Справа №463/6825/25
Провадження №1-кс/463/8960/25
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

03 жовтня 2025 року місто Львів

Слідча суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого слідчого відділу Львівського районного управління поліції № 1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 , погоджене з прокуроромвідділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Львівської обласної прокуратури ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001140 від 23.06.2025, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кам`янка-Бузька, Кам`янко-Бузького району, Львівської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, раніше не судимої

підозрюваній у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч. 5 ст. 190 КК України

встановила:

Старший слідчий слідчого відділу Львівського районного управління поліції № 1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 , за погодженням прокурора, звернувся з клопотанням про застосування до підозрюваногоОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Клопотання мотивує тим, щоОСОБА_5 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190, ч. 5 ст. 190 КК України у кримінальному провадженні №0001140 від 23.06.2025.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні наміри, спільно із ОСОБА_9 , перебуваючи у м. Кам`янка-Бузька Львівської області, за допомогою заздалегідь придбаних мобільних телефонів та сім-карт мобільних операторів, використовуючи анкетні дані та мобільні номери телефонів потерпілих здійснювали телефонні дзвінки до останніх та вели з ними телефонні розмови, під час яких запевняли останніх в правдивості своїх дій, вводячи їх в оману, а також переконували останніх зателефонувати на номер «3700», для того щоб оператор банку «Приватбанк» підтвердив правдивість їх слів.

В свою чергу, потерпілі одразу телефонували на номер «3700», де голосовий автовідповідач банку АТ КБ «Приватбанк» відповідав «Ви зателефонували у «Приватбанк» з вами зв`яжуться за декілька хвилин», та у невстановлений досудовим розслідування спосіб, члени злочинного угрупування контролюючи трафік дзвінків банку «Приватбанк» одразу здійснювали телефонні з власних раніше придбаних сім-карт мобільних операторів та продовжували спілкування з останніми, доводячи злочинний умисел до кінця. Надалі, ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 розподіляли грошові кошти.

03.10.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч. 5 ст. 190 КК України.

Ураховуючи характер вчиненого підозрюваною злочину та тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого злочину, є підстави вважати, що остання може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, з метою запобігання вказаним ризикам, об`єктивно необхідним є застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому, лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної та дозволить виконати завдання і досягти мети кримінального провадження, для забезпечення виконання з нею процесуальних рішень. Разом з тим, при виконанні судом вимог щодо визначення застави, враховуючи передбаченні ч. 5 ст.182 КПК України обставини, є необхідним визначити останній заставу.

ПрокуроОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав, навівши мотиви, зазначені у ньому, просив його задовольнити та зазначив, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч. 5 ст. 190 КК України, наявними є ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України та обставини передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, необхідні для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, є недоцільним.

Захисник ОСОБА_4 проти поданого клопотання заперечив, просив у задоволенні такого відмовити, та застосувати запобіжний захід у вигляді нічного домашього арешту.

ОСОБА_5 у судовому засіданні з приводу запобіжного заходу заперечила, просила застосувати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши думку прокурора, якй вважає за необхідне обрати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, думку підозрюваної, її захисника вивчивши матеріали клопотання, вважаю, що клопотання слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 і 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 та п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Відповідно до вимог п. п. 1-5 ч. 1 та ч. 3 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до вимог п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу».

Слідчою суддею встановлено, що слідчим відділом Львівського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції у Львівській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0001140 від 23.06.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч. 5 ст. 190 КК України.

Останнє розпочато за фактом того, що ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні наміри, спільно із ОСОБА_9 , перебуваючи у м. Кам`янка-Бузька Львівської області, за допомогою заздалегідь придбаних мобільних телефонів та сім-карт мобільних операторів, використовуючи анкетні дані та мобільні номери телефонів потерпілих здійснювали телефонні дзвінки до останніх та вели з ними телефонні розмови, під час яких запевняли останніх в правдивості своїх дій, вводячи їх в оману, а також переконували останніх зателефонувати на номер «3700», для того щоб оператор банку «Приватбанк» підтвердив правдивість їх слів.

В свою чергу, потерпілі одразу телефонували на номер «3700», де голосовий автовідповідач банку АТ КБ «Приватбанк» відповідав «Ви зателефонували у «Приватбанк» з вами зв`яжуться за декілька хвилин», та у невстановлений досудовим розслідування спосіб, члени злочинного угрупування контролюючи трафік дзвінків банку «Приватбанк» одразу здійснювали телефонні з власних раніше придбаних сім-карт мобільних операторів та продовжували спілкування з останніми, доводячи злочинний умисел до кінця. Надалі, ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 розподіляли грошові кошти.

Також встановлено, що ОСОБА_5 , 03.10.2025, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч. 5 ст. 190 КК України.

За змістом закону тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.

За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді даного клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідча суддя дійшла висновку, що слідчий та прокурор довели обґрунтованість підозри, висунутої ОСОБА_5 сукупність наявних на даний час доказів про вчинення підозрюваною кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27 - ч. 5 ст. 190 КК України, про що свідчать, зокрема: протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 від 01.07.2025 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_11 від 15.08.2025; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_12 від 20.08.2025; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_13 від 20.08.2025; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_14 від 20.08.2025; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_15 від 27.08.2025; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_16 від 21.09.2025; протоколом про результати проведення НСРД №842/38/102.2025 від 17.09.2025; протоколом про результати проведення НСРД №843/38/102.2025 від 17.09.2025; протоколом про результати проведення НСРД №845/38/102.2025 від 17.09.2025; протоколом про результати проведення НСРД №846/38/102.2025 від 17.09.2025; протоколом про результати проведення НСРД №847/38/102.2025 від 17.09.2025; протоколом огляду виїмки із АТ КБ «Приват Банк», де відображено рух коштів та фото-підтвердження зняття грошових коштів учасниками організованої групи від 24.09.2025; іншими зібраними під час досудового розслідування доказами.

Ризиками, які дають підстави слідчому судді обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слід вважати те, що: 1) підозрювана може переховуватись від досудового слідства і суду, оскільки остання підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років. При цьому, слідча суддя погоджується з доводами клопотання про те, що підозрювана має можливості для переховування від органу досудового розслідування, до чого його може спонукати, зокрема, встановлена кримінальним законом відповідальність за вчинення інкримінованого їй тяжкого злочину. Такий висновок слідчого судді узгоджується з вимогами ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27 червня 1980 року «Про взяття під варту до суду»; 2) може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) може незаконно впливати на потерпілих, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Окрім того, відповідно до ст. 178 КПК України слідча суддя враховує, що ОСОБА_5 працездатна, непохилого віку, захворюваннями, які б перешкоджали її утриманню під вартою, не страждає.

Тому слідча суддя доходить висновку, що інші, більш м`які запобіжні заходи, не можуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваноїОСОБА_5 та виконання нею обов`язків, передбачених ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/97 від 26 липня 2001 року. Тобто, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

А тому, слідча суддя не відхиляє доводів на користь підозрюваного, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання підозрюваною процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальним ризикам.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідча суддя виходить з вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, відповідно до якого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідча суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Прокурор, покликаючись на п 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, клопотав про визначення застави.

Так, слідча суддя, вважає за необхідне зазначити, що застава це не менш суворий запобіжний захід, а альтернатива триманню під вартою. За тяжкістю вони рівні за КПК. Застава для особи не має бути надмірним тягарем і призвести до скрутного матеріального становища його та його родини це не покарання. Застава лише має забезпечити виконання особою (підозрюваним, обвинуваченим) процесуальних обов`язків на час досудового розслідування чи судового розгляду. При цьому, тягар застави не може покладатися на родичів

Тобто, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Відтак, враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість правопорушення, в якому підозрюєтьсяОСОБА_5 , її матеріальний стан, наявністьу неї трьої дітей на утриманні та матері, вважаю за необхідне визначити заставу 268 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 811 504 грн (вісімсот одинадцять тисяч п`ятсот чотири) гривні, яка співміврна зі завданою шкодою та буде достатньою для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Застосовуючи до підозрюваного поряд із запобіжним заходом у виді тримання під вартою альтернативний запобіжний захід у виді застави, вважаю за необхідне покласти на неї обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відтак, зважаючи на необхідність виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; може незаконно впливати на потерпілих, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також зважаючи на доведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, вважаю за необхідне застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 60 560,00 грн ( шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 183, 186, 194, 196, 197, 395 КПК України, -

постановила:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділу Львівського районного управління поліції № 1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Львівської обласної прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Визначити термін дії ухвали шістдесят днів - до 01 грудня 2025 року включно.

Строк тримання під вартою рахувати з 03 жовтня 2025 року 14 год. 48 хв.

Одночасно для забезпечення виконанняОСОБА_5 , обов`язків, визначених КПК України, визначити заставу - 268 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 811 504 грн ( вісімсот одинадцять тисяч п`ятсот чотири) гривні.

У разі внесення застави покласти на підозрювану ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першим викликом;

2) не відлучатися з м. Кам`янка-Бузька без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування зі свідками та підозрюваними у кримінальному №0001140 від 23.06.2025;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 01 грудня 2025 року.

Після отримання та перевірки протягом не більше одного робочого дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення негайно має здійснити розпорядження про звільненняОСОБА_5 з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрювана ОСОБА_5 вважається такою до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 09 год. 45 хв. 06 жовтня 2025 року.

Слідча суддя ОСОБА_1