Справа № 175/69/25
Провадження № 1-кп/175/7/25
24 квітня 2025 року селище Слобожанське Дніпровського
району Дніпропетровської області
Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ, Донецької області, громадянина України, із середньою освітою, який офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на утримані малолітніх дітей не має, раніше не судимого, який не має зареєстрованого місця мешкання, фактично мешкає за адресою за адресою: АДРЕСА_1 ;
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Слов`янськ, Донецької області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, який офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на утримані малолітніх дітей не має, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 та фактично мешкає за адресою АДРЕСА_4
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -
прокурора ОСОБА_6 (дистанційно)
захисників адвокатів ОСОБА_7 (дистанційно), ОСОБА_8 (дистанційно),
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_3 (дистанційно), ОСОБА_5 (дистанційно),-
Прокурором в судовому засіданні заявлене клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Дніпровська УВП (№4)» терміном на 60 днів з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб станом на 01.01.2025, оскільки строк його дії завершується 01.05.2025 року та до зазначеної дати немає можливості розглянути провадження по суті.
В обгрунтування заявленого клопотання прокурор покликався, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, що були враховані при обрані обвинуваченим запобіжного заходу на стадії досудового розслідування, не відпали: останнім пред`явлено обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, під загрозою можливого покарання обвинувачені можуть переховуватись від суду, можуть перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на свідків, є ризик вчинення обвинуваченими нового кримінального правопорушення. Інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_7 заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши сторони кримінального провадження, суд встановив таке.
У відповідності до положень ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання зазначеним спробам.
На виконання вказаних вимог Закону судом встановлено, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні тяжких злочинів, покарання у разі доведеності вини останніх передбачено у виді позбавлення волі до 10 років з конфіскацією майна. Тобто зазначений прокурором ризик про можливість переховування обвинувачених від суду продовжує існувати, оскільки під загрозою можливого покарання обвинувачені можуть ухилитися від правосуддя.
Судове слідство за даним кримінальним провадженням ще не завершено. Заявлений прокурором ризик ймовірних перешкод кримінальному провадженню з боку обвинувачених у разі зміни запобіжного заходу продовжує існувати, оскільки після відкриття матеріалів кримінального провадження, зокрема анкетних даних свідків, експертів, - існує ймовірність позапроцесуального незаконного впливу з боку обвинувачених на вказаних учасників кримінального провадження, які ще судом не допитані.
Судом встановлено, що 01.05.2025 року спливає строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою. Також, в матеріалах кримінального провадження містяться достатні дані, які свідчать про наявність ризиків, які виправдовують утримання обвинуваченого під вартою.
Обрання більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із утриманням під вартою, не забезпечить належної поведінки обвинуваченого в процесі розгляду кримінального провадження в суді. До того ж, жодних обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у виді тримання під вартою відпала, судом не встановлено. Тому посилання захисника та обвинуваченого на необхідність відмови у продовженні строку тримання обвинуваченої під вартою є безпідставними.
Суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за яке, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 6 до 10 років, що може бути розцінене, як більш вагомі негативні наслідки для себе, ніж наслідки за ухилення від правосуддя шляхом переховування від правоохоронних органів і суду.
На думку суду, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1ст.177 КПК України, продовження обвинуваченому строку тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.
Продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діяння, яке інкримінується останньому, та більш м`які запобіжні заходи, не забезпечать належної процесуальної його поведінки, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
Поряд з цим, за змістом частини 4 статті 182 КПК України розмір застави має визначатися з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, та повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Суд враховує, що з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати за рішенням суду про звернення застави у дохід держави утримувала обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людини існування.
В рішенні від 20.11.2010 р. у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Суд дійшов висновку про можливість зменшення застави, визначеної відповідно до ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2024 року до розміру 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 151 400 грн.
На думку суду застава в такому розмірі буде достатнім стимулючим засобом, щоб запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, обсяг обов`язків, покладених з внесенням застави, не підлягає змінам.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 176, 177, 181, 183, 194, 331 КПК України,
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 22 червня 2025 року включно.
Визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , альтернативний вид запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 151 400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень.
У разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з-під варти та повідомити про це суд.
Раніше визначений обсяг обов`язків, пов`язаних з внесенням застави залишити без змін.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.
У разі невиконання обвинуваченою покладених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Строк дії ухвали до 22 червня 2025 року включно.
Копію ухвали вручити прокурору, захиснику, обвинуваченому, начальнику ДУ «Дніпровська установа виконання покарань №4» для відома.
Ухвала про продовження запобіжного заходу обвинуваченим може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 24 квітня 2025 року. У відповідності до положень ч.2 ст.376, ч.15 ст.615 КПК України в судовому засіданні проголошено резолютивну частини ухвали.

Суддя ОСОБА_1