Провадження №1-кс/523/8402/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Пересипського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 «Про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою»:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю м. Одеса, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за АДРЕСА_2 , не працюючого, одруженому, маючого на туриманні 2-х дітей, зі слів раніше не судимому, підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України

ВСТАНОВИВ:

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000627 від 20.12.2021 за підозрою начальника Управління захисту прав споживачів та контролю за регульованими цінами Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснюється Одеською обласною прокуратурою.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом виконувача обов`язків начальника Управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 02.11.2021 за № 434-к ОСОБА_4 призначено на посаду начальника Управління захисту прав споживачів та контролю за регульованими цінами Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області.

Згідно з Положенням про Управління захисту прав споживачів та контролю за регульованими цінами Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, затвердженого наказом Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 24.03.2021 № 24-ОД Управління захисту прав споживачів та контролю за регульованими цінами (далі - Управління) є структурним підрозділом Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, є підзвітним та підконтрольним начальнику Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області.

Безпосереднє керівництво Управлінням здійснює начальник Управління, який призначається на посаду за погодженням Голови Держпродспоживслужби і звільняється з посади наказом начальника Головного управління.

Управління захисту прав споживачів та контролю за регульованими цінами відповідно до покладених на нього завдань забезпечує реалізацію державної політики у сферах: здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про захист прав споживачів (у тому числі споживачів виробів з дорогоцінних металів та дорогоцінного каміння); здійснення контролю у сфері торгівлі, робіт та послуг; здійснення державного ринкового нагляду; достовірністю інформації у документах про формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; здійснення контролю за дотриманням законодавства про рекламу в частині захисту прав споживачів реклами та дотриманням антитютюнового законодавства; здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог законодавства з питань туристичної діяльності.

Основними завданнями управління серед іншого є:

- перевірка додержання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сфері торгівлі та послуг, вимог законодавства про захист прав споживачів, а також правил торгівлі та надання послуг;

- проведення контрольних перевірок правильності розрахунків зі споживачами за реалізовану продукцію відповідно до закону;

- накладення на суб`єктів господарювання сфери робіт та послуг, у тому числі ресторанного господарства, стягнення за порушення законодавства про захист прав споживачів;

- передача матеріалів перевірок на дії осіб, що містять ознаки кримінального правопорушення, органам досудового розслідування;

- підготовка проектів рішень про застосування фінансових санкцій до суб`єктів господарювання за порушення законодавства про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення;

- складання у межах повноважень, передбачених законом, протоколів та розгляд справ про порушення законодавства у відповідній сфері;

- підготовка у передбачених законом випадках проектів рішень про знищення продукції або інше рішення щодо подальшого поводження з нею;

- вжиття у межах повноважень, передбачених законом, заходів щодо усунення порушень вимог закону і притягнення винних у таких порушеннях осіб до відповідальності відповідно до закону;

- підготовка матеріалів перевірок для надсилання їх до правоохоронних органів для вирішення питань про притягнення до кримінальної відповідальності осіб, у діях яких містяться ознаки кримінального правопорушення;

- здійснення державного ринкового нагляду відповідно до законодавства;

- перевірка діяльності суб`єктів господарювання щодо додержання ними вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін (тарифів);

- надає органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень вимог законодавства щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;

- розгляд звернень громадян з питань, що належать до його компетенції, здійснення аналізу причин, що призводять до подання громадянами звернень.

Стаття 19 Конституції України зобов`язує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» правоохоронними органами визначаються інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Таким чином, Управління захисту прав споживачів та контролю за регульованими цінами Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області є правоохоронним органом, здійснюючи правозастосовні функції, у тому числі перевірки додержання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сфері торгівлі та послуг, вимог законодавства про захист прав споживачів, а також правил торгівлі та надання послуг.

Водночас, відповідно до посадової інструкції начальника Управління захисту прав споживачів та контролю за регульованими цінами Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області ОСОБА_4 , затвердженої наказом Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 24 березня 2021 року № 24-ОД, начальник Управління, на якого покладено виконання функцій державного нагляду (контролю) є за посадою державним інспектором.

У своїй роботі начальник Управління керується чинним законодавством України, дорученнями Прем`єр-міністра України, наказами міністерств, дорученнями Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, його першого заступника та заступників, наказами Держпродспоживслужби, дорученнями Голови Держпродспоживслужби та його заступників, актами місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, наказами Головного управління, дорученнями начальника Головного управління, Положенням про Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області, Положенням про Управління та цією посадовою інструкцією.

Начальник Управління несе відповідальність за: неякісне і несвоєчасне виконання посадових завдань та обов`язків, порушення правил внутрішнього трудового розпорядку чи не належне виконання службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, порушення етики поведінки державного службовця та інших обмежень, передбачених Законами України «Про державну службу» та «Про запобігання корупції», пов`язаних з проходженням державної служби; порушення вимог чинного законодавства під час здійснення заходів державного нагляду (контролю); спричинення матеріальної шкоди - в межах, визначених чинним трудовим або цивільним законодавством України.

Основні посадові обов`язки начальника Управління - здійснює керівництво діяльністю Управління, несе персональну відповідальність за організацію вживає у порядку, визначеному законодавством, заходів щодо притягнення до відповідальності осіб, винних у порушені встановлених вимог та інших вимог законодавства та невідкладно готує для передачі органам досудового слідства матеріали перевірок за фактами виявлених порушень та зловживань, які містять ознаки кримінальних злочинів. Розглядає відповідні подання посадових осіб Управління. Підготовлені матеріали подає на розгляд керівника Головного управління; отримує документи, усні чи письмові пояснення, відео- та звукозаписи, а також іншу інформацію, що стосується порушень законодавства, контроль за дотриманням якого віднесений до компетенції Управління

Таким чином, начальник Управління захисту прав споживачів та контролю за регульованими цінами Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області ОСОБА_4 , будучи за посадою державним інспектором, реалізовує правозастосовні та правоохоронні функції.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державну службу», державний службовець зобов`язаний дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; отримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції.

Згідно до ч. 5 ст. 32 Закону України «Про державну службу» на державних службовців поширюються обмеження, передбачені Законом України «Про запобігання корупції».

В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» дія даного Закону поширюється, з-поміж іншого, на державних службовців.

Згідно примітки 1 статті 364 КК України службовими особами у статтях 364, 368, 368-2, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Відповідно до пункту 2 Примітки 1 статті 368 КК України, ОСОБА_4 є службовою особою, яка займає відповідальне становище.

Таким чином, ОСОБА_4 будучи начальник Управління захисту прав споживачів та контролю за регульованими цінами Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, одночасно будучи за посадою державним інспектором та державним ветеринарним інспектором, маючи 5 ранг державного службовця в межах посад категорії «Б», є службовою особою, яка займає відповідальне становище, несе відповідальність за корупційні правопорушення, здійснює правозастосовну та правоохоронну функції, а також обіймає посаду в правоохоронному органі.

Проте, незважаючи на обізнаність з вимогами наведених нормативно-правових актів ОСОБА_4 , всупереч обов`язку їх неухильного дотримання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення став на шлях злочинної діяльності та умисно вчинив корисливий корупційний злочин, а саме одержав неправомірну вигоду від ОСОБА_7 , за невчинення в інтересах останнього, умисних дій з використанням свого службового становища, за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на адресу Управління захисту прав споживачів та контролю за регульованими цінами Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області надійшло звернення ОСОБА_8 (№ М-2407 від 21.12.2021) щодо порушення законодавства у сфері торгівлі та послуг, вимог законодавства про захист прав споживачів, а також правил торгівлі та надання послуг в торговому павільйоні за адресою: АДРЕСА_3 , де фізична особа підприємець ОСОБА_9 та ОСОБА_7 здійснюють підприємницьку діяльність по роздрібній торгівлі продуктами харчування та супутніми товарами, такими як каляний тютюн та комплектуючі до кальянів, кава та інше.

Так, 13.01.2022, точний час у ході розслідування не встановлено, до вказаного торгівельного павільйону адресою: АДРЕСА_3 , прийшов співробітник Держпродспоживслужби в Одеській області ОСОБА_10 , який повідомив ОСОБА_9 про те, що на адресу Управління захисту прав споживачів та контролю за регульованими цінами Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області надійшло звернення ОСОБА_8 (№ М-2407 від 21.12.2021) щодо порушення законодавства у сфері торгівлі та послуг, вимог законодавства про захист прав споживачів, а також правил торгівлі та надання послуг.

Також, ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_9 про те, що якщо останній не бажає вжиття заходів державного контролю за результатами проведення перевірки їх діяльності останньому необхідно з`явитись до керівника Управління захисту прав споживачів та контролю за регульованими цінами Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області ОСОБА_4 .

Про вказаний факт, ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_7 , оскільки ОСОБА_7 та ОСОБА_9 розподілили обов`язки між собою, ОСОБА_9 виконує фактичну роботу займається торгівлею, а ОСОБА_7 займається питаннями організаційного характеру, такими як постачання товару та організація роботи в павільйоні, а також питаннями по документах.

У подальшому, 14.01.2021 приблизно о 09 годині 00 хвилин ОСОБА_7 прибув до Управління захисту прав споживачів та контролю за регульованими цінами Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області за адресою: м. Одеса, вул. Старопортофранківська, 8. Під час розмови з ОСОБА_4 , яка відбулась у службовому кабінеті останнього ОСОБА_7 , повідомив ОСОБА_4 , про те, що напередодні співробітники Держпродспоживслужби приходили до їх павільйону та направили до останнього у зв`язку з розглядом зверненні ОСОБА_8 (№ М-2407 від 21.12.2021).

ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_7 про те, що він зателефонує йому найближчим часом та повідомить про можливі шляхи вирішення питання щодо не вжиття заходів державного контролю відносно підприємницької діяльності ОСОБА_7 та ОСОБА_9 .

Того ж дня, приблизно о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення зателефонував ОСОБА_7 та реалізовуючи злочинний умисел спрямований на одержання неправомірної вигоди шляхом зловживання своїм службовим становищем, повідомив останньому, що вирішення вищевказаного питання можливо за надання неправомірної вигоди у розмірі 1 000 доларів США, на що ОСОБА_7 вимушено погодився та вони домовились зустрітись найближчим часом на розі вул. Успенській та Олександрійського проспекту в м. Одеси.

Приблизно о 13 годині 40 хвилин ОСОБА_7 зустрівся із ОСОБА_4 за вищевказаною адресою, де ОСОБА_7 на виконання вимог ОСОБА_4 передав йому 1000 доларів США за не вжиття заходів державного контролю під час перевірки дотримання законодавства у сфері торгівлі та послуг, вимог законодавства про захист прав споживачів, а також правил торгівлі та надання послуг, у межах розгляду фактів вказаних у зверненні ОСОБА_8 (№ М-2407 від 21.12.2021).

Загальна сума отриманої ОСОБА_4 неправомірної вигоди складає 27 970 (двадцять сім тисяч дев`ятсот сімдесят) грн. Відразу після отримання неправомірної вигоди ОСОБА_4 , викрито у вчиненні злочину працівниками правоохоронних органів.

21.03.2023 ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.368 КК України, а саме: одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого йому службового становища, вчинене службовою особою, яка займає відповідальне становище.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий посилається на обґрунтованість підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а також на те, що існують ризики, передбачені п.п. 1,2,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, які дають йому достатні підстави вважати, що підозрюваний може спробувати переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити речові докази; незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Копії клопотання та матеріалів, що обґрунтовують клопотання, вручені підозрюваному завчасно 15.12.2025 року.

Прокурори в судовому засіданні просили клопотання задовольнити та обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з альтернативою внесення застави у розмірі 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме: 242 240,00 гривень.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, без зазначення підстав заперечень.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією в місті Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000627 від 20.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

21.03.2023 старший слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 за погодженням із прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого йому службового становища, вчинене службовою особою, яка займає відповідальне становище.

У зв`язку з переховуванням ОСОБА_4 від органів досудового розслідування, 29.03.2023 його оголошено у розшук, а 11.04.2023 у міжнародний розшук.

Одеським апеляційним судом 29.05.2023 стосовно підозрюваного ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в порядку ч. 6 ст.193 КПК України.

Відповідно до інформації відділу міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Одеській області від 26.11.2025 після звільнення ОСОБА_4 з Zagreb Prison його затримано компетентними органами Республіки Хорватія та прийнято рішення про видачу (екстрадицію) правоохоронними органам України.

Згідно ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри, належить прийняти до уваги п. 57 рішення ЄСПЛ у справі «K.F. проти Німеччини» від 29 серпня і 24 жовтня 1997 року, згідно до якого наявність «обґрунтованої підозри» означає, що вже існують факти або інформація, які спроможні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа, ймовірно, вчинила правопорушення. А також рішення ЄСПЛ по справі «Мюрей проти сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, в якому зазначено, що факти, які породжують підозру, не обов`язково мають такий саме рівень з`ясовності, який потребується на пізнішому етапі кримінального провадження, тобто факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку.

При розгляді вказаного клопотання було встановлено що підозра у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.368 КК України відносно ОСОБА_4 є обґрунтованою, що на цьому етапі досудового розслідування підтверджується зібраними у кримінальному провадженні докази, а саме: матеріалами УСР в Одеській області ДСР НПУ від 17.12.2021 та 14.01.2023, 21.12.2021; заявою ОСОБА_7 про кримінальне правопорушення від 17.12.2021; протоколом допиту ОСОБА_7 якості свідка від 21.12.2021, 13.01.2022, 15.01.2022; протоколами допиту ОСОБА_9 якості свідка від 21.12.2021; протоколом огляду місця події від 14.01.2022; протоколом освідування ОСОБА_4 від 14.01.2022; протоколом обшуку від 14.01.2022; протоколом ідентифікації (огляду) та вручення грошових коштів від 14.01.2022; протоколом про результати проведення НСРД у вигляді аудіо-, відеоконтролю відносно ОСОБА_7 від 17.01.2022; протоколами про результати проведення НСРД у вигляді аудіо-, відеоконтролю відносно ОСОБА_4 від 17.01.2022; висновком судово криміналістичної експертизи відео-звукозапису № 22-4077 від 08.03.2023; висновком судово-технічної експертизи документів № 22-4075 від 16.09.2022; висновком криміналістичної експертизи спеціальних хімічних речовин № 22-4074 від 26.09.2022; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, в судовому засіданні прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики:

Ризик переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Зазначений ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на початкових етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності. Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, що узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.06.2001 заява № 33977/96), де зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, а також у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» (рішення від 25.04.2000 заява № 31315/96), відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Також у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Окрім того, ОСОБА_4 тривалий час вже переховувався від органів розслідування та суду.

Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Зазначений ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України та обґрунтовується тим, що Зокрема, ОСОБА_4 може використовувати здобутий ним досвід під час проходження служби у правоохоронних органах та з метою уникнення від кримінальної відповідальності спрямовувати вказані навички на знищення речей та документів, що матиме негативний вплив на хід досудового розслідування.

Ризик незаконно впливати на свідків, експертів та спеціалістів у кримінальному провадженні. Зазначений ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та обґрунтовується тим, що відповідно до передбаченої КПК процедури показання свідків отримуються спочатку на стадії досудового розслідування шляхом їх допиту слідчим чи прокурором, а згодом після направлення обвинувального акта до суду такі показання отримуються та перевіряються на стадії судового розгляду шляхом безпосереднього допиту особи в судовому засіданні (статті 23, 224, 352 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК), оскільки жоден доказ не має наперед встановленої сили. Тобто ризик впливу на свідків існує до моменту безпосереднього надання під час судового розгляду показань свідками, й тому заборона спілкуватися з певними особами як наслідок можливості ймовірного впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення показань учасників кримінального провадження, які мають доказову силу.

На даний час, встановлюються свідки протиправних діянь підозрюваного ОСОБА_4 у тому числі й працівники правоохоронних органів. За рахунок займаних посад та реалізації своїх повноважень підозрюваний має стійкі постійні зв`язки з структурними підрозділами Національної поліції, іншими правоохоронними органами, органами державної влади, місцевими жителями м. Одеси та Одеської області, що дає змогу йому впливати на потерпілих, свідків, експертів, спеціалістів у даному кримінальному провадженні, з використанням цих зв`язків та здобутого в ході проходження в правоохоронних органах досвіду.

Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Зазначений ризик передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України та обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 може вчиняти дії (штучне затягування досудового розслідування; розголошення відомостей результатів досудового розслідування, що призведе до його неповноти, втрати доказів тощо).

Крім того, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистості, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладених в п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції» він переважає над особистим інтересом підозрюваного.

Відповідно до практики ЄСПЛ, зокрема правової позиції, викладеній в п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України, вирішуючи питання щодо можливості застосування інших запобіжних заходів відносно підозрюваного, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання винуватим, його дії пов`язані з виїздом за кордон, зважаючи на обґрунтованість підозри та наявність вказаних ризиків, та приймаючи до уваги відсутність фактичних даних, які свідчать про зміну цих ризиків, вважаю неможливим запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України - не має.

З огляду на вищевикладене слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного є достатньо обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.4 ст.183, 182 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених КПК України. Розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З питання встановлення застави то її розмір повинен відповідати тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та тому ступеню довіри щодо належної процесуальної поведінки підозрюваного (обвинуваченого), який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за кваліфікуючими ознаками: одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого йому службового становища, вчинене службовою особою, яка займає відповідальне становище, та з урахуванням його майнового стану.

З урахуванням наведеного, майнового становища підозрюваного, статті яка йому інкримінуєтся, слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави у відповідності до вимог ст.182 КПК України, у розмірі 80 розмірів прожиткових мінімуму для працездатних осіб, який буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, а також є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

З приводу позиції підозрюваного та захисника то вона спростована в ході розгляду клопотання.

Щодо помірності розміру застави, то суд приймає до уваги розмір його доходів зазначених у декларації, наявністю у власності та користуванні нерухомого майна, але з урахуванням сум які фігурують у провадженні (розмір неправомірної вигоди), кількість епізодів злочинної діяльності, тяжкість інкримінованого злочину.

На підставі встановленого, керуючись ст. ст. 132, 176, 177, 178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, з утриманням в ДУ «Львівська установа виконання покарань (№ 19)», тобто до 13.02.2026 року включно.

Строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та покладених на підозрюваного обов`язків у разі внесення застави, закінчується 13.02.2026 року.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240, 00 гривень (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн.

Визначену заставу, необхідно внести у грошовій одиниці України на такі реквізити - отримувач коштів «Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області», код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26302945, рахунок отримувача UA0005435, банк отримувача «ДКСУ м. Київ», код банку отримувача 820172.

Підозрюваний (обвинувачений) або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу. Підозрюваний, обвинувачений звільняються з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки: -не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; -повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування зі свідками у вказаному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Роз`яснити підозрюваному (обвинуваченому), що відповідно до ч.ч. 8, 10, 11 ст.182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Виконання ухвали покласти на прокурора та ДУ «Львівська установа виконання покарань (№ 19)», відповідно, в частинах, що стосуються їх повноважень.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Копію ухвали вручити підозрюваному, прокурору, та направити начальнику ДУ «Львівська установа виконання покарань (№ 19)».

Слідчий суддя: ОСОБА_1