В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.05.2025 м.Львів

Галицький районний суд м.Львова

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002296 від 26.07.2024 року, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Велика Михайлівка, Великомихайлівського району Одеської області, громадянина України, українця,осіта середня спеціальна, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та без фактичного місця проживання, раніше неодноразово судимого, востаннє вироком 09.12.2024 р. Сихівським районним судом м. Львова за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років,-

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_5 , 25 липня 2024 року близько 16.00 год., перебуваючи в закладі громадського харчування «Містечко Темпо», що за адресою м. Львів, вул. Менцинського, 12, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення та в умовах воєнного стану, який введений на території України на підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, який неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав із сумки світлого кольору із зображенням єдинорога і надписом «I don't believe in humans», яка знаходилась у підсобному приміщенні, вхід у який дозволено лише персоналу, дві сумки, які належали ОСОБА_7 : а саме сумку чорного кольору, невеликого розміру, чоловічу, виготовлену зі шкіряного матеріалу з двома замками, вартістю 150 гривень. У даній сумці знаходились: паспорт громадянина України, виданий ім`я ОСОБА_8 ; паспорт громадянина України, виданий на ім?я ОСОБА_9 ; військовий квиток виданий на ім?я ОСОБА_9 ; до військового квитка приписне посвідчення на ім?я ОСОБА_9 , які не становлять матеріальної цінності. Окрім цього, викрав грошові кошти в сумі 400 гривень - 20 купюр номіналом по 20 гривень; гаманець, чорного кольору, чоловічий, виготовлений зі шкіри, квадратної форми, вартістю 150 грн., у якому знаходились 200 євро, 4 купюри номіналом по 50 євро, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 25.07.2024 становить 8 940,88 грн. та 750 доларів США - 15 купюр номіналом по 50 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 25.07.2024 становить 30 913,05 грн. У вище описаній сумці знаходились ювелірні вироби, а саме: каблучка виготовлена із золота з лебедями, вагою 2,5г., вартістю 6500 грн., ланцюжок виготовлений із золота, вагою 7,00г, вартістю 30000 грн., хрестик виготовлений із золота, вагою 0,50г, вартістю 4000 грн., ланцюжок виготовлений із золота, який був порваний, вагою 1,20г, вартістю 2000 грн.

Окрім вище переліченого, ОСОБА_10 викрав другу сумку, коричневого кольору, прямокутної та невеликої форми, із замінного шкіряного матеріалу, з дефектами, а саме прошита на ручці, з подряпинами, вартістю 50 грн., в якій знаходились грошові кошти в сумі 2000 гривень різним номіналом (1 купюра 1000 гривень, інші 50, 20, 100); дві банківські картки «ОЩАДБАНК», одна належить ОСОБА_8 , № НОМЕР_1 , два флеш-носії, один 8 ГБ, вартістю 150 грн., та 32 ГБ, вартістю 250 грн., мобільний телефон марки «Realme RMX3830», кольору mint green (зеленого), НОМЕР_2 , IMEI2 НОМЕР_3 вартістю 4500 гривень, з карточками мобільних операторів: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , які вартості не представляють, дисконтні картки, які вартості не представляють, а також невеличкий гаманець, для зберігання копійок, вартістю 100 грн. та ключі від квартири, вартістю 500 грн.

Вказаними діями ОСОБА_5 завдав потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 90 403, 93грн.

Таким чином ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_5 , 25 липня 2024 року близько 16.00 год., перебуваючи в закладі громадського харчування «Містечко Темпо», що за адресою м. Львів, вул. Менцинського, 12, діючи умисно, незаконно заволодів паспортом, виданим на ім`я ОСОБА_7 та паспортом, виданим на ім`я ОСОБА_9 , що відповідно до примітки до ст. 358 Кримінального кодексу України, є офіційним документом.

Таким чином, ОСОБА_5 , вчинив незаконне заволодіння паспортом шляхом викрадення, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 357 КК України.

Окрім цього, 15 серпня 2024 року близько 18.36 год., ОСОБА_5 , перебуваючи в закладі «Тітонька Софі», що за адресою м. Львів, вул. Друкарська, 6А, повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення та в умовах воєнного стану який введений на території України на підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, який неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав із барної стійки мобільний телефон, який належав ОСОБА_11 , марки «Samsung», моделі A030s, IMEi1: НОМЕР_6 , IMEi2: НОМЕР_7 , чорного кольору вартістю 5 799, в чохлі бордового кольору вартістю 100 гривень, з сім-картою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_8 , яка не становить матеріальної цінності.

Вказаними діями ОСОБА_5 завдав потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму - 5899 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 , після роз`яснення суті обвинувачення, визнавши себе винним, підтвердив вищезазначені обставини та надав суду показання про те, що все викладене в обвинувальному акті відповідає дійсності та ним не оспорюється. У вчиненому щиро розкаявся та просив суд суворо його не карати, вказавши, що повністю усвідомив протиправність своїх дій.

Від потерпілих надійшли на адресу суду заяви про розгляд справи без їх участі.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно усіх фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що сторонами провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, роз`яснивши обвинуваченому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) повторно, в умовах воєнного стану та вчинив незаконне заволодіння паспортом шляхом викрадення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та обставини, при яких таке вчинено.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання - не встановлено.

Щодо особи обвинуваченого, то встановлено, що ОСОБА_5 на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, раніше неодноразово судимий.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі та в межах санкції ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі, оскільки останній, будучи неодноразово судимим, в тому числі за злочини проти власності, повторно вчинив злочин проти власності в умовах воєнного стану, відтак виправлення останнього, на думку суду, можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Крім того встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 вироком Сихівського районного суду м. Львова від 09.12.2024 р. засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років засуджений.

Відповідно до ч. 4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст.72 цього Кодексу.

З врахуванням наведеного, при призначенні покарання ОСОБА_5 слід застосувати норми ч. 4 ст. 70 КК України.

Відтак, остаточне покарання ОСОБА_5 необхідно призначити на підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань у виді позбавлення волі.

У вказаному кримінальному провадженні до обвинуваченого ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину зокрема: ОСОБА_7 - про стягнення з ОСОБА_5 завданої вчиненням кримінального правопорушення майнової шкоди, у розмірі 99403 (дев`яносто дев`ять тисяч чотириста три) грн., 93 (дев`яносто три) коп.

Оцінивши позовні вимоги цивільного позивача, дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.

Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Обвинувачений ОСОБА_5 заявлений цивільний позов ОСОБА_7 визнав в повному обсязі, відтак суд приходить до висновку про його задоволення.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Питання речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст. 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України - 5 (п`ять) років 2 (два) місяці позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 357 КК України - 2 (два) роки обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Сихівського районного суду м.Львова від 09.12.2024 р., яким його засуджено до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 - рахувати з моменту приведення вироку до виконання, зарахувавши у строк відбуття покарання частково відбуте за попереднім вироком Сихівського районного суду м.Львова від 09.12.2024.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: невідомий) на користь ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: невідомий) - в рахунок відшкодування майнової шкоди 90 403 (дев`яносто тисяч чотириста три) грн. 93 (дев`яносто три) коп.

Речові докази, а саме:

- мобільний телефон бірюзового кольору, марки «reaime C51» модель RMX3830, IMEI1: НОМЕР_9 , IMEI2: НОМЕР_3 , із сімкартою «Лайфсел» - залишити у власності ОСОБА_13 , згідно розписки від 27.09.2024;

- DVD-R диск ємкістю 4.7 GB - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1