Провадження № 1-кп/243/1264/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«20» листопада 2025 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує функціонування електронного судочинства в Україні в залі № 4 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження за № 0000319, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 04 листопада 2025 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло з Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону 18 листопада 2025 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Будапешт, Угорщина, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого,неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні немає, не є особою з інвалідністю, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, вогнеметник 1 штурмового відділення 3 штурмового взводу 12 штурмової роти НОМЕР_1 штурмового батальйону Військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України, «солдат», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-14 червня 2006 року Апеляційним судом Київської області за п.6 ч.2 статті 115, п.12 ч.2 статті 115, частина 4 статті 187, стаття 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років з додатковим покаранням у виді конфіскації майна. 11 липня 2019 року звільнений по відбуттю строку покарання.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 15 частина 2, статтею 309 частина 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Дослідивши Обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 15 частина 2, статтею 309 частина 1 КК України, тобто закінчений замах на незаконне придбання психотропної речовини без мети збуту, повністю згодний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами вчиненого ним проступку, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження, відповідно до ч. 2 ст. 302 КПК України, і у присутності захисника, адвоката ОСОБА_5 , подав до суду письмову Заяву про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

За результатами спрощеного провадження встановлено, що відповідно до Наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 282 від 05 жовтня 2025 року солдата ОСОБА_4 призначено на посаду вогнеметника 1 штурмового відділення 3 штурмового взводу 12 штурмової роти НОМЕР_1 штурмового батальйону Військової частини НОМЕР_2 .

Статтею 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» визначено, що діяння, пов`язані із придбанням, зберіганням, перевезенням, збутом рослин, включених до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770 (далі Переліку), що здійснюються у порушення порядку, встановленого законодавством про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори, є незаконними.

Згідно з вимогами ст. ст. 25-28 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» придбання, виготовлення, зберігання, перевезення та пересилання фізичними особами наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у будь-яких кількостях в цілях, не передбачених зазначеним Законом, забороняється.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року, діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин на території України дозволяється лише в цілях і в порядку, встановлених цим Законом, а в передбачених ним випадках у порядку, що встановлюється нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України.

Діяльність з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиць II Переліку згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого № 770 постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», здійснюється суб`єктами господарювання за наявності в них ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності, якщо інше не передбачено цим Законом.

Ліцензія на здійснення діяльності з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів видається за наявності відповідної матеріально-технічної бази, нормативно-технічної документації, кваліфікованого персоналу, умов для забезпечення обліку та схоронності наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також для забезпечення безпечності такої діяльності.

Згідно з затвердженим Кабінетом Міністрів України «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів» (постанова № 770 від 06 травня 2000 року) амфетамін віднесений до психотропних речовин, обіг якої обмежено (таблиця № 2, список № 2).

Згідно з таблицею 1 «Невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01 серпня 2000 року зі змінами, внесеними наказом Міністерства охорони здоров`я України № 634 від 29 липня 2010 року, дії пов`язані з незаконним обігом психотропної речовини, обіг якої обмежено амфетаміном, розміром від 0, 15 г, тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Проте, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в порушення наведених вимог законодавства та нормативно правових актів, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив злочин у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів за наступних обставин.

У зв`язку з виконанням завдань за призначенням, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України під час воєнного стану, Військова частина НОМЕР_2 дислокується на території Донецької області, де проходить військову службу солдат ОСОБА_4 .

Так, солдат ОСОБА_6 28 жовтня 2025 року у денний час доби (більш точного часу під час судового розгляду кримінального провадження встановити не виявилось можливим), перебуваючи у місці тимчасової дислокації підрозділу Військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_2 , діючи умисно, маючи протиправний умисел, спрямований на незаконне придбання для особистого вживання без мети збуту психотропної речовини, обіг якої обмежено амфетамін, за допомогою свого мобільного телефону замовив в інтернет-мережі у невстановленому в ході досудового розслідування чат-боті месенджеру «Телеграм», психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, після чого на свій мобільний телефон отримав смс-повідомлення з товарно-транспортною накладною ТОВ «Нова пошта» № 7757 про відправлення йому посилки, тим самим вчинив всі необхідні дії направлені на незаконне придбання психотропної речовини.

Так, 31 жовтня 2025 року в денний час доби, більш точного часу в ході судового розгляду кримінального провадження, встановити не виявилось можливим, солдат ОСОБА_4 на свій мобільний телефон отримав смс-повідомлення про прибуття посилки з ТТН № 7757 до відділення №1 ТОВ «Нова пошта» за адресою: Донецька область, Краматорський район, селище Билбасівка, вулиця Центральна, будинок 75-В, всередині якої знаходилася психотропна речовина, обіг якої обмежено амфетамін.

Продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, 04 листопада 2025 року солдат ОСОБА_4 достовірно знаючи, що раніше замовлена ним та відправлена на його ім`я посилка з ТТН № 7757, всередині якої знаходилася психотропна речовина, обіг якої обмежено амфетамін, прибула до вищевказаного відділення №1 ТОВ «Нова пошта» попросив свого співслужбовця ОСОБА_7 отримати вищевказану посилку та доставити йому до розташування Військової частини НОМЕР_2 , не повідомивши останньому про її протиправний вміст, зробивши переадресацію на його ім`я.

Далі 04 листопада 2025 року приблизно о 15 годині 00 хвилин військовослужбовець ОСОБА_7 , прибув до відділення №1 ТОВ «Нова пошта» за адресою: Донецька область, Краматорський район, селище Билбасівка, вулиця Центральна 75В, де отримав посилку з ТТН № 7757 свого співслужбовця ОСОБА_4 , всередині якої знаходилася психотропна речовина, обіг якої обмежено амфетамін.

Після чого, 04 листопада 2025 року приблизно о 15 годині 10 хвилин військовослужбовець ОСОБА_7 був зупинений співробітниками поліції біля відділення №1 ТОВ «Нова пошта» за адресою: Донецька область, Краматорський район, селище Билбасівка, вулиця Центральна 75В, для перевірки документів та особистих речей.

Цього ж дня, 04 листопада 2025 року в період часу з 17 години 56 хвилини до 18 годину 07 хвилин, військовослужбовець ОСОБА_7 , добровільно надав для огляду посилку з ТТН № 7757, яка належить ОСОБА_4 , в якій виявлено та вилучено фольгований згорток, в якому міститься психотропна речовина, обіг якої обмежено амфетамін масою 0,2070 г, який останній повинен був передати ОСОБА_4 .

Таким чином, солдат ОСОБА_4 вчинив усі можливі дії, необхідні для доведення кримінального правопорушення до кінця, але не закінчив його з причин, які не залежали від його волі, оскільки психотропна речовина була вилучена співробітниками поліції.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення кримінального проступку, передбаченого статтею 15 частина 2, статтею 309 частина 1 КК України закінчений замах на незаконне придбання психотропної речовини без мети збуту.

Законом № 2617-VIII внесено зміни до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 1 розділу II « Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII (далі - Закон № 2617-VIII) зазначений закон набрав чинність.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 12 КК України (в редакції від 1 липня 2020 року) визначено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Частиною 2 статті 12 КК України визначено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого статтею 15 частина 2, статтею 309 частина 1 КК України.

Санкцією ч. 1 статті 309 КК України передбачено застосування до винної особи покарання у вигляді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

З наведеного вбачається, що кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 є кримінальним проступком, відповідно до положень ч. 2 ст. 12 КК України.

Підпунктом 6 пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2617-VIII визначено, що з дня набрання чинності цим Законом у кримінальних провадженнях про злочини, які визначено як кримінальні проступки, що на день набрання чинності цим Законом призначені до судового розгляду чи перебувають на його розгляді, судовий розгляд здійснюється судом на загальних підставах з урахуванням вимог статей 381, 382 Кримінального процесуального кодексу України.

Частиною 2 статті 382 КПК України визначено, що вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Обставини вчинення вказаного кримінального проступку не оспорюються учасниками судового провадження, про що свідчить додана до обвинувального акту письмова Заява ОСОБА_4 , складена за участю захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5 .

Згідно з ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає Обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом Обвинувального акта.

Відповідно ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

На виконання вимог ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акту з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні додані

- реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000319 від 04 листопада 2025 року;

- Розписки обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника, адвоката ОСОБА_5 про отримання копії Обвинувального акту та копії Реєстру матеріалів досудового розслідування від 17 листопада 2025 року;

- Розписки обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 про отримання копії матеріалів дізнання від 17 листопада 2025 року;

- Заява обвинуваченого ОСОБА_4 щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згоди з розглядом Обвинувального акту у спрощеному провадженні, складена в присутності захисника, адвоката ОСОБА_5 .

- Протокол роз`яснення обвинуваченому права на розгляд Обвинувального акту у спрощеному порядку від 17 листопада 2025 року;

- матеріали досудового розслідування кримінального провадження.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 до суду для участі у судовому засіданні не з`явився, однак надав на адресу суду письмову заяву, в якій зазначив, що свою вину у вчиненні кримінального правопорушення він беззастережно визнає в повному обсязі, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального правопорушення встановлені в повному обсязі.

Також, у вказаній Заяві ОСОБА_4 зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд Обвинувального акта у спрощеному порядку, він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Крім того, в Заяві ОСОБА_4 вказав, що його згода на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, без його участі є добровільною та висловленою без будь-якого примусу.

Прокурор направив Клопотання в якому зазначив, що враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, то він згодний з розглядом Обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ст.ст. 381, 382 КПК України та просить суд розглянути кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000319 від 04 листопада 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого статтею 15 частина 2, статтею 309 частина 1 КК України у спрощеному порядку, без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, положення підпункту 6 пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2617-VIII, та те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, Заяву ОСОБА_4 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і погоджується з розглядом Обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого та його захисника ОСОБА_5 з урахуванням Заяви та Клопотання інших учасників судового провадження, суд прийшов до висновку, що Обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку визначеному статтями 381-382 КПК України, про що без виходу до нарадчої кімнати було постановлено відповідну Ухвалу.

При цьому, у відповідності до частини 4 статті 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Згідно з ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали кримінального провадження, надані органом досудового розслідування, керуючись вимогами КПК України щодо особливостей спрощеного провадження стосовно кримінальних проступків, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого статтею 15 частина 2, статтею 309 частина 1 КК України, доведена, при цьому дії обвинуваченого кваліфіковані вірно.

При обранні виду та міри покарання суд бере до уваги особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений раніше не судимий, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, вогнеметник 1 штурмового відділення 3 штурмового взводу 12 штурмової роти НОМЕР_1 штурмового батальйону Військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України, «солдат», за місцем проходження військової служби характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Згідно з вимогами КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 12 червня 2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

При визначенні міри покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризуючих його обставин, віднесення кримінального правопорушення законодавством до кримінальних проступків, характер, ступінь його суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченого.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду, надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

п.п.2,3 «при призначенні покарання, суди повинні всебічно враховувати фактичні обставини кримінального провадження у їх сукупності та визначати тяжкість конкретних злочинів враховуючи їх індивідуальний ступінь. Визначаючи ступінь тяжкості злочину судам необхідно виходити з особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб, кількість епізодів злочинної діяльності, характер та ступінь наслідків. Отже, ступінь тяжкості злочину визначається характером того діяння, яке було вчинено у конкретному випадку. На неї впливають різні об`єктивні та суб`єктивні обставини, зокрема цінність тих суспільних відносин на які посягає винний, тяжкість наслідків (характер посягання), спосіб посягання форма й ступінь вини наявність або відсутність кваліфікуючих ознак.»

Суд, призначаючи ОСОБА_4 покарання, також враховує вимоги ч.2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ст. 50 Кримінального кодексу України « Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні кримінального правопорушення і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.»

Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а також з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

З огляду на наведене, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу на користь держави.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 118 КПК України витрати на залучення експертів є процесуальними витратами.

Відповідно до ч.2 ст. 122 КПК України «Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

У відповідності з вимогами ч.2 ст. 124, п.2 ч.4 ст. 374 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, рішення про відшкодування процесуальних витрат у разі визнання особи винуватою зазначається у резолютивній частині вироку.

Згідно Довідки Донецького науково-дослідного експертно криміналістичного центру МВС України витрати на проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, за Висновком № СЕ-19/105-25/15651-НЗПРАП від 13 листопада 2025 року проведеної в кримінальному провадженні №0000319 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 листопада 2025 року складають 2228 грн 50 коп.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Питання про речові докази слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст.302, 369,370,373,374,381,382 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 15 частина 2, статтею 309 частина 1 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок на користь держави.

Захід забезпечення кримінального провадження відповідно до видів, передбачених ст. ст. 131, 176 КПК України не обирався та не застосовувався.

Стягнути з ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Будапешт, Угорщина, РНОКПП: невідомий, не є особою з інвалідністю, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, вогнеметник 1 штурмового відділення 3 штурмового взводу 12 штурмової роти НОМЕР_1 штурмового батальйону Військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України, «солдат», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави за проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів по кримінальному провадженню № 0000319, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 листопада 2025 року Висновок експерта № СЕ-19/105-25/ 15651- НЗПРАП від 13 листопада 2025 року, у розмірі 2228 грн 50 коп ( дві тисячі двісті двадцять вісім грн. 50 коп).

Речові докази по справі: психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, масою 0,3403 які долучено до матеріалів кримінального провадження № 0000319, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 листопада 2025 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 15 листопада 2025 року, що зберігаються у Камері схову при ВП№4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області за Квитанцією № 872 - у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України знищити.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. ст. 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Вирок постановлено, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області ОСОБА_8