив його та почав пити. Старший охоронець ОСОБА_7 сказав хлопцю сплатити за товар. Хлопець поставив товар та вдарив ОСОБА_7 . Далі ОСОБА_7 та хлопець почали битись та боротись. Хлопець з татуюванням перекинув ОСОБА_7 через праве плече, від чого ОСОБА_7 впав на підлогу та сильно вдарився ногою, не міг піднятись.

5. Протокол огляду місця події від 14.01.2022 року приміщення магазину АТБ, в ході якого був оглянутий торгівельний зал магазину АТБ за адресою: м. Запоріжжя, вул. Ентузіастів, 9.

6. Протокол огляду від 03.07.2023 року відеозапису з камер спостереження магазину АТБ за адресою: м. Запоріжжя, вул. Ентузіастів, 9 за 22.04.2021 року, починаючи з 16:19 години. Диск був оглянутий в судовому засіданні. На відеозаписі зображена касова зона магазину. Видно охоронця магазину ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_4 у жовтій панамі. ОСОБА_4 штовхнув або вдарив ОСОБА_7 . Починається бійка, в ході якої ОСОБА_4 та ОСОБА_7 відійшли ближче до камер схову, тримають один одного за одяг. Далі видно, як ОСОБА_4 підіймає ОСОБА_7 , розвертає корпус та кидає ОСОБА_7 на підлогу. Під час падіння на підлогу, ОСОБА_7 приземляється на праву ногу.

7. Протокол пред`явлення для впізнання від 01.05.2023 року, в ході якого свідок ОСОБА_10 впізнав на фотознімку обвинуваченого ОСОБА_4 як чоловіка, який брав участь у бійці з ОСОБА_7 .

8. Протокол проведення слідчого експерименту від 02.05.2023 року, під час якого ОСОБА_10 в приміщенні магазину АТБ за адресою: м. Запоріжжя, вул. Ентузіастів, 9 показав де саме розпочався конфлікт між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 . Показав місце, де ОСОБА_4 зробив кидок ОСОБА_7 через бік, від чого останній впав на ногу. ОСОБА_10 на манекені показав як саме ОСОБА_4 зробив кидок. В судовому засіданні був оглянутий відеозапис слідчого експерименту.

9. Протокол пред`явлення для впізнання від 01.05.2023 року, в ході якого свідок ОСОБА_9 впізнав на фотознімку обвинуваченого ОСОБА_4 як чоловіка, який брав участь у бійці з ОСОБА_7 .

10. Протокол проведення слідчого експерименту від 02.05.2023 року, під час якого ОСОБА_9 в приміщенні магазину АТБ за адресою: АДРЕСА_2 показав де саме розпочався конфлікт між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 . Показав місце, де ОСОБА_4 зробв кидок ОСОБА_7 через бік, від чого останній впав на ногу. ОСОБА_10 на манекені показав як саме ОСОБА_4 зробив кидок. В судовому засіданні був оглянутий відеозапис слідчого експерименту.

11. Висновок експерта судово-медичної експертизи №2709 від 04.06.2021 року, за яким смерть ОСОБА_7 настала від закритого уламкового внутришньосуглобного перелому плато та виростків великогомілкової кістки правої гомілки, з розвитком флеботромбозу глибоких вен стегна та гомілки, тромбозом їх, що зумовило тромбоемболію легеневих артерій, інфаркт-пневмонією, з розвитком поширеного альвеолярного та вираженого проміжного набряку легень.

При судово-медичній експертизі виявлено закритий уламковий внутришньосуглобний перелом плато та виростків великогомілкової кістки правої гомілки, який утворився відносно не задовго до надходження ОСОБА_7 в стаціонар, утворився від травматичної дії тупим предметом з прикладанням травмуючої сили в правий колінний суглоб, знаходиться у прямому причинному зв`язку з наступом смерті, кваліфікується як ТЯЖКЕ тілесне ушкодження.

12. Висновок експерта судово-медичної експертизи №1648/к від 10.09.2021 року, за яким не вбачається за можливе встановити прямий причинно-наслідковий зв`язок між травмою потерпілого 22.04.2021 і його смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Для встановлення причин несприятливого перебігу травми у ОСОБА_7 слід виключити недоліки надання медичної допомоги та індивідуальні особливості організму (тромбофілії).

Зазвичай подібні травми (переломи плато та виростків великогомілкової кістки) кваліфікуються як ушкодження середньої тяжкості, які не є небезпечними для життя та викликають тривалий розлад здоров?я (більш як 21 день).

13. Висновок експерта судово-медичної експертизи №1232/к від 14.07.2023 року, за яким у ОСОБА_7 , 1984 р.н. мав місце закритий внутрішньосуглобовий перелом плато і обох виростків правої великогомілкової кістки.

За даними слідчих експериментів за участю свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_10 з`ясовано, що травма правої ноги у потерпілого виникла після кидка його тіла через праве стегно нападника.

При здійсненні кидка через праве стегно підозрюваного, за умови повного оберту нижньої половини тіла потерпілого навколо сагітальної вісі, права нога його рухалася за більшим радіусом і могла контактувати з підлогою спочатку стопою (підошвою). Під час цього права великогомілкова кістка отримувала вісьове навантаження та навантаження на зовнішній виросток. Потім, після контакту з підлогою правого коліна, навантаження отримував внутрішній виросток великогомілкової кістки.

Виходячи з наведеного, можливість виникнення закритого внутрішньосуглобового перелому плато і обох виростків правої великогомілкової кістки у потерпілого внаслідок «кидку його через праве стегно нападника» не виключається.

Виходячи з механізму виникнення даних переломів, викладеного у п.1 підсумків, слід вважати, що внутрішньосуглобові переломи плато і виростків великогомілкової кістки можуть виникати при падінні чи невдалих стрибків з висоти. Можливість їх виникнення при вільному падінні на площині з висоти власного зросту виключається.

14. Висновок експерта судово-медичної експертизи №1232/к від 14.07.2023 року, за яким закритий уламковий внутрішньосуглобовий перелом плато і виростків правої великогомілкової кістки у померлого ОСОБА_7 мають ознаки ушкодження середнього ступеня тяжкості як таке, що не є небезпечним для життя та викликають тривалий (більш ніж 21 день) розлад здоров`я.

Наслідки ушкодження, що обумовлені не власне характером цього ушкодження, а випадковими обставинами, індивідуальними особливостями організму (наприклад, гемофілією), дефектом надання медичної допомоги тощо не повинні враховуватися при оцінці ступеня тяжкості.

Катастрофічні прояви тромбозу глибоких вен правої нижньої кінцівки у вигляді масивної тромбоемболії легеневих артерій виникли на 20 день після травми і на 13 день після оперативного втручання.

Виходячи з наведеного можна вважати, що причиною смерті ОСОБА_7 є тромбоз вен правої нижньої кінцівки, який призвів до тромбоемболії легеневих артерій. Закритий уламковий внутрішньосуглобовий перелом плато та виростків правої великогомілкової кістки відігравав роль одного з сприятливих провокуючих факторів.

15. Висновок експерта судово-медичної експертизи №1916/к від 13.10.2023 року, за яким прямий причинно-наслідковий зв`язок між тілесними ушкодженнями, отриманими ОСОБА_7 , 22.04.2021р. і його смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 відсутній.

16. Висновок експерта судово-медичної експертизи №608/к від 08.04.2025 року, проведеної в ході судового розгляду на підставі ухвали суду від 13.03.2025 року, за яким у ОСОБА_7 , 1984 р.н., мав місце закритий внутрішньосуглобовий перелом плато і обох виростків правої великогомілкової кістки.

Характер перелому і відсутність зовнішніх ушкоджень в ділянці правого коліна вказують формування перелому внаслідок надмірного вісьового навантаження (вальгусного, варусного чи їх комбінації).

В умовах обставин, що досліджуються, а саме травмування молодої людини без ознак патологічних змін кісткової системи, внаслідок падіння на площині, слід вважати, що перелом найбільш імовірно виник під впливом ваги тіла потерпілого, що мало прискорення, при приземленні його на праву випрямлену ногу, гомілка якої знаходилась у функціонально невигідному положенні (вальгусне чи варусне відхилення).

Можливість виникнення подібного перелому при падінні потерпілого назад із положення сидячи на підлозі від поштовху нападника ногою виключається через те, що при подібному падінні відсутні механізм надмірного вісьового навантаження на праву гомілку (див. п.1 підсумків).

Встановлення обставин подій на підставі дослідження відеоматеріалів не відноситься до компетенції судово-медичної експертизи.

17. В судовому засіданні був допитаний експерт ОСОБА_11 , який роз`яснив свій висновок та пояснив, що він як судово-медичний експерт не встановлює механізм нанесення тілесного ушкодження, тобто хто кого перекинув. Вихідні дані він бере з постанови про призначення експертизи. Він не має компетенції самостійно встановлювати обставини події по відеозапису. Пояснив, що перелому передувало прискорення тіла потерпілого.

18. Інші документи, надані стороною обвинувачення, такі як процесуальні рішення, які вирішують певні процедурні питання досудового розслідування, встановлюють чи визначають певні процесуальні статуси, відомості, що характеризують особу обвинуваченого, судом не оцінюються як докази на підтвердження обставин пред`явленого обвинувачення.

19. Вивчивши і дослідивши кожний доказ окремо з точки зору належності та допустимості, і в сукупності, з точки зору всебічності, достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку, що вони підтверджують винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, а позиція обвинуваченого та його захисника щодо відсутності умислу на завдання тілесних ушкоджень не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду.

20. Висновки судово-медичних експертиз доводять, що між отриманими потерпілим тілесними ушкодженнями та настанням його смерті відсутній прямий причинно-наслідковий зв`язок. На підставі експертних висновків суд встановив, що перелом правої великогомілкової кістки сам по собі не був небезпечним для життя ОСОБА_7 і належить до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, тоді як летальний наслідок зумовлений розвитком тромбоемболії легеневих артерій на тлі флеботромбозу, що міг бути наслідком індивідуальних особливостей організму чи ускладнень після оперативного лікування.

Показання свідків охоронців ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є послідовними, детальними, узгоджуються між собою. Свідки були безпосередніми очевидцями того, як ОСОБА_4 завдав тілесні ушкодження ОСОБА_7 . Вони однаково описали, як ОСОБА_4 через своє праве стегно перекинув ОСОБА_7 , від чого останній впав на праву ногу.

В ході слідчих експериментів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 показали на місці в приміщенні магазину, де саме ОСОБА_4 перекинув ОСОБА_7 через стегно, на манекені показали як виглядав цей кидок. Судом не було виявлено жодних суперечностей у їх показаннях в суді або під час демонстрації кидку в ході слідчого експерименту.

Тому суд приймає показання свідків та слідчі експерименти за їх участю як належні та допустимі докази у справі.

Ці докази повністю узгоджуються із оглянутим в суді відеозаписом з камер відеоспостереження магазину АТБ, на якому зображені події боротьби між обвинуваченим та ОСОБА_7 .

На відеозаписі видно, як ОСОБА_4 та ОСОБА_7 тримають один одного, між ними йде боротьба. Далі видно, як ОСОБА_4 тримає ОСОБА_7 , підіймає його, внаслідок чого ОСОБА_7 відривається від підлоги. ОСОБА_4 , тримаючи ОСОБА_7 , робить розворот корпусу, після чого ОСОБА_7 падає на підлогу, при цьому спочатку контактує стопою своєї правої ноги об підлогу, після чого під тиском ваги повністю падає на підлогу.

У формулюванні обвинувачення ці дії описані як здійснення ОСОБА_4 кидку ОСОБА_7 в ході боротьби через своє праве стегно на підлогу, з чим суд повністю погоджується.

Події, описані свідками в їх показаннях, продемонстровані в ході слідчих експериментів, повністю відповідають подіям, зображеним на відеозаписі. Суд вважає, що надані стороною обвинувачення докази дозволяють суду чітко та послідовно встановити обставини, за яких ОСОБА_7 отримав тілесне ушкодження у вигляді перелому правої великогомілкової кістки.

Висновки експертиз надають відповідь на те, чому ОСОБА_7 отримав перелом саме в результаті його кидка ОСОБА_4 через стегно.

Так, у висновках вказано, що під час кидка, нижня половина тіла ОСОБА_7 оберталась, його права нога рухалась за більшим радіусом, мало місце прискорення, при приземленні спочатку з підлогою спочатку контактувала стопа. Під впливом ваги тіла при приземленні ОСОБА_7 на праву випрямлену ногу, гомілка якої знаходилась у функціонально невигідному положенні, кістка отримувала вісьове навантаження та навантаження на зовнішній виросток.

З висновків експертиз зрозуміло, що ОСОБА_7 не міг отримати такий перелом самостійно, без здійснення кидку з боку ОСОБА_4 , внаслідок поштовху чи за будь-яких інших обставин.

Тому суд критично ставиться до показань обвинуваченого в частині того, що він не кидав ОСОБА_7 через стегно, вони просто разом впали. Пояснення ОСОБА_4 є неспроможними, оскільки повністю суперечать дослідженим у справі доказам, не відповідають механізму отримання ОСОБА_7 тілесних ушкоджень. За обставин, описаних ОСОБА_4 , виключається можливість отримання ОСОБА_7 такого перелому.

21. Суд відхиляє доводи захисника та обвинуваченого в частині відсутності умислу ОСОБА_4 на нанесення середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Розмежування умисного протиправного заподіяння іншій людині середньої тяжкості тілесних ушкоджень від необережного заподіяння таких ушкоджень здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною сторонами цих злочинів. Зміст інтелектуального та вольового критеріїв вини у зазначених злочинах із матеріальним складом обумовлюється усвідомленням особи характеру вчиненого діяння, передбаченням або свідомим припущенням його негативних наслідків і ставленням до них.

Аналізуючи поведінку ОСОБА_4 та причину виникнення конфлікту, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_4 зайшов в магазин АТБ, взяв з полиці напій, не сплативши, почав його пити, ігнорував зауваження касира та охоронців, намагався вийти з напоєм з магазину. Коли охоронець ОСОБА_7 зробив зауваження обвинуваченому та перешкоджав йому вийти з магазину, ОСОБА_4 першим почав бійку, вдаривши ОСОБА_7 рукою в область голови.

Далі розпочалась бійка, ОСОБА_4 наносив удари руками ОСОБА_7 . В цей час інші охоронці та покупці намагались розборонити ОСОБА_4 та ОСОБА_7 . Обвинувачений мав можливість припинити конфлікт, але не зупинявся та бажаючи довести свій умисел до кінця, продовжував битись з ОСОБА_7 .

ОСОБА_4 , стоячи, боровся з ОСОБА_7 , та, маючи намір продовжити наносити йому удари, перекинув його через стегно на підлогу, впав зверху. Це свідчить про те, що ОСОБА_4 не бажав обмежитись завданням одного удару в обличчя, щоб піти від ОСОБА_7 . Здійснення кидка через стегно означає, що ОСОБА_4 бажав завдати достатню шкоду здоров`ю ОСОБА_12 , яка включає у себе завдання середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Обставини справи та характер дій обвинуваченого, виключають можливість необережного ставлення ОСОБА_4 до заподіяння зазначеної шкоди здоров`ю ОСОБА_7 .

Тому, при встановлених обставинах, оцінивши зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.122 КК України, в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винуватим нанесенні умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягнуло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я ОСОБА_7 .

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання, не встановлені.

Мотиви призначення покарання.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, під наглядом у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, але з 2006 року неодноразово був оглянутий лікарем-психіатром. Діагноз: змішаний розлад поведінки та емоцій.

Суд враховує соціальний статус обвинуваченого, який не одружений, дітей на утриманні не має, не працевлаштований.

Суд бере до уваги поведінку ОСОБА_4 та його ставлення до вчиненого злочину. В ході розгляду справи він пояснив, що частково визнає цивільний позов на суму 50 000 гривень, проте нічого потерпілій ОСОБА_6 не відшкодував. Жодного разу не висловив жаль з приводу нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , не вибачився перед потерпілою.

Суд вважає ці обставини такими, що суттєво впливають на тяжкість вчиненого злочину.

Суд враховує позицію потерпілої ОСОБА_6 , яка просила суд суворо покарати обвинуваченого.

При призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_4 був засуджений вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19.02.2021 року за ч.2 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.

Даний злочин ОСОБА_4 вчинив 22.04.2021 року у період іспитового строку. Проте, ухвалою Вінніцького районного суду Вінницької області від 01.08.2023 року ОСОБА_4 був звільнений від призначеного покарання з випробовуванням.

Наявність судового рішення про звільнення засудженого від покарання на підставі ч. 1 ст. 78 КК України перешкоджає застосуванню судом положень ст. 71 КК України (постанова Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 484/3214/17, провадження № 51-7092км18).

Тому при призначенні покарання суд не враховує вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19.02.2021 року.

Про усвідомлену протиправну злочинну поведінку ОСОБА_4 свідчить той факт, що через два місяці після ухвалення вироку судом за ч.2 ст.121 КК України, обвинувачений, будучи звільненим від відбування покарання з випробуванням, знову вчинив аналогічний злочин проти здоров`я.

Суд робить висновок, що звільнення від відбування покарання у минулому не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві.

Із врахуванням викладеного, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, що буде достатнім для його виправлення та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Потерпіла ОСОБА_6 заявила цивільний позов до ОСОБА_4 . Просить суд стягнути на свою користь матеріальну шкоду в сумі 250 000 гривень, моральну шкоду в сумі 1 000 000 гривень, а всього 1 250 000 гривень. Мотивує позов тим, що вона витратила на лікування сина ОСОБА_7 та придбання ліків 100 000 гривень, на поховання 150 000 гривень. Внаслідок дій ОСОБА_4 помер її син, що завдало їй душевні страждання.

Обвинувачений визнав позов частково на суму 50 000 гривень.

Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Заподіяння майнової шкоди потерпілій ОСОБА_6 підтверджують наступні докази:

-свідоцтво про смерть ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-квитанція на суму 24 800 гривень від 27.04.2021 року про придбання потерпілою набору імплантатів;

-квитанція на суму 736,73 гривень від 26.04.2021 року про придбання потерпілою ліків в аптеці;

-квитанція на суму 111 гривень від 22.04.2021 року про придбання потерпілою ліків в аптеці;

-квитанція на суму 724 гривень від 22.04.2021 року про придбання потерпілою ліків в аптеці;

-квитанція на суму 10289,85 гривень від 27.04.2021 року про придбання потерпілою ліків в аптеці;

-квитанція на суму 5140 гривень від 15.05.2021 року про сплату потерпілою послуг з поховання;

-квитанція на суму 370 гривень від 03.05.2021 року про сплату потерпілою послуг з поховання;

-угода від 01.10.2022 року про внесення оплати за поховання в сумі 19040 гривень;

-акт від 14.05.2021 року про проведення робіт, пов`язаних з похованням на суму 5600 гривень;

-договір про організацію та проведення поховання від 13.05.2021 року, за яким ОСОБА_6 сплатила 22475 гривень.

Витрати на лікування були здійсненні у період лікування ОСОБА_7 , а витрати на поховання після його смерті. Суд вважає ці докази належними та допустимими та приймає їх як підтвердження факту понесення витрат на лікування та поховання.

Суд не приймає як доказ квитанцію від 27.04.2021 року на суму 248 гривень, оскільки у ній відсутнє призначення платежу та квитанцію щодо добровільної пожертви в сумі 107 гривень, оскільки суд не вважає добровільну пожертву вимушеною витратою, пов`язаною із лікуванням.

Всього ОСОБА_6 витратила 89 286,58 гривень. Дана сума є майновою шкодою, завданої ОСОБА_4 потерпілій, тому суд стягує її з обвинуваченого.

Щодо моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК моральна шкода, крім іншого, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Суд вважає доведеним наявність безпосереднього зв`язку між діями ОСОБА_4 та завданою потерпілій ОСОБА_6 моральній шкоді, оскільки син потерпілої ОСОБА_7 унаслідок протиправних дій ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, через що зазнав фізичного болю та страждань і лікувався тривалий час, змушений був змінити свій уклад життя.

Оскільки ОСОБА_7 помер, належним позивачем у справі є його матір ОСОБА_6 , яка має право на отримання моральної шкоди.

Враховуючи принципи пропорційності, законності, виваженості, розумності та справедливості, а також моральні страждання, які зазнана потерпіла від кримінального правопорушення, суд дійшов висновку про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого в сумі 50 000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з дня приведення вироку до виконання, з дня фактичного затримання засудженого.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_6 майнову шкоду в сумі 89 286,58 гривень, моральну шкоду в сумі 50 000 гривень, а всього стягнути 139 286 гривень 58 копійок.

Речові докази:

-медичну картку ОСОБА_7 та знімок, вилучені з КНП «Міська лікарня №9» ЗМР, передані на зберігання до камери схову речових доказів ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області - повернути у медичний заклад.

Копію вироку після проголошення негайно вручити учасникам розгляду справи.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення через Хортицький районний суд м. Запоріжжя.

Суддя: ОСОБА_1