Номер провадження: 11-сс/813/1147/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 28.05.2025 року відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Северинівка, Одеської області, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України, -

установив

Зміст оскарженого судового рішення

Ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 28.05.2025 року частково задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби Безпеки України в Одеській області ОСОБА_9 та відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 25.07.2025 року, з визначенням розміру застави 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 908 400,00 грн.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором надано матеріали (докази), які є достатніми для переконання що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою визначити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що:

- ризики заявлені слідчим у клопотанні не підтверджені жодним доказом;

- суд не прийняв до уваги дані про особу обвинуваченого, його стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків;

- суд безпідставно визначив непомірний розмір застави.

Позиції учасників апеляційного провадження

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 підтримала свою апеляційну скаргу у повному обсязі та просила її задовольнити, натомість прокурор ОСОБА_6 заперечував проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників апеляційного розгляду, перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За наслідками апеляційного провадження, колегія суддів вважає, що суд 1-ої інстанції зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався не в повній мірі з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

За приписами ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Пунктами 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики ЄСПЛ передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, ЄСПЛ повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Підозра полягає в тому, що у невстановлені в ході досудового розслідування дату та час, але не пізніше 04.04.2025, у невстановленому в ході досудового розслідування місці, за невстановлених обставин, залучив до протиправної діяльності раніше знайомого йому громадянина ОСОБА_10 ;

- 04.04.2025, діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_10 , перебуваючи на станції технічного обслуговування легкових автомобілів за адресою: м. Одеса, проспект Князя Володимира Великого (більш точна адреса досудовим слідством не встановлена), на робочому місці ОСОБА_11 висловив останньому вимогу надати йому неправомірну вигоду у розмірі 1500 доларів США за здійснення ним впливу на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме на невстановлених досудовим розслідуванням службових осіб територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо зняття ОСОБА_11 з розшуку в структурі територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Одеської області, як особи, що підлягає призову на військову службу під час мобілізації та яка порушує законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, у зв`язку не оновленням (уточненням) облікових (персональних) даних, відповідно до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційні підготовку та мобілізацію», пригрозивши, що у разі відмови надати неправомірну вигоду він здійснить заходи мобілізаційного характеру відносно ОСОБА_11 ;

- 15.04.2025, перебуваючи у м. Одеса, діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_10 , конспіруючи свою протиправну діяльність, під час телефонної розмови засобами мобільного зв`язку у месенджері «Whatsapp» повідомив ОСОБА_11 , що умови зняття його з розшуку змінились та висловив ОСОБА_11 вимогу надати йому неправомірної вигоди у розмірі 6500 (шести тисяч п`ятсот) доларів США;

- 18.04.2025, о 19 годині, діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_10 , перебуваючи поблизу магазину «Таврія-В» за адресою: м.Одеса, вул. Марсельська, буд. 9, під час особистої зустрічі з ОСОБА_11 одержав від останнього, який діяв під контролем правоохоронних органів, для себе та ОСОБА_10 раніше обумовлену ним ( ОСОБА_8 ) частину неправомірної вигоди, а саме грошові кошти в сумі 1500 (тисячу п`ятсот) доларів США, що відповідно до офіційного курсу валют Національного банку України станом на цю дату становить 61950 (шістдесят одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят гривень), за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме на невстановлених досудовим розслідуванням службових осіб територіального центру комплектування та соціальної підтримки, щодо зняття ОСОБА_11 з розшуку, як особи, що підлягає призову на військову службу під час мобілізації та яка порушує законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, у зв`язку не оновленням (уточненням) облікових (персональних) даних, відповідно до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційні підготовку та мобілізацію»;

- 26.05.2025, близько 14 години, діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_10 , перебуваючи на паркувальному майданчику біля магазину «Varus» за адресою: м. Одеса, проспект Князя Володимира Великого, 112/1 поблизу автомобіля марки «Renault Kangoo» д.н.з НОМЕР_1 , під час особистої зустрічі з ОСОБА_11 одержав від останнього, який діяв під контролем правоохоронних органів, для себе та ОСОБА_10 раніше обумовлену ним ( ОСОБА_8 ) другу частину неправомірної вигоди, а саме грошові кошти в сумі 5000 (п`ять тисяч) доларів США, що відповідно до офіційного курсу валют Національного банку України станом на цю дату становить 207500 (двісті сім тисяч п`ятсот гривень) за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме на невстановлених досудовим розслідуванням службових осіб територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо зняття ОСОБА_11 з розшуку ІНФОРМАЦІЯ_2 , як особи, що підлягає призову на військову службу під час мобілізації та яка порушує законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, у зв`язку не оновленням (уточненням) облікових (персональних) даних, відповідно до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційні підготовку та мобілізацію».

Апеляційний суд зауважує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України на даному етапі досудового розслідування підтверджується долученими до клопотання матеріалами провадження в їх сукупності, а саме: протоколами допитів в якості свідка ОСОБА_11 від 07.04.2025, 18.04.2025, 21.04.2025, 13.05.2025, 26.05.2025; протоколами огляду мобільного телефону ОСОБА_11 від 07.04.2025, 21.04.2025,13.05.2025 та 26.05.2025; протоколам обшуку автомобіля «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_1 ; протоколом обшуку за адресою: .м Одеса, вул. Паркова, будинок 19; та іншими матеріалами досудового розслідування.

На переконання апеляційного суду, в даному випадку сукупності зібраних органом досудового розслідування доказів на даній стадії розслідування достатньо для формування стійкого переконання про наявність в діях ОСОБА_8 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України, тобто на даному етапі досудового розслідування наявна обґрунтована підозра.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає передчасними твердження захисника щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_8 , оскільки на теперішній час досудове розслідування кримінального провадження триває, здійснюються відповідні слідчі (процесуальні) дії задля збирання відповідних доказів, на підставі оцінки яких можливо буде дійти висновку стосовно наявності або відсутності в діях підозрюваного ознак складу інкримінованого йому злочину.

Апеляційний суд у контексті доводів захисника про необґрунтованість підозри зауважує, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Що стосується ризиків у зазначеному кримінальному провадженні, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Частиною 1 ст. 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Висновки про наявність ризиків та неможливість запобігання їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

У рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») №31315/96 від 25.04.2000 зазначено, що при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Санкція ч. 3 ст. 369-2 КК України, що інкримінується підозрюваному ОСОБА_8 , раніше не судимому, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна, що відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин.

Апеляційний суд констатує, що суворість передбаченого законом покарання у системному взаємозв`язку з долученими до клопотання слідчого матеріалами провадження, якими підтверджується обґрунтованість підозри в сукупності підтверджують існування ризику переховування підозрюваного ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та/або суду.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що ризик переховування від органу досудового розслідування та суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями), зокрема і суворістю передбаченого покарання, та обставинами вчинення інкримінованого злочину.

Одночасно, апеляційний суд враховує, що особливість злочину, інкримінованого підозрюваному, передбачає взаємодію (вплив) з представником державного органу з метою отримання позитивного рішення та, відповідно, свідчить про наявність підвищеного ризику незаконного впливу на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

Досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні триває, а тому в ході розслідування може виникнути необхідність проведення експертиз та інших слідчих дій з метою збору доказів можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 володіє інформацією про кримінальне провадження стосовно нього, обставин, що є предметом доказування у кримінальному провадженні, а тому може використати відповідну інформацію з метою знищення речей та документів, які можуть мати значення та використатися в ході розслідування та створювати перешкоди кримінальному провадженню.

Підозрюваний ОСОБА_8 може продовжити вчиняти корупційні кримінальні правопорушення, пов`язані з одержанням неправомірної вигоди, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, маючи відомості щодо всіх свідків, яких допитано в рамках вказаного кримінального провадження, а також тих, які на даний час досудовим розслідуванням не встановлені, маючи спільників, може вчинити надання неправомірної вигоди схиливши їх до дачі неправдивих показань.

На переконання апеляційного суду, слідчий суддя дійшов обґрунтованих висновків про наявність ризиків та необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Отже, з врахуванням викладеного апеляційний суд констатує, що стосовно підозрюваного ОСОБА_8 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Разом з тим, апеляційний суд не погоджується та вважає помилковими твердження слідчого судді при визначенні розміру застави, про те, що інкримінований підозрюваному ОСОБА_8 відноситься до особливо тяжких злочинів.

Тоді як, санкція ч. 3 ст. 369-2 КК України, що інкримінується підозрюваному ОСОБА_8 , передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна, що відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах, зокрема, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Приписи КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Сума шкоди у справі може бути одним із факторів, що виправдовує вищу суму застави, але лише у поєднанні з іншими критеріями - серйозністю вчиненого злочину, ризику втечі та ін. (рішення ЄСПЛ в справі «Істоміна проти України»).

За матеріалами кримінального провадження підозрюваний у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України за одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, вчинене за попередньою змовою групою осіб, за що отримав 6500 (шість тисяч п`ятсот) доларів США. Також відомо, що підозрюваний ОСОБА_8 одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 суд вказав, «що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого».

Водночас, на переконання колегії суддів, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки.

Враховуючи обставини вчиненого інкримінованого тяжкого злочину, активні дії підозрюваного, його характеристики, майновий стан, розмір отриманої неправомірної вигоди, апеляційний суд дійшов висновку, що на даній стадії досудового розслідування зазначені обставини слугують тими виключними випадками, які на підставі приписів ч. 5 ст. 182 КПК України дозволяють при визначенні підозрюваному ОСОБА_8 застави вийти за межі її розміру, передбаченого законом для осіб, підозрюваних у вчиненні тяжких злочинів та встановити йому заставу в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який забезпечить його належну процесуальну поведінку.

Водночас, апеляційний суд додатково зауважує на тому, що запобіжні заходи є попереджувальними, і їх метою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків в разі, якщо є побоювання здійснення підозрюваним будь-яких дій, що заважають встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника задовольнити частково, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково та застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та у разі внесення застави покладанням на нього відповідних обов`язків.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 28.05.2025 року відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби Безпеки України в Одеській області ОСОБА_9 в матеріалах досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.114-1, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 25.07.2025 року включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_8 розмір застави 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок №UA1086720, код отримувача (ЄДРПОУ) - 42268321, банк отримувача ДКСУ м. Київ, код банку отримувача (МФО): 820172, з призначенням платежу: застава за підозрюваного ОСОБА_8 , згідно ухвали Одеського апеляційного суду від 01.07.2025 року по справі 523/10140/25 (номер провадження суду апеляційної інстанції №11-сс/813/1147/25) судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ).

У разі внесення вказаної застави покласти на підозрюваного ОСОБА_8 , на строк до 25.07.2025 року включно наступні обов`язки:

- прибувати за вимогою до слідчого, прокурора, та/або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до ГУ ДМС в Одеській області паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 , що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст.182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, неявки підозрюваного за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді без поважних причин, чи порушення підозрюваним обов`язків, застава звертається в дохід держави і вирішується питання про застосування застави в більшому розмірі, або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Строк дії ухвали та покладених обов`язків становить до 25.07.2025 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4