Справа № 206/1619/25
Провадження № 1-кс/206/786/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року Самарський районний суд міста Дніпра в складі:

слідчого суді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчої СВ ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюв рамках кримінального провадження № 0000273 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

До Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 21 березня 2025 року ОСОБА_5 разом зі своєю цивільною дружиною

ОСОБА_7 перебували за місцем сумісного мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 . Приблизно о 23:00 год. того ж дня за вказаною адресою прибув їх знайомий ОСОБА_8 , де вони знаходились разом до 24 березня 2025 року, та періодично вживали алкогольні напої.

В процесі сумісного вживання алкогольних напоїв та спілкування

на побутові теми, 24 березня 2025 року приблизно о 01:00 год. між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 виник словесний конфлікт, що викликало у ОСОБА_5 раптову неприязнь до ОСОБА_8 , у зв`язку з чим на ґрунті раптово виниклих неприязнених стосунків у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 .

Перебуваючи у тому ж місці, а саме у приміщенні кухні за адресою:

АДРЕСА_1 , 24 березня 2025 року приблизно о 01:00 год., ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел на заподіяння смерті ОСОБА_8 , схопив з кухонного гарнітуру, який знаходився позаду нього у свою праву руку ніж, який визначив знаряддям вчинення злочину та, сидячи за столом напроти ОСОБА_8 на відстані витягнутої руки, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи настання тяжких наслідків у вигляді смерті ОСОБА_8 , умисно наніс йому один удар клинком вказаного ножа в область грудної клітини зліва, в результаті чого спричинив йому тяжкі тілесні ушкодження, несумісні з життям.

Від отриманих тілесних ушкоджень, 24 березня 2025 року приблизно о 01:10 год. потерпілий ОСОБА_8 помер у приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

У подальшому, присутня під час вчинення ОСОБА_5 злочину, ОСОБА_7 залишила приміщення вказаної квартири та прослідувала за адресою: АДРЕСА_2 , де періодично мешкала, а ОСОБА_5 , впевнившись у тому, що ОСОБА_8 не подає ознак життя, позбувся трупу, перемістивши його з місця вчинення кримінального правопорушення на ділянку тротуарної доріжки навпроти буд. № 2 по вул. Генерала Радієвського у м. Дніпро.

Згідно висновку експерта № 532 не від 11.04.2025, смерть ОСОБА_8 настала від проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч у проекції 2-го міжребер`я по середньо-ключичній лінії з крововиливом у м`які тканини, ушкодженням підлеглих м`яких тканин, пристінкової плеври та лівої легені, яке ускладнилось гострою крововтратою, що згідно п.п.2.1.3 наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р. відноситься до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Органом досудового розслідування вказані дії ОСОБА_5 , які виразились в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Так, 25 березня 2025 року ОСОБА_5 старшим слідчим СВ ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області, за погодженням з прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра оголошено та вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

У подальшому, 26 березня 2025 року ухвалою слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 22 травня 2025 року, який 20.05.2025 продовжено до 18 червня 2025 року після продовження строку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до трьох місяців.

Враховуючи, що строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000273 від 24.03.2025, у відповідності з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 219 КПК України закінчується 25 червня 2025 року, а строк дії запобіжного заходу закінчується 18.06.2025, виникає необхідність у продовженні запобіжного заходу тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки ризики, які стали підставою для обрання йому вказаного запобіжного заходу не зменшились і продовжують існувати.

Так, 29 травня 2025 року підозрюваний ОСОБА_5 після повідомлення йому про зміну підозри та підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України заявив, що не причетний до вбивства ОСОБА_8 , провину взяв на себе, щоб покрити свою цивільну дружину ОСОБА_7 , яка і є особою, яка нанесла удар ножем ОСОБА_9 , тобто вчинила його умисне вбивство.

Під час одночасного допиту, проведеного 29.05.2025 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , підозрюваний повторно вказав на ОСОБА_10 , як на особу, яка нанесла удар ножем ОСОБА_8 , проти чого не заперечувала сама ОСОБА_7 .

У подальшому, під час додаткового допиту 05.06.2025 ОСОБА_10 як свідка, вона відмовилася від показань, даних 29.05.2025 під час одночасного допиту з ОСОБА_5 і вказала, що не вбивала Охонька.

Така позиція підозрюваного і його цивільної дружини вимагає проведення ряду слдічих дій, спрямованих на перевірку, зокрема, їх показань та, загалом, версії щодо вчинення ОСОБА_7 умисного вбивства ОСОБА_8 .

Також, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, слідча просила продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 25 червня 2025 року, без альтернативи внесення застави.

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання та просила його задовольнити, оскільки існуючі ризики передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України не змінились. Просила продовжити щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 25 червня 2025 року, без альтернативи внесення застави.

Підозрюваний ОСОБА_5 з клопотанням погодився, не заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_6 не заперечував проти задоволення клопотання.

Вислухавши доводи прокурора, позицію підозрюваного та його захисника, дослідивши надані стороною обвинувачення письмові матеріали до клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

25 березня 2025 року ОСОБА_5 старшим слідчим СВ ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області, за погодженням з прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра оголошено та вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Копію клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із доданими матеріалами було вручено підозрюваному 13 червня 2025 року о 15годині 53 хвилин.

Ухвалою слідчого судді Самарського районного суду міста Дніпра від 26 березня 2025 року підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 22 травня 2025 року.

Ухвалою слідчого суддді від 20 травня 2025 року підозрюваному ОСОБА_5 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів, тобто до 18 червня 2025 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно із ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, і повинно містити, зокрема, посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У силу ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами докази наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК, на які вказує слідчий; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначених у клопотанні ризиків.

Дослідивши матеріали клопотання вважаю, що наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними під час проведення досудового розслідування належними та допустимими доказами, які досліджено в судовому засіданні, матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Клопотання та матеріали, надані прокурором, дійсно свідчать про існування реальних ризиків, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, і, у зв`язку з цим, є підстави вважати, що усвідомлюючи суворість покарання, передбаченого санкцією статті, ОСОБА_5 може вчинити спроби переховування від органу досудового розслідування, прокуратури та суду.

На наявність вказаного ризику також вказує та обставина, що ОСОБА_5 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, до Відділення поліції №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області не прибув та не повідомив про дійсні обставини умисного вбивства ОСОБА_8 .

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язки з державою, у якій його переслідують. Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Слідчий суддя погоджується з доводами прокурора про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки про наявність цього ризику вказує та обставина, ОСОБА_5 після скоєння кримінального правопорушення вжив заходи до приховання та знищення слідів злочину: вимив знаряддя вчинення злочину та його сліди, наявні у квартирі, позбувся тіла ОСОБА_8 , перемістивши його з місця вчинення кримінального правопорушення на тротуар, чим спотворив обстановку вчинення кримінального правопорушення та докази.

Також, має місце ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, про наявність якого вказує те, що ОСОБА_5 , не будучи обмеженим у свободі, може вільно спілкуватися зі свідками у кримінальному провадженні, у тому числі із ОСОБА_7 , потерпілим, вживати заходи до зміни ними показань та спотворення фактичних обставин події кримінального правопорушення, оскільки вони всі місцеві жителі та знайомі йому особи. Зокрема, ОСОБА_5 може впливати на них шляхом вмовляння, психологічними чи фізичними методами впливу, з метою схиляння їх до зміни показань та спотворення фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення (злочину), чим перешкоджатиме забезпеченню швидкого та повного розслідування кримінального провадження.

У цьому сенсі слід зазначити, що ОСОБА_5 після повідомлення йому про зміну підозри та нову підозру за ч.1 ст. 115 КК України змінив показання, прямо вказавши на іншу особу як ту, яка вчинила умисне вбивство ОСОБА_8 .

Окрім того, слід зазначити, що ризик впливу на свідків та потерпілого існує не лише на етапі досудового розслідування, а й у подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та потерпілого, дослідження їх судом.

Викладене вище, у своїй сукупності, є мотивом для обмеження свободи підозрюваного у встановленому законом порядку та виключає об`єктивну можливість щодо застосування більш м`якого виду запобіжного заходу за умови дійсного підтвердження наявності ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України.

Враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, тяжкість інкримінованого злочину, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено, що застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою відповідає конкретній меті, визначеній у КПК України, доведено неможливість завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, з урахуванням існуючих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, у зв`язку з чим приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави.

Такий вид запобіжного заходу не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182-184, 193-194, 196, 199, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчої СВ ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування, а саме до 25 червня 2025 року включно.

Строк дії ухвали визначити до 25 червня 2025 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1