Справа № 574/21/26
Провадження 1-кс/574/1/2026
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2026 року м. Буринь

Слідчий суддя Буринського районного суду Сумської області ОСОБА_1 , розглянувши заяву ОСОБА_2 в порядку ч.2 ст.206 КПК України,-

встановив:

09.01.2026 року в кінці робочого часу до суду надійшла заява ОСОБА_2 в порядку ч.2 ст.206 КПК України, в якій останній просить вжити захист прав та свобод незаконно затриманого ОСОБА_3 . Заява обґрунтована тим, що його брата ОСОБА_3 незаконно позбавили волі 05.01.2026 року службові особи ІНФОРМАЦІЯ_1 та утримують його в адміністративному приміщенні вказаного органу до 09.01.2026 року.

Слідчий суддя вивчивши матеріали заяви приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог п.18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та осіб у кримінальному провадженні.

Кримінальне провадження досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України передбачено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Згідно з ч.2 ст. 206 КПК України - якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про попереднє ув`язнення», підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 КПК України.

Отже, повноваження щодо здійснення судового контролю, передбачені, у тому числі, й ст. 206 КПК України, можуть бути реалізовані слідчим суддею лише за умови існування кримінально-правових відносин в межах кримінального провадження та щодо осіб, які є учасниками кримінального провадження та утримуються в місцях несвободи, визначених КПК України, КВК України та Законом України «Про попереднє ув`язнення» .

Згідно норм кримінального процесуального законодавства, службові (посадові) особи територіального центру комплектування та соціальної підтримки не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання в рамках кримінальної юрисдикції.

Із заяви ОСОБА_2 слідує, що останній просить вжити заходів щодо працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 , які на його думку незаконно утримують його брата ОСОБА_3 .

Даних про внесення зазначених відомостей до ЄРДР матеріали заяви не містять.

Фактично викладені у заяві обставини є незгодою ОСОБА_2 із діями ІНФОРМАЦІЯ_1 , пов`язаними з мобілізацією.

Зі змісту поданої заяви слідує, що ОСОБА_3 не є особою, яка тримається під вартою, в тому числі й у зв`язку із застосованим стосовно нього запобіжним заходом, не є затриманим у порядку ст.208 КПК України та не утримається правоохоронними органами в місцях несвободи у зв`язку із розслідуваним ними кримінальним правопорушенням у межах жодного розпочатого кримінального провадження.

Затримання громадянина працівниками ТЦК та СП, не підлягає оскарженню до слідчого судді, оскільки такі правовідносини врегульовані чинним законодавством про мобілізацію та мобілізаційну підготовку, перевірка законності дій яких у такому разі не належать до повноважень слідчого судді.

За правилами ч.4 ст.304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Враховуючи викладене, у відкриті провадження за заявою ОСОБА_2 в порядку ст.206 КПК України, слід відмовити, оскільки вона не може бути предметом розгляду у порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.

Разом з цим, ОСОБА_2 необхідно роз`яснити, що у разі порушення прав чи інтересів службовими (посадовими) особами територіального центру комплектування та соціальної підтримки при здійсненні ними своїх повноважень, пов`язаних із мобілізацією, особа, яка вважає, що її права порушені (або її представник) з метою судового захисту має право звернутись із адміністративним позовом до компетентного адміністративного суду, а у разі наявності відомостей про вчинення стосовно особи протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Керуючись статтями 206, 304, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ухвалив:

У відкритті провадження за заявою ОСОБА_2 в порядку ч.2 ст.206 КПК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1