Справа № 953/3815/25
н/п 1-кс/953/3201/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2025 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання слідчого СВ Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000687 від 21.04.2025 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Берди Чкалівського району Чкалівської області, громадянина України, росіянина, із середньою-спеціальною освітою, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, раніше не судимий,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження :

прокурора ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

23.04.2025 до суду надійшло клопотання слідчого СВ Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000687 від 21.04.2025 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим відділом Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000687 від 21.04.2025 за ознаками складів кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 21.04.2025, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виник злочинний умисел на умисне протиправне позбавлення життя з корисливих мотивів ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка здійснює свою діяльність у торгівельному павільйоні № НОМЕР_1 на території торгівельного майданчика «Геліос», який в свою чергу знаходиться на території ринку «Барабашово», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Раєвської, 15, у тому числі здійснює обмін валют, про що достеменно відомо ОСОБА_5 , а саме останній з метою покращення свого матеріального становища, вирішив заволодіти грошовими коштами ОСОБА_7 , шляхом позбавлення життя останньої.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_5 , 21.04.2025 близько 10:40, на власному автомобілі марки «CHERY AMULET», державний номерний знак НОМЕР_2 , маючи при собі газовий балончик з рідиною сльозогінно-дратівливої дії «Pepper» та ніж, прибув на територію ринку «Барабашово» у м. Харкові. Після чого, ОСОБА_5 прийшов до вищевказаного торгівельного павільйону №10, де знаходилась тільки ОСОБА_7 , та зайшов всередину.

Так, ОСОБА_5 , 21.04.2025 близько 10:55, продовжуючи реалізацію вищевказаного злочинного умислу, спрямованого на умисне протиправне позбавлення життя з корисливих мотивів ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні вказаного торгівельного павільйона №10 та володіючи вказаною інформацією стосовно діяльності останньої, в тому числі пов`язаною з обміном валют, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи реальну можливість настання тяжких наслідків у вигляді смерті останньої, свідомо допускаючи й бажаючи настання таких наслідків, розпилив в обличчя ОСОБА_7 вищевказаний газовий балончик з рідиною сльозогінно-дратівливої дії, тим самим намагаючись подолати опір останньої.

Після чого, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію вищевказаного злочинного умислу, спрямованого на умисне протиправне позбавлення життя з корисливих мотивів ОСОБА_7 , діючи умисно, тримаючи в правій руці ніж, з силою, наніс ОСОБА_7 не менше 13 ударів, у тому числі в ділянки життєво важливих органів, а саме: обличчя та шиї, спричинивши останній колото-різані поранення, від яких ОСОБА_7 на місці померла. У подальшому, ОСОБА_5 незаконно заволодів грошовими коштами, які знаходились в коробці біля сходів у приміщенні вищевказаного торгівельного павільйону № НОМЕР_1 та належали ОСОБА_7 , а саме в сумі 75 120 (сімдесят п`ять тисяч сто двадцять) грн. та 225 (двісті двадцять п`ять) Євро, що згідно курсу НБУ станом на 21.04.2025 становить 10 581 грн.

Після чого, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, обернувши грошові кошти в сумі 85 701 (вісімдесят п`ять тисяч сімсот одна) грн., якими незаконно заволодів на власну користь і розпорядившись ними на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.6 ч.2 ст.115 КК України, - умисне вбивство вчинене з корисливих мотивів.

Крім того, 21.04.2025, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виник злочинний умисел на здійснення нападу з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поєднаного із насильством, небезпечним для життя та здоров`я останньої, поєднаний з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , яка здійснює свою діяльність у торгівельному павільйоні № НОМЕР_1 на території торгівельного майданчика «Геліос», який в свою чергу знаходиться на території ринку «Барабашово», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Раєвської, 15, у тому числі здійснює обмін валют, про що достеменно відомо ОСОБА_5 , а саме останній з метою покращення свого матеріального становища, вирішив заволодіти грошовими коштами ОСОБА_7 , шляхом здійснення розбійного нападу на останню.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_5 , 21.04.2025 близько 10:40, на власному автомобілі марки «CHERY AMULET», державний номерний знак НОМЕР_2 , маючи при собі газовий балончик з рідиною сльозогінно-дратівливої дії «Pepper» та ніж, прибув на територію ринку «Барабашово» у м. Харкові. Після чого, ОСОБА_5 прийшов до вищевказаного торгівельного павільйону №10, де знаходилась тільки ОСОБА_7 , та зайшов всередину, тим самим проникнувши у вказане приміщення.

Так, ОСОБА_5 , 21.04.2025 близько 10:55, продовжуючи реалізацію вищевказаного злочинного умислу, спрямованого на здійснення нападу з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поєднаного із насильством, небезпечним для життя та здоров`я останньої, в умовах воєнного стану, знаходячись у приміщенні вказаного торгівельного павільйона №10 та володіючи вказаною інформацією стосовно діяльності останньої, в тому числі пов`язаною з обміном валют, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи реальну можливість настання тяжких наслідків у вигляді нанесення тяжких тілесних ушкоджень останній, свідомо допускаючи й бажаючи настання таких наслідків, розпилив в обличчя ОСОБА_7 вищевказаний газовий балончик з рідиною сльозогінно-дратівливої дії, тим самим намагаючись подолати опір останньої.

Після чого, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію вищевказаного злочинного умислу, спрямованого на здійснення нападу з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поєднаного із насильством, небезпечним для життя та здоров`я останньої, діючи умисно, в умовах воєнного стану, тримаючи в правій руці ніж, з силою, наніс ОСОБА_7 не менше 13 ударів, у тому числі в ділянки життєво важливих органів, а саме: обличчя та шиї, спричинивши останній колото-різані поранення, від яких ОСОБА_7 на місці померла. У подальшому, ОСОБА_5 незаконно заволодів грошовими коштами, які знаходились в коробці біля сходів у приміщенні вищевказаного торгівельного павільйону № НОМЕР_1 та належали ОСОБА_7 , а саме в сумі 75 120 (сімдесят п`ять тисяч сто двадцять) грн. та 225 (двісті двадцять п`ять) Євро, що згідно курсу НБУ станом на 21.04.2025 становить 10 581 грн.

Після чого, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, обернувши грошові кошти в сумі 85 701 (вісімдесят п`ять тисяч сімсот одна) грн., якими незаконно заволодів на власну користь і розпорядившись ними на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у інше приміщення, вчинений в умовах воєнного стану, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

21.04.2025 о 14:43 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України.

Причетність ОСОБА_5 до скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, якими обґрунтовується пред`явлена підозра, а саме: даними протоколу огляду місця події від 21.04.2025 за адресою: АДРЕСА_3 ; даними протоколу огляду місця події від 21.04.2025 за адресою: АДРЕСА_4 ; даними протоколу обшуку квартири від 21.04.2025 за адресою: АДРЕСА_2 ; даними протоколу обшуку автомобіля ТМ «CHERY» моделі «AMULET», д.н.з. НОМЕР_3 , бежевого кольору, 2006 року випуску, VIN: НОМЕР_4 від 21.04.2025; даними протоколу затримання особи підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 21.04.2025; даними протоколу допиту потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від 21.04.2025; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від 21.04.2025; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 від 21.04.2025; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 від 21.04.2025; даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 від 21.04.2025; даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_11 від 21.04.2025; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 від 21.04.2025; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 від 21.04.2025; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9 від 21.04.2025; даними протоколу огляду предмета від 21.04.2025.

Обґрунтованість повідомленої підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду.

На даний час у органу досудового розслідування наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які вказують на те, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий вказує, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду існує на тій підставі, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які законом передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі строком від 10 до 15 років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна, що свідчить, про можливі спроби ухилення від кримінальної відповідальності.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, існує на тій підставі, що підозрюваному відомі анкетні дані місця мешкання свідків та потерпілого, що свідчить про реальну можливість вчинення спроб неправомірного впливу на останніх з метою надання необхідних підозрюваному показів або відмови від дачі показів в майбутньому, враховуючи вимоги ст. 23 КПК України.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України існує на тій підставі, що характер та фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_5 злочинів, в тому числі їх тяжкість, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку та можливість вчинення останнім інших кримінальних правопорушень.

З урахуванням доведеності обґрунтованої підозри та фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, їх тяжкості та особи підозрюваного, орган досудового розслідування приходить до висновку, що для досягнення цілей, визначених ст.177 КПК України, стосовно підозрюваного має бути обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Прокурор, слідчий в судовому засіданні підтримали зазначене клопотання в повному обсязі, просили його задовольнити, застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, посилаючись на обґрунтованість пред`явленої підозри, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, які зможуть запобігти вищезазначеним ризикам.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні причетність до вчинення кримінального правопорушення визнав частково. Пояснив, що 21 квітня йому треба було поміняти гроші, з собою було 230 євро. Він приїхав на Барабашово до жінки, яка раніше йому міняла кошти. Зазвичай обмін проводився на вулиці, однак цього разу вони зайшли у павільйон та жінка закрила за собою двері. Після цього він дав їй одну купюру, вона взяла її та відійшла, сказала почекати. Потім він зазначив, що у нього є ще грошові кошти, які він планує обміняти, на що вона зазначила, що треба зачекати іншу особу, після чого вона зможе йому обміняти всі кошти. Він сказав, щоб вона повернула йому купюру, яку він надав раніше, та він піде. Жінка почала підходити до нього ближче, він дістав газовий балончик і знову зазначив, щоб повернули йому кошти, вона схватила його за руку, після чого він скористався газовим балончиком та взяв у праву руку ніж, який лежав на столі. Жінка почала бити його по голові руками, повалила його на підлогу та притиснула шию, після чого він почав тикати її ножем, скільки разів не пам`ятає, бо це було машинально. Після чого піднявся, забрав 2 пачки грошей, які лежали на полиці, та повіз їх додому, скільки там було грошей не знає, не рахував їх. Навіщо взяв гроші не знає. Ніж викинув з вікна транспортного засобу. Коли виїжджав з території Барабашово. Заперечував проти застосуваня запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, зазначила, що її підзахисний визнає причетність, співпрацює зі слідством, що планує робити і далі. З урахуванням неналежного стану здоров`я, наведені у клопотанні ризики є недоведеними. Прокурором у клопотанні не зазначено чому не може бути застосовано більш мякий запобіжний захід. Просила врахувати, що ОСОБА_5 є особою похилого віку, одружений, пенсіонер, в умовах позбавлення волі не зможе слідкувати за станом свого здоровя, а тому просила застосувати більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Вислухавши думки учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали клопотання, керуючись принципом правової визначеності, відповідно до положень ст. 183, 331 КПК України, суд доходить наступного висновку.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Cлідчим відділом Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000687 від 21.04.2025 за ознаками складів кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України.

21.04.2025 о 14:43 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 21.04.2025 повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України.

Щодо наявності обґрунтованої підозри.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК України).

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Стаття 277 КПК України визначає вимоги до змісту повідомлення про підозру як процесуального документа. Так, повідомлення про підозру, окрім інших відомостей, має містити зміст підозри.

Достатність належить до оціночної категорії, тому в кожному кримінальному провадженні за внутрішнім переконанням слідчий, детектив, прокурор вирішують питання про достатність рівня підозри, обґрунтування якої (тобто її зміст) лягає в основу процесуального документа. Повідомлення про підозру це суб`єктивне, засноване на відповідній структурі складу злочину, формулювання обвинувачення у формі певної тези, яка лише у процесі досудового розслідування в повному обсязі може перерости у твердження у вигляді обвинувального акта.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

З матеріалів, доданих до клопотання вбачається, що 21.04.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації її дій, виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, які перелічені вище у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливої причетності до вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України.

У світлі обставин цього кримінального провадження досліджених матеріалів достатньо для того, щоб у рамках судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про застосування запобіжного заходу, дійти висновку про наявність «обґрунтованої підозри».

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття "обґрунтована підозра" як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України" (заява N42310/04, рішення від 21 квітня 2011 року, остаточне 21.07.2011)), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

При цьому повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

Слідчий суддя наголошує, що при вирішенні питання щодо існування обґрунтованої підозри у розрізі наявності підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження чи продовження строку його дії, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначення вірогідності та достатності підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Висновок про обґрунтованість підозри не констатує винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинів та відповідно не порушує принципу «презумпції невинуватості».

Щодо наявності ризиків.

Частиною 5 ст. 9 КПК визначено, що кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Прецедентне право Європейської конвенції з прав людини сформулювало підстави, за наявності яких допускається безперервне тримання особи під вартою.

До цих підстав віднесені: наявність ризику, що підозрюваний не з`явиться до суду; вчинить дії, які перешкоджають правосуддю; скоїть інше кримінальне правопорушення; стане причиною громадських заворушень (Tiron v. Romania, § 37; Smirnova v. Russia, § 59; Piruzyan v. Armenia, § 94).

Ризик переховування обвинуваченого від суду, крім суворості покарання, має оцінюватись також з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити цей ризик, або продемонструвати, що він наскільки незначний, що не виправдовує попереднє ув`язнення особи. (Panchenko v. Russia, § 106).

Вказаний ризик підлягає врахуванню у світлі таких чинників, як характер людини, його моральні принципи, місце мешкання, робота, сімейні зв`язки та будь-які інші зв`язки з країною, у якій ведеться її переслідування. (Becciev v. Moldova, § 58).

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Clooth v. Belgium» серйозність звинувачень може примусити судові органи помістити обвинуваченого під варту з метою попередження спроб подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб цей ризик був очевидним, а захід таким, що відповідає обставинам справи, зокрема, минулому та особі обвинуваченого.

Вказані підстави враховані у національному законодавстві.

Зокрема, згідно зі ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний врахувати ризики неправомірної процесуальної поведінки, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність у нього родини та утриманців, його репутацію тощо.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, суд відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати проведенню досудового слідства та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Надаючи оцінку можливості ОСОБА_5 переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання за вчинення інкримінованих злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є : п.6 ч.2 ст.115 КК України є особливо тяжким злочином за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна; ч.4 ст.187 КК України є особливо тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна, може вдатися до відповідних дій. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення у судовому засіданні доведений можливий ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 за необхідності зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

У свою чергу сторона захисту не змогла навести достатні аргументи того, щоб взагалі виключити такий ризик.

Водночас, окрім врахування ступеня тяжкості кримінального правопорушення, яке інкриміноване ОСОБА_5 , не залишається поза увагою слідчого судді те, що Указом Президента України № 64/2022 на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан. Також вимоги ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та роз`яснення, надані Верховним Судом у листі від 03.03.2022 р. N 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», де у п. 8 зазначено, що як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні.

Наведені вище обставини у сукупності дають підстави стверджувати, що підозрюваний у разі не обрання запобіжного заходу, який належним чином не забезпечить виконання покладених на нього обов`язків, зможе за необхідності переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Співставлення негативних для підозрюваного наслідків переховування у виді його покарання у невизначеному майбутньому, тобто після його можливого затримання, із засудженням до покарання у разі доведення прокурором його винуватості у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, потерпілого слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

В свою чергу, частиною 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Показання, отримані під час допиту підозрюваного, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо у такому допиті брав участь захисник, а хід і результати проведення допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

За таких обставин ризик впливу на свідків, потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Покази потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та можуть суттєво вплинути на становище ОСОБА_5 , як підозрюваного, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що останній наділений потенційною можливістю впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Наведені обставини формують у слідчого судді переконання щодо наявності ризику впливу на учасників цього кримінального провадження.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення суд враховує обставини вчинених кримінальних правопорушень, а тому вказаний ризик повністю виключити неможливо.

Щодо доводів захисника про відсутність вказаних ризиків, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винуватим, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, суду, впливу на свідків, потерпілого, спростовують доводи захисту про відсутність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: 1) переховування від органів досудового розслідування та суду; 2) незаконного впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні; 3) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Враховуючи, що злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 належать до категорії особливо тяжких, у зв`язку з наявністю встановлених у судовому засіданні ризиків, слідчий суддя переконаний, що застосування більш м`яких запобіжних заходів таких, як особисте зобов`язання, особиста порука або ж домашній арешт не забезпечить можливості здійснення дієвого контролю за поведінкою підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків з урахуванням обставин інкримінованих злочинів, а також даних про особу підозрюваного, які не стали для нього стримуючим фактором.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, доводи учасників, відомості про особу підозрюваного, який має середню спеціальну освіту, одружений, пенсіонер, має постійне місце проживання, раніше не судимий, суд дійшов висновку, що всі зазначені обставини в сукупності свідчать про те, що єдиним запобіжним заходом, адекватним особі підозрюваного, здатним забезпечити його належну поведінку та запобігти встановленим ризикам, є тримання під вартою.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків. Разом з тим, враховуючи наявність ризиків, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: наявність даних, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, які є особливо тяжкими, за які передбачено законом покарання у виді позбавлення волі строком від 10 до 15 років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому слідчий суддя застосовує відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 58 днів, в межах строку досудового розслідування, тобто до 19 червня 2025 року включно.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.

За таких обставин клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Згідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначає розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Згідно ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

З огляду на характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 та керуючись правилом п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя не визначає розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 197, 372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000687 від 21.04.2025 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на строк 58 (п`ятдесят вісім) днів в межах строку досудового розслідування , тобто до 19 червня 2025 року, без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою обчислювати з 21 квітня 2025 року до 19 червня 2025 року.

Встановити строк дії даної ухвали до 19 червня 2025 року.

Копію ухвали надіслати учасникам судового провадження та керівнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» - для виконання.

Зобов`язати слідчого СВ Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_5 про тримання під вартою останнього.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_5 в той же строк, але з моменту вручення копії ухвали суду.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1