ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/22809/25

Провадження № 11-сс/820/432/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000765 від 09 червня 2025 року, за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 серпня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 15 серпня 2025 року задоволено частково клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування особливо тяжких злочинів ГУНП в Хмельницькій області майора поліції ОСОБА_8 , погоджене з прокурором відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000765 від 09 червня 2025 року до підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2, 3 ст.307 КК України

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Ярмолинці, Хмельницького району Хмельницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з вищою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, ФОП, раніше не судимого,

та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 10 жовтня 2025 року включно.

Строк дії ухвали постановлено рахувати до 10 жовтня 2025 року включно.

Захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 серпня 2025 року та постановити нову ухвалу, якою змінити обраний відносно ОСОБА_7 запобіжний захід тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід та визначити розмір застави у разі обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Уважав, що рішення суду першої інстанції є незаконним.

Зокрема, наголошував на тому, що згідно з ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Разом з тим, посилався на те, що об`єктивно відсутні ризики, які лягли в основу ухвали Хмельницького міськрайонного суду, запобіжний захід щодо підозрюваного має бути змінений на більш м`який.

Окрім того, підозрюваний ОСОБА_7 є людиною працездатного віку, одружений, має сталі соціальні зв`язки.

Також відповідно до тексту самого клопотання слідчий наводив обставини вчинення лише кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, самі ж епізоди нібито вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, не вказуються, саме тому сторона захисту вважала, що існують передумови, що слідчий та прокурор не впевнені у наявності в діях підозрюваного складу кримінального правопорушення. Тому в силу ч.4 ст.183 КПК України суд першої інстанції мав би визначити розмір застави, бо міг розглядати справу в межах лише клопотання про обрання запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_6 , які підтримали доводи апеляційної скарги з викладених у ній мотивів; заперечення прокурора ОСОБА_5 щодо доводів апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

15 серпня 2025 року старший слідчий в особливо важливих справах відділу розслідування особливо тяжких злочинів ГУНП в Хмельницькій області майор поліції ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді місцевого суду з клопотанням, погодженим з прокурором відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.1, 2, 3 ст.307 КК України, посилаючись на те, що існують передбачені ст.177 КПК України ризики: переховування від органів досудового розслідування та суду;незаконного впливу на свідків та іншого підозрюваного у даному кримінальному провадженні; вчинення інших кримінальних правопорушень, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий зазначав, що в провадженні слідчого управління ГУНП в Хмельницькій області перебуває кримінальне провадження №0000765 від 09 червня 2025 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2, 3 ст.307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , діючи всупереч Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», маючи умисел на незаконне придбання, зберігання та збут наркотичних засобів, з корисливих мотивів, у невстановлений на даний час досудовим розслідуванням час місце та спосіб, незаконно придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи наркотичний засіб «канабіс», обіг якого обмежено, який у подальшому розфасував у окремі пакуванні, з метою здійснення їх подальшого пересилання з метою збуту, а також збуту за допомогою логістичних послуг ТОВ «Нова пошта» та які ОСОБА_7 зберігав при собі з метою збуту до 14 липня 2025 року.

Окрім того, ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання та збут психотропних речовин, з корисливих мотивів, умисно, повторно, у невстановлений на даний час досудовим розслідуванням час місце та спосіб, незаконно придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено МДМА (3,4-метилен-діоксиметамфетамін), яку в подальшому помістив до окремого упакування, з метою здійснення подальшого пересилання зметою збуту, а також збуту за допомогою логістичних послуг ТОВ «Нова пошта» та який ОСОБА_7 зберігав при собі з метою збуту до 16 липня 2025 року.

Також, ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання та збут психотропних речовин, з корисливих мотивів, умисно, повторно, попередньо домовився із невстановленою на даний час досудовим розслідуванням особою про придбання в неї особливо небезпечної психотропної речовини, обіг яких заборонено 4-ММС (4- метилметкатинон), за допомогою логістичних послуг ТОВ «Нова пошта».

Відповідно до ст.ст.131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Стороною обвинувачення доведено та слідчим суддею місцевого суду враховано, що ризики є дійсними і вони виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

Урахувавши дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , наявність підстав для застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано частково задовольнив клопотання із наведенням в ухвалі мотивів такого рішення.

Із наданих матеріалів убачається, що ОСОБА_7 , обґрунтовано підозрюється, зокрема й у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, а тому, зважаючи на покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у випадку визнання його винуватим, співставляючи можливі негативні для нього наслідки у вигляді засудження до покарання у виді позбавлення волі, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення, є достатньо високим.

Окрім того, підозрюваний ОСОБА_7 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та незаконно впливати на покази свідків та інших підозрюваних, з метою зміни останніми показів.

За таких обставин колегія суддів уважає, що наявні передбачених ст.177 КПК України, ризики: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні; знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення

Як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду провадження сторона обвинувачення довела, що застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується виключно задля запобігання встановленим ризикам, факт існування яких є доведеним стороною обвинувачення у суді першої та апеляційної інстанції.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом від 03 червня 2025 року з додатками, протоколом про результати проведення оперативно-технічного заходу - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 04 червня 2025 року, висновком експерта № СЕ-19/123- 25/10959-НЗПРАП від 04 серпня 2025 року, протоколом огляду від 22 липня 2025 року, висновком експерта № СЕ-19/123- 25/10966-НЗПРАП від 04 серпня 2025 року, протоколом огляду від 22 липня 2025 року, висновком експерта № СЕ-19/123- 25/11395-НЗПРАП від 04 серпня 2025 року, протоколом огляду від 05 серпня 2025 року, висновком експерта № СЕ-19/123- 25/11394-НЗПРАП від 04 серпня 2025 року, протоколом огляду від 07 серпня 2025 року, протоколом огляду грошових коштів від 03 серпня 2025 року, протоколом огляду покупця від 03 серпня 2025 року, 04 серпня 2025 року, протоколом огляду від 04 серпня 2025 року, протоколами про результати здійснення НСРД - виїмка кореспонденції, негласне отримання зразків, необхідних для порівняльного дослідження від 16 липня 2025 року та іншими матеріали кримінального провадження.

Визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України»), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

На даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу і слідчий суддя вважає її достатньою для продовження запобіжного заходу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови»). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого.

Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, Європейський суд з прав людини зазначав, що право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Наразі перевірено відповідність змісту клопотання вимогам закону та з`ясовано питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Колегія суддів звертає увагу, що запобіжний захід тримання під вартою застосовується лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, за наявності достатніх підстав уважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від органів досудового розслідування та суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Більш м`які, альтернативні запобіжні заходи з огляду на високу суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення на цій стадії кримінального провадження не становитимуть достатнього стримуючого припису для підозрюваного.

Доводи про те, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків саме для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд до уваги не бере з таких підстав.

Наявність ризиків у межах кримінального провадження, ґрунтується не на припущеннях, а на реальних фактичних даних, наведених у поданому клопотанні та доведених прокурором у судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій.

До того ж запобіжний захід є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому.

Стороною обвинувачення такі ризики відповідно до ст.177 КПК України доведені, які в сукупності із обґрунтованою підозрою у вчиненні кримінального правопорушення стали підставою для застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що відповідає характеру суспільного інтересу в даному випадку.

Підлягають відхиленню посилання захисника на соціальні зв`язки підозрюваного, оскільки вказане не є беззаперечною підставою, відповідно до вимог КПК України, для зміни обраного йому запобіжного заходу, оскільки вони враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні.

Окрім того, враховано те, що ОСОБА_7 є раніше несудимою особою, має постійне місце проживання, є фізичною особою підприємцем, одружений, має на утриманні малолітню дитину, активно займається громадською та волонтерською діяльністю.

Однак, ці обставини не є достатніми підставами для відмови у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Колегія суддів звертає увагу, що вказані обставини не були стримуючими факторами від вчинення дій, що стали підставою для підозри ОСОБА_7 у вчиненні особливо тяжкого злочину в сфері обігу психотропних речовин, що становить підвищену суспільну небезпечність.

Тому обрання щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, на думку апеляційного суду, не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних рішень у провадженні.

Судом першої інстанції повною мірою враховано положення п.5 ч.4 ст.183 КПК України та не визначено розмір застави, адже ОСОБА_7 інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

За таких обставин, колегія суддів уважає ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування судового рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 422, 423 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 серпня 2025 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 10 жовтня 2025 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3