Справа №333/8434/25
Провадження №1-кс/333/3044/25
УХВАЛА

Іменем України

25 вересня 2025 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 від 29 серпня 2025 року про закриття кримінального провадження № 0000251, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.07.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

05.09.2025 року ОСОБА_3 звернувся до Комунарського районного суду м.Запоріжжя із скаргою на постанову дізнавача СД відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 від 29 серпня 2025 року про закриття кримінального провадження № 0000251, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.07.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, в якій просить слідчого суддю скасувати постанову дізнавача як таку, що є незаконною та зобов`язати дізнавача провести усі передбачені законом подальші дії для досудового розслідування.

В обґрунтування скарги зазначає, що з даною постановою він не згодний і вважає її передчасною та такою, яка порушує вимоги чинного кримінального процесуального законодавства України. Дізнавач, приймаючи рішення про закриття, не врахував належні та об`єктивні докази відеозаписи, експертні висновки та інші матеріали кримінального провадження, натомість безпідставно надав перевагу недостовірним та суперечливим поясненням ОСОБА_5 і зацікавлених осіб. Такі дії є порушенням ст. ст.2, 7, 9, 91, 94 КПК України, підривають принципи всебічності та неупередженості досудового розслідування та фактично позбавляють потерпілого гарантованого права на захист. До заяви про вчинене кримінальне правопорушення було надано відеозаписи, на яких зафіксовані обставини події, включаючи погрози вбивством та агресивну поведінку ОСОБА_6 . Дізнавач повинен був враховувати неодноразовість і конкретність висловлювань (прямі погрози). ОСОБА_6 неодноразово проголошував фрази: «Я зараз пістолета дістану», «Я маю пістолета, я тебе вб`ю», «Я тебе вб`ю», «Я тебе, су..., вб`ю на х...». Ці висловлювання є чіткими, однозначними та спрямованими безпосередньо на потерпілого, без умовного чи жартівливого характеру, що свідчить про їх реальність. Погроза супроводжувалася активними діями: цілеспрямованим рухом руки до нагрудної сумки після заяви про наявність пістолета. Цей жест є наочним підтвердженням готовності реалізувати погрозу і свідчить про безпосередній намір реалізації прямих погроз вбивством. ОСОБА_6 перебував на капоті автомобіля та фізично блокував рух, що створювало умови для негайного вчинення дії, спрямованої на вбивство. Агресивна поведінка і фізична домінанта підкреслюють серйозність та реальність загрози. У контексті систематичних словесних погроз, агресивної поведінки та явного жесту до сумки з ймовірною зброєю, погроза була обґрунтовано сприйнята потерпілим як реальна та небезпечна для життя, що відповідає критеріям «реальності» погрози. Крім того, цілеспрямовані рухи руки до нагрудної сумки одразу після погроз вбивством, разом з агресивною поведінкою, створюють реальну загрозу життю та свідчать про готовність ОСОБА_6 реалізувати свій злочинний умисел. Тому дії ОСОБА_6 містять ознаки замаху на умисне вбивство (ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України). Кваліфікація за ст. 129 КК України не відповідає фактичним обставинам події. Дізнавач при винесенні постанови про закриття незаконно та безпідставно спирався на пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_7 , які є зацікавленими особами, оскільки їхні пояснення безпосередньо стосуються оцінки їхніх власних протиправних дій та відповідальності за них. Також дізнавач неправильно витлумачив висновок експерта. Сам факт того, що експерт визнав висловлювання такими, що мають ознаки «погрози», вже виключає можливість їх інтерпретації як «емоційних висловів» чи «лайки». Неприпустимо ігнорувати зміст фраз («Я тебе вб`ю», «Я маю пістолета, я тебе вб`ю») лише тому, що у формулюванні експерта вони позначені як «погроза покарання/попередження». За наведених підстав постанова про закриття кримінального провадження є незаконною і підлягає скасуванню, а саме провадження має бути поновлене для забезпечення належного, неупередженого та повного досудового розслідування.

Особа, яка подала скаргу, ОСОБА_3 і його представник адвокат ОСОБА_8 у судове засідання 25.09.2025 року не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їхньої участі.

У судовому засіданні, яке відбулося 23.09.2025 року, особа, яка подала скаргу, ОСОБА_3 і його представник адвокат ОСОБА_8 вимоги скарги підтримали у повному обсязі.

Дізнавач СД відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , будучи повідомленим судом своєчасно і належним чином про час та місце розгляду скарги, у судове засідання 25.09.2025 року не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі.

У судовому засіданні, яке відбулося 23.09.2025 року, дізнавач СД відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , просив відмовити у задоволенні скарги, оскільки кримінальне провадження закрите у порядку, визначеному КПК України за наслідками проведеного досудового розслідування.

У судовому засіданні, яке відбулося 23.09.2025 року, були оглянуті матеріали кримінального провадження №0000251 від 24.07.2025 року.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, неявка суб`єкта оскарження не перешкоджає розгляду провадження, з урахуванням строків розгляду таких скарг, слідчий суддя вважає за можливе, у даному конкретному випадку, перейти до розгляду скарги по суті.

Заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу, її представника, дізнавача, дослідивши скаргу і додані до неї документи, матеріали кримінального провадження №0000251 від 24.07.2025 року, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, виходячи з такого.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування визначено Главою 26 КПК України.

Відповідно до ст.2 КПК України одним із завдань кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного розслідування.

Згідно з ч.1 ст.40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого.

Стаття 9 КПК України передбачає, що слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Підстави для закриття кримінального провадження визначені у ст.284 КПК України.

Положення ст. 284 КПК України передбачають підстави закриття кримінального провадження, в т.ч. у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення. Про закриття кримінального провадження дізнавач, слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Дізнавач, слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру. Прокурор приймає постанову про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного з підстав, передбачених частиною першою цієї статті.

За змістом положень кримінального процесуального законодавства, в т.ч. і ст.284 КПК України, прийняття рішення про закриття провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження й оцінки дізнавачем, слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Пункт 3 частини 1 статті 303 КПК України вказує, що на досудовому провадженні рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження можуть бути оскаржені заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Слідчим суддею встановлено, що 23 липня 2025 року до ЧЧ ВП №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області надійшла заява від ОСОБА_3 про те, що 13.02.2025 року, приблизно о 13-30 годині, по вул.Ситова у м. Запоріжжя, особою, яка, як згодом стало відомо, є ОСОБА_9 , вчинено щодо нього кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.15 п.5 ч.2 ст.115 КК України.

24 липня 2025 року внесено відомості до ЄРДР за №0000251 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України.

Постановою дізнавача СД відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 від 24.07.2025 року ОСОБА_3 визнано потерпілим.

Постановою дізнавача СД відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 від 24.07.2025 року DVD-R диск, на якому міститься 6 файлів з відеозаписами камери регістратора, який був встановлений на автомобілі Ford Fusion, д.н.з. НОМЕР_1 , наданий ОСОБА_3 , визнано речовим доказом.

З протоколу допиту потерпілого ОСОБА_3 від 29.07.2025 року встановлено, що останній під час допиту зазначив, зокрема, що коли ОСОБА_6 застрибнув на капот автомобіля, він у цей час почав рух з метою уникнення фізичного насильства. Слідуючи заднім ходом він попросив чоловіка, щоб той зліз з капоту, але ОСОБА_6 відмовлявся. Під час слідування по вул. Ситова ОСОБА_6 погрожував дістати пістолет. Під час слідування зброї у ОСОБА_6 він не бачив.

З пояснень ОСОБА_9 встановлено, що останній зазначив, зокрема, що будь-яких намірів наносити удари та тілесні ушкодження водію, у нього не було, хотів тільки поговорити, щоб водій не порушував правила дорожнього руху. Будь-яких погроз в сторону водія не висловлював. Як йому стало відомо пізніше водієм був ОСОБА_3 , який неодноразово йому телефонував та хотів вирішити дане питання без поліції та просив його забрати заяву, щоб він не ніс відповідальності за свої дії. Також зазначив, що фізичною розправою та зброєю ОСОБА_3 та будь-кому він не погрожував.

Допитані 25.07.2025 року в якості свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підвередили у своїх допитах пояснення ОСОБА_6 та зазначили, що ніяких погроз в сторону ОСОБА_3 з його боку не було.

З висновку експерта №СЕ-19/108-25/17159-ЛД від 22.08.2025 року встановлено, що у застенографованих на с.3 протоколу огляду предмету від 25.07.2025 року текстах, а саме: «чоловік говорить: - зупинись блять?», «водій говорить: - спрыгни пожалуйста я тебя прошу спрыгни! Спрыгни! Ну спрыгни «чоловік говорить: - я маю пістолета я тебе вб`ю та... (нерозбірливо)», «водій говорить: - спрыгни пожалуйста! я тебя прошу я..., это нападение, я не знаю тебя, ты просто напал на мою машину, я адвокат! Я адвокат! Я прошу тебя спрыгни!...», «чоловік говорить: - зупинись... зупинись», «водій говорить: - я тебя прошу спрыгни я ниче... (нерозбірливо, істерика)... я зупиняюсь спрыгни, спрыгни!», «чоловік говорить: - я маю пістолет я тебе ... (нерозбірливо)», «водій говорить: - спрыгни я безоружный! Спрыгни пожалуйста я безоружный! Я безоружный! Спрыгни пожалуйста я безоружный! Зачем Вы на меня напали? Вы на меня напали!»» наявні мовленнєві ознаки погрози покарання. У застенографованих на с.2 протоколу огляду предмету від 25.06.2025 року текстах, а саме: «чоловік говорить : - Вийди з машини, з машини вийди кажу. чоловік говорить: - з машини вийди. чоловік говорить: давай поїхали. водій говорить: - отойди пожалуйста, (автомобіль в цей час продовжує рух) чоловік говорить: - я зараз пістолета дістану» і «чоловік говорить: - я зараз пістолета дістану водій говорить: - не надо ничего доставать пожалуйста», ймовірно, наявні мовленнєві ознаки непрямої погрози попередження.

29 серпня 2025 року дізнавачем винесено постанову про закриття кримінального провадження в порядку п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

У постанові дізнавачем, зокрема, зазначено, що дізнання враховує, що відповідальність за ст. 129 КК України може настати лише за погрозу вбивством. Погроза здійснити інші дії (наприклад, заподіяти тяжкі тілесні ушкодження, знищити майно) за ст.129 КК України кваліфікуватися не може, а також погроза повинна бути реальною, тобто сприйматися потерпілим як така, що може здійснитися. Отже, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 129 КК України, щодо якого здійснюється кримінальне провадження, є кримінальним проступком. Дослідивши зібрані докази і даючи їм правову оцінку, дізнання дійшло висновку, що обставини викладені у повідомленні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000251 від 24.07.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, а також отримані в ході досудового розслідування покази свідків, долучені документи мають істотне значення у кримінальному провадженні, однак навіть їх сукупність не містить беззаперечних даних про наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України, а тому викликають сумніви, щодо достовірності обставин, викладених у повідомленні про вчинення кримінального правопорушення.

У судовому засіданні були переглянуті 6 файлів з відеозаписами камери регістратора, який був встановлений на автомобілі Ford Fusion, д.н.з. НОМЕР_1 , що містяться на DVD-R диску, наданому ОСОБА_3 .

Посилання ОСОБА_3 і його представника на те, що досудове розслідування належним чином проведено не було, не заслуговує на увагу, оскільки дізнавачем дотримані вимоги кримінального процесуального закону, який згідно із ст.110 КПК України належним чином дослідив обставини кримінального провадження, надав їм належну правову оцінку та виклав в постанові про закриття кримінального провадження мотиви прийнятого рішення, яке за своїм змістом відповідає фактичним обставинам, встановленим під час досудового розслідування та містить обставини, які обумовлюють закриття кримінального провадження.

Дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

Дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення дізнавача (ч. 1, 4 ст. 40-1 КПК України).

Сторона обвинувачення при прийнятті процесуального рішення у вигляді закриття кримінального провадження керується власною оцінкою певних фактів, аналізує зібрані ними докази з точки зору їх достатності для встановлення події та складу кримінального правопорушення, достатності зібраних матеріалів для повідомлення певній особі про підозру тощо. У разі вичерпання можливостей для здобуття нових доказів та пересвідчення у тому, що в діях особи відсутні ознаки складу інкримінованого злочину, слідчий має право прийняти рішення про закриття кримінального провадження.

Дізнавач, слідчий, прокурор самостійно визначають коло доказів, які є достатніми для прийняття відповідного процесуального рішення.

Слідчий суддя дійшов висновку, що під час досудового розслідування використано всі існуючі процесуальні можливості щодо збирання і дослідження доказів, проведено необхідні процесуальні дії для встановлення фактичних обставин у кримінальному провадженні.

Склад будь-якого кримінального правопорушення включає у собі чотири обов`язкові складові елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного із вказаних елементів свідчить про відсутність в діянні будь-якої особи складу кримінального правопорушення.

У відповідності з ч. 1 ст. 129 КК України відповідальність за вказаною нормою настає за погрозу вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

Суб`єктивна сторона даного кримінального правопорушення характеризується прямим умислом: винний усвідомлює, що погрожує вбивством, що ця погроза здатна викликати у потерпілого побоювання за своє життя, і бажає цього.

З об`єктивної сторони кримінальне правопорушення проявляється у залякуванні потерпілого позбавленням його життя. Погроза вбивством має бути конкретною і реальною.

Дізнавачем дослідженні всі обставини, зазначені потерпілим, однак не було встановлено будь-яких фактів, які б свідчили про наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, в діях зазначеної скаржником особи. Дізнавачем також детально проаналізовані усі докази, проведено необхідні процесуальні дії та зроблено обґрунтований висновок за їх результатами, а тому вищевказані твердження скаржника не можуть слугувати підставою для скасування постанови про закриття кримінального провадження.

Під час проведення досудового розслідування дізнавачем, зокрема, в якості потерпілого було допитано ОСОБА_3 , свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , а також відібрано пояснення від ОСОБА_6 . Пояснення вказаних осіб не містять відомостей про наявність погроз вбивством на адресу ОСОБА_3 . Крім того, в експертизі зазначено про наявність погрози покарання і погрози попередження, що не є погрозою вбивством у розумінні ст. 129 КК України.

Також не є слушним посилання потерпілого на те, що дізнавач допитав свідків, які є заінтересованими особами, оскільки допитані свідки ОСОБА_10 і ОСОБА_11 у відповідності до ст. 67 КПК України були попереджені про кримінальну відповідальність, передбачену ст. ст. 384, 385 КК України, їм було роз`яснено права та обов`язки.

З матеріалів кримінального провадження № 0000251 випливає, що при проведенні досудового розслідування були ретельно перевірені обставини даного провадження, при цьому дізнавачем були встановлені обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, їм надано належну оцінку, досліджено та проаналізовано їх у сукупності, та відповідно до ст. 284 КПК України, прийнято рішення про закриття кримінального провадження.

Дізнавач дійшов висновку про закриття кримінального провадження з дотриманням вимог ст.9 КПК України, а викладені у постанові доводи та обставини відповідають вимогам ст.110 КПК України щодо вмотивованості та обґрунтованості процесуальних рішень.

Таким чином, дізнавачем обґрунтовано встановлена підстава для закриття кримінального провадження, передбачена ст.284 КПК України. При винесенні оскаржуваної постанови дізнавач у повній мірі було враховано вимоги КПК України, тому підстав для задоволення скарги та скасування постанови від 29 серпня 2025 року про закриття кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

З урахуванням наведеного вище, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 94, 110, 214, 284, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 від 29 серпня 2025 року про закриття кримінального провадження № 0000251, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.07.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя ОСОБА_1