Справа № 761/2345/25
Провадження № 1-кп/761/2799/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_2 про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001454 від 20.09.2019, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 367 КК України, на підставі п. 31 ч. 1 ст. 284 КПК України,

за участю:

секретарів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло на розгляд клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_2 про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001454 від 20.09.2019, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 367 КК України, на підставі п. 31 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Дане клопотання обґрунтовується тим, що Другим слідчим відділом територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001454 від 20.09.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 367 КК України.

Досудове розслідування розпочато на підставі заяви заступника Міністра з питань виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_5 , відповідно до якої Європейським судом з прав людини розглянуто справу «Бекетов проти України» (рішення від 19.02.2019) за заявою № 44436/09 стосовно порушення державою Україна статті 3 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв`язку з жорстоким поводженням працівниками міліції, відсутності доступу до належної медичної допомоги, неналежних побутових умов тримання заявника під вартою, не проведення ефективного розслідування його скарг та відсутності у національному законодавстві ефективного способу захисту, і зобов`язано сплатити заявнику 11700 євро відшкодування моральної шкоди. На виконання рішення Європейського суду 13.05.2019 з Державного бюджету на особовий рахунок ОСОБА_6 перераховано 345 084, 06 грн. (еквівалент 11700 євро).

Органом досудового розслідування з метою встановлення обставин кримінального правопорушення та осіб, які його вчинили, проведено слідчі (розшукові) та процесуальні дії.

Зокрема, до Київської міської прокуратури направлено запит 22.11.2023 щодо надання належним чином завірених копій таких документів: скарг захисника ОСОБА_6 на постанову слідчого прокуратури Шевченківського району міста Києва від 16.09.2008, якою було відмовлено у порушенні кримінальної справи за скаргами захисника ОСОБА_6 на жорстоке поводження працівників міліції; відповіді за результатом розгляду зазначеної скарги; інших скарг захисника ОСОБА_6 щодо жорстокого поводження працівників міліції відносно ОСОБА_6 ; відповідей за результатом розгляду зазначених скарг.

Також 22.11.2023 до Шевченківської окружної прокуратури міста Києва направлено запит щодо надання належним чином завірених копій таких документів: скарг захисника ОСОБА_6 щодо жорсткого поводження із ним працівниками Шевченківського районного відділу міліції у місті Києві; відповідей за результатом розгляду зазначених скарг; постанов про відмову у порушенні кримінальної справи за скаргами захисника ОСОБА_6 .

Відповідно до листа Київської міської прокуратури від 04.12.2023 № 33-101вих-23 встановлено, що ведення діловодства з 2008 по 2011 рік включно в прокуратурі міста Києва здійснювалось у паперовому вигляді у спосіб, що передбачав ведення реєстрації вхідної та вихідної кореспонденції у відповідних книгах обліку. Згідно з актами про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду, книги обліку вхідних та вихідних документів прокуратури міста Києва за вказаний період знищені відповідно до встановлених строків їх зберігання.

Крім того вказаним листом повідомлено, що наказом Генерального прокурора України від 28.12.2018 №266 з 01.01.2019 було впроваджено в промислову експлуатацію функціонування інформаційної системи «Система електронного документообігу органів прокуратури України». З того часу реєстрація вхідної, вихідної та внутрішньої кореспонденції на всіх етапах здійснюється у вказаній системі.

Пунктом 5 цього наказу визнано таким, що втратив чинність наказ Генерального прокурора України від 28.12.2011 № 123 «Про впровадження комп`ютерного програмного комплексу «Єдина система статистики та аналізу роботи органів прокуратури України», у якому з 01.01.2012 по 31.12.2018 здійснювалась реєстрація скарг, звернень громадян та юридичних осіб.

Водночас зазначеним листом Київська міська прокуратура повідомила, що надати інформацію щодо надходження до прокуратури міста Києва звернень захисника ОСОБА_6 не виявляється можливим, оскільки комп`ютерний програмний комплекс «Єдина система статистики та аналізу роботи органів прокуратури України» втратив свій функціонал і доступ до нього відсутній.

Крім того відповідно до обліково-реєстраційних даних ІС «СЕД» встановлено, що звернення в інтересах ОСОБА_6 у період з 01.01.2019 по теперішній час в Київській міській прокуратурі серед зареєстрованих документів не значаться.

Листом Шевченківської окружної прокуратури міста Києва від 04.12.2023 № 41-12759вих-23 повідомлено, що СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000486 від 21.05.2013 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

Крім того вказаним листом Шевченківська окружна прокуратура міста Києва повідомила, що постановою прокурора підслідність у кримінальному провадженні № 0000486 від 21.05.2013 визначено за Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Києві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, та 14.01.2021 передано до зазначеного відділу.

В ході досудового розслідування 03.01.2024 допитано в якості свідка начальника Солом`янського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 (далі - ОСОБА_7 ), який повідомив, що у період 2008-2009 років обіймав посаду оперуповноваженого ВКР 3-го ТВМ Шевченківського РУ ГУМВС в м. Києві. Наскільки він пам`ятає, ОСОБА_6 у складі групи осіб проходив як підозрюваний у вчиненні тяжкого злочину, а саме вбивства ОСОБА_8 з метою заволодіння його нерухомістю. Більш точних деталей цієї справи не пам`ятає у зв`язку із давністю подій. Крім того, ОСОБА_7 повідомив, що він не брав участі у безпосередньому затриманні ОСОБА_6 . Наскільки він пригадує, він відбирав у ОСОБА_6 пояснення. При цьому, як зазначив ОСОБА_7 , будь-якого фізичного насильства ним чи у його присутності до ОСОБА_6 не застосовувалось.

Так, 15.07.2024 у ході досудового розслідування допитано в якості свідка ОСОБА_9 (далі - ОСОБА_9 ), який повідомив, що в період з 1998 року по 2016 рік він працював у Шевченківському РУ ГУМВС в м. Києві на різних посадах. У 2008 році він обіймав посаду слідчого в зазначеному управлінні міліції. Наскільки він пригадує, у нього в провадженні певний час знаходилась кримінальна справа відносно ОСОБА_6 та інших його спільників. Деталей вказаної справи у зв`язку з тривалим проміжком часу вже не пам`ятає. Як зазначив ОСОБА_9 , він не пам`ятає, хто здійснював оперативний супровід вказаної кримінальної справи. Фактів чинення будь-яких неправомірних дій відносно ОСОБА_6 він не пам`ятає, у тому числі скарг ОСОБА_6 на дії працівників міліції. Крім того, ОСОБА_9 повідомив, що він не брав участі у безпосередньому затриманні ОСОБА_6 . Будь-якого фізичного насильства ним чи у його присутності до ОСОБА_6 не застосовувалось.

Крім того, 18.07.2024 в ході досудового розслідування допитана в якості свідка ОСОБА_10 (далі - ОСОБА_10 ), яка повідомила, що у період з 1986 року по 2019 рік вона працювала лікарем швидкої медичної допомоги на підстанції № 6 у м. Києві. У 2008 році здебільшого заступала на зміну у складі бригади швидкої медичної допомоги № 62. Як зазначила ОСОБА_10 , особа з такими анкетними даними, як ОСОБА_6 їй не знайома. Однак вона не виключає той факт, що могла оглядати ОСОБА_6 у 2008 році у якості чергового лікаря швидкої медичної допомоги. Як зазначила ОСОБА_10 , дану особу вона не пам`ятає у зв`язку із тривалим проміжком часу. Крім того, ОСОБА_10 , повідомила, що у своїй роботі вона часто виїжджала до ІТТ та СІЗО для огляду та надання медичної допомоги затриманим особам. Водночас про обставини отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_6 взагалі нічого повідомити не може.

Відповідно до листа Ізолятора тимчасового тримання Головного управління Національної поліції у м. Києві від 28.06.2024 № 93713-2024, за результатом опрацювання запиту щодо надання списку працівників ІТТ, які 16.02.2008 оглядали ОСОБА_6 на наявність тілесних ушкоджень, надати інформацію щодо облікових документів утриманого ОСОБА_6 в умовах ІТТ не представляється можливим у зв`язку із знищенням відповідних документів у встановленому порядку.

27.06.2024 на адресу ДУ «Київський слідчий ізолятор» направлено запит щодо службових осіб Київського СІЗО, які відмовили у прийнятті ОСОБА_6 у зв`язку із його поганим станом здоров`я.

За результатом розгляду вказаного запиту, листом ДУ «Київський слідчий ізолятор» від 08.07.2024 № 05/15101 повідомило, що ОСОБА_6 прибув до установи 26.02.2008. В подальшому 18.01.2010 вибув до лікувального закладу при Бучанській ВК № 85 Київської області. 26.02.2010 був повернутий із вказаного лікувального закладу. 24.03.2013 вибув до ДУ «Донецький слідчий ізолятор». 06.10.2015 на підставі ухвали Київського апеляційного суду був прийнятий до установи.

Крім того, у вказаному листі ДУ «Київський слідчий ізолятор» повідомило, що надати запитувану інформацію не вбачається за можливе, оскільки 18.03.2016 відповідно до облікових даних картотеки установи засуджений ОСОБА_6 разом з матеріалами особової справи вибув до Літинської виправної колонії № 123 Вінницької області.

Також 02.07.2024 в ході досудового розслідування на адресу Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України направлено запит щодо надання інформації стосовно хірурга лікарні ДУ «Бучанська виправна колонія (№85)», який 20.01.2010 прооперував ОСОБА_6 .

За результатом розгляду вказаного запиту, Департамент з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України листом від 24.07.2024 повідомив, що відповідно до інформації, наданої ДУ «Літинська виправна колонія (№ 123)» 02.07.2016 засуджений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнений з установи відповідно до ухвали Літинського районного суду Вінницької області від 24.06.2016.

Крім того, у вказаному листі зазначено, що надати більш детальну інформацію немає можливості, оскільки архівна особова справа засудженого знищена у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Також 27.06.2024 в ході досудового розслідування на адресу КНП «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва» направлено запит щодо надання інформації стосовно працівників бригади швидкої медичної допомоги, які у лютому 2008 року надавали ОСОБА_6 медичну допомогу.

Відповідно до листа КНП «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва» від 12.07.2024 № 1649/Б надати інформацію про склад бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги за 2008 рік неможливо у зв`язку із закінченням терміну зберігання медичної документації.

Разом з тим, 12.07.2024 в ході досудового розслідування проведено огляд матеріалів кримінального провадження № 0000486 від 21.05.2013 року.

Так, в ході огляду встановлено, що першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Києві) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000486 від 21.05.2013 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України за фактом спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень службовими особами Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві в ході проведення досудового слідства у кримінальній справі № 60-2213.

За результатом досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000486 від 21.05.2013 винесено постанову від 30.06.2021, якою вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю у діях службових осіб Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

Разом з тим, в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001454 отримано відомості про смерть ОСОБА_6 .

Зокрема, відповідно до актового запису про смерть № 2110 від 01.06.2022 ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Причина смерті - самоушкодження шляхом повішання.

Враховуючи вказані обставини, допитати ОСОБА_6 в якості потерпілого виявилося неможливим, та як наслідок неможливо провести одночасні допити за його участю та за участю колишніх працівників міліції, щодо яких він висував звинувачення у застосуванні стосовно нього фізичної сили, з метою усунення суперечностей у їх показах.

Крім того, відповідно до рапорту старшого оперуповноваженого КМУ ДВБ НП України ОСОБА_11 від 28.02.2024, у ході телефонної розмови з дружиною померлого ОСОБА_6 , а саме ОСОБА_12 , остання в категоричній формі відмовилась від будь-якої участі у кримінальному провадженні № 0001454. Водночас ОСОБА_12 зазначила, що її чоловік про обставини вчиненні відносно нього у 2008 році неправомірних дій з боку працівників міліції нічого не повідомляв.

Також відповідно до рапорту оперуповноваженого Вінницького управління ДВБ НП України ОСОБА_13 від 19.07.2024, ним здійснено телефонний дзвінок ОСОБА_12 , з метою її виклику до Вінницького управління ДВБ НП України для проведення допиту у якості свідка, однак остання повідомила, що вона будь-які покази надавати відмовляється у зв`язку із смертю свого чоловіка ОСОБА_6 та з даного приводу їй нічого невідомо, що підтверджується відеозаписом, який здійснювався під час проведення вказаної телефонної розмови.

Крім того, в ході досудового розслідування 29.08.2024 допитано в якості свідка ОСОБА_14 , який у період х 2008 року по 2010 рік обіймав посаду першого заступника начальника - начальника кримінальної міліції Шевченківського РУ ГУМВС в м. Києві. Останній в ході допиту повідомив, що ОСОБА_6 йому відомий, як один із фігурантів кримінальної справ № 213 від 14.02.2008, розпочатої за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 357 КК України за фактом позбавлення волі та вбивства ОСОБА_15 . Як зазначив ОСОБА_14 , деталей вказаної кримінальної справи він вже не пам`ятає. Особисто він у затриманні ОСОБА_6 участі не брав, а також не проводив з ним будь-яких слідчих та процесуальних дій. Хто саме здійснював затримання ОСОБА_6 він вже не пам`ятає. Також ОСОБА_14 не пам`ятає хто із оперативних працівників підрозділу брав участь у супроводженні кримінальної справи, де фігурантом був ОСОБА_6 . Крім того, ОСОБА_14 зазначив, що не пам`ятає чи надходили скарги від ОСОБА_6 у зв`язку з минуванням значного проміжку часу. Водночас ОСОБА_14 повідомив, що до ОСОБА_6 ані він, ані будь-хто інший в його присутності чи з його відома, ніякого фізичного впливу та психологічного тиску не застосовував. Як зазначив ОСОБА_14 , характер та обставини отримання ОСОБА_6 тілесних ушкоджень йому невідомі.

Відповідно до рапорту слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_16 від 12.12.2024, в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001454 12.12.2024 здійснено телефонний дзвінок на номер НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_17 , та який у 2008 році працював на посаді помічника прокурора Шевченківського району м. Києва та проводив перевірки, за результатами яких виносив постанови про відмови в порушенні кримінальної справи щодо можливих протиправних дій службових осіб Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві, з метою його виклику для допиту в якості свідка.

В ході телефонної розмови ОСОБА_17 повідомив, що у 2008 році дійсно працював на посаді помічника прокурора Шевченківського району м. Києва. Водночас ОСОБА_17 повідомив, що у зв`язку із давністю подій, він не пам`ятає обставин справи щодо можливих протиправних дій службових осіб Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві відносно ОСОБА_6 та нічого з цього приводу повідомити не може. Крім того, ОСОБА_17 повідомив, що прибути до Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Києві, для допиту в якості свідка не має можливості у зв`язку з тим, що 06.03.2022 він виїхав до Республіки Польща та поки не планує повертатись до України.

Ураховуючи викладене, під час проведення нового розслідування скарг потерпілого ОСОБА_6 на неналежне поводження з ним з об?єктивних причин неможливо призначити повторну судово-медичну експертизу, провести повторні допити та одночасні допити потерпілого, колишніх працівників Шевченківського районного відділу міліції у місті Києві, з метою підтвердження або спростування тверджень, наведених у п.п. 80, 84, 89, 97, 98 рішення Європейського суду з прав людини.

Відтак, за наслідком проведення досудового розслідування у цьому провадженні не встановлено особу, що вчинила це кримінальне правопорушення та вичерпані всі можливості до її встановлення.

У свою чергу, відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 365 КК України, є тяжким злочином.

Статтею 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо з дня вчинення нею тяжкого злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло 10 років.

З моменту вчинення кримінального правопорушення, а саме з лютого 2008 року минуло більше 15 років, тобто загальний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинений злочин сплинув у лютому 2023 року.

Водночас, жодна особа у цьому кримінальному провадженні як підозрюваний допитана не була, повідомлення про підозру нікому не вручено, обвинувальний акт не складено та до суду не направлено. Таким чином у зв`язку із давністю подій у цьому провадженні не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

На підставі викладеного, беручи до уваги, що не встановлено особу, яка вчинила кримінальні правопорушення та закінчилися строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, прокурор Київської міської прокуратури ОСОБА_2 просить закрити кримінальне провадження №0001454 від 20.09.2019 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 367 КК України, на підставі п. 31 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Прокурор ОСОБА_2 клопотання підтримав та просив задовольнити із зазначених у ньому підстав. Вказав, що органом досудового розслідування вживалися достатні та вичерпні заходи для об`єктивного та ефективного встановлення всіх обставин провадження, виявлення винних осіб. Водночас, вказав, що потерпілим в рамках даного провадження є ОСОБА_6 , який помер, а інші особи не були залучені в якості потерпілих.

Вислухавши думку прокурора, ретельно дослідивши наявні у розпорядженні суду матеріали кримінального провадження №0001454 від 20.09.2019, суд приходить до таких висновків.

Так, згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження.

Отже, закон пов`язує закінчення досудового розслідування з постановленням процесуального рішення постанови про закриття кримінального провадження, або вчиненням комплексу процесуальних дій, пов`язаних з направленням до суду обвинувального акту чи відповідного клопотання. У Параграфі 1 Глави 24 КПК розкриваються відповідні форми закінчення досудового розслідування.

При цьому, положеннями ч. 1 ст. 219 КПК України закріплено, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

У той же час, п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України передбачено, що у разі вчинення особою злочину досудове розслідування повинно бути завершено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру.

Водночас, п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Так, відповідно до абз. 4 ч. 4 ст. 284 КПК закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 3-1 ч. 1 цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Санкція ч. 2 ст. 365 КК передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, а санкція ч. 1 ст. 367 КК України - штраф від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Таким чином, як випливає із приписів п. 4 ч. 1 ст. 49 КК, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за тяжкий злочин, передбачений ч. 2 ст. 365 КК, становить 10 років.

Відповідно до ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Законність, як визначено в ч. 2 ст. 9 КПК, полягає в тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Публічність, згідно зі ст. 25 КПК, передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного й об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим усіх зібраних і перевірених доказів.

Як вбачається із долучених стороною обвинувачення матеріалів досудового розслідування, 21.06.2019 в рамках кримінального провадження №0001454 від 20.09.2019 жодній особі не було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 367 КК України.

Водночас, суд критично сприймає доводи прокурора ОСОБА_2 про те, що органом досудового розслідування вживалися вичерпні заходи, спрямовані на встановлення істини у даному кримінальному провадженні.

Так, наданими у судовому засіданні матеріалами кримінального провадження №0001454 від 20.09.2019 у п`яти томах для ознайомлення не спростовується чи підтверджується той факт, що ОСОБА_14 відвідував установу Ізолятор тимчасового тримання ГУ МВС України в м. Києві в день, коли відповідно до заяви ОСОБА_6 відбулося його побиття.

У цьому контексті не проведено допит в якості свідка ОСОБА_18 , який раніше давав показання, якими фактично підтверджував твердження ОСОБА_6 про його побиття за вказаних обставин. Отже, не були усунуті протиріччя між показаннями таких осіб.

Окрім того, слід звернути увагу на зміст рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бекетов проти України» (рішення від 19.02.2019), де у п.п. 116-117 зазначено, що Суд доходить висновку, що надана заявнику медична допомога була неналежною та не супроводжувалась комплексною терапевтичною стратегією. У результаті неналежності наданої йому медичної допомоги заявник зазнав страждань або труднощів, які перевищують невідворотній рівень страждання, притаманний триманню під вартою, а його гідність була принижена. Отже у зв`язку із цим Судом було констатовано порушення статті 3 Конвенції з прав людини та основоположних свобод.

Проте порушене у рішенні Суду питання щодо належності медичної допомоги, наданої ОСОБА_6 не стало предметом перевірки в ході досудового розслідування, слідчим не вчинено заходи з метою встановлення чи була надана медична допомога своєчасною і достатньою, не проведено судово-медичну експертизу, а в разі неможливості її проведення, залучено спеціалістів з метою оцінки таких обставин. Внаслідок чого, таке питання залишилось не відображеним і у клопотанні прокурора про закриття кримінального провадження.

Також поза увагою досудового розслідування залишись висновки Суду, викладені у п.п. 93-102 вказаного рішення, згідно яких Суд зазначив, що перевірки та розслідування у справі заявника тривали п`ять років та одинадцять місяців і згідно наданої суду інформації все ще тривали у квітні 2014 року. Обгрунтованого пояснення тривалості провадження на національному рівні надано не було. Отже вимогу оперативності та розумної тривалості за ст. 3 Конвенції не було дотримано. З цього випливає, що було порушено процесуальний аспект ст. 3 Конвенції у зв`язку з розслідуванням скарг заявника на жоврстоке поводження працівників поліції.

Водночас слідчий суддя звртає увагу, що матеріали кримінального провадження, надані у розпорядження суду не містять судових рішень за результами розгляду кримінального провадження за обвиунваченням ОСОБА_6 .

Так, суд вважає за необхідне зауважити, що відповідно до положень. ст. 22, 26 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Водночас, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Таким чином, враховуючи, що клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_2 про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001454 від 20.09.2019, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 367 КК України, на підставі п. 31 ч. 1 ст. 284 КПК України, та долучені до нього матеріали не дозволяють, поза розумним сумнівом, дійти висновку про те, що органом досудового розслідування в рамках даного провадження вжито всіх заходів, достатніх для встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, що є предметом досудового розслідування в рамках даного кримінального провадження, суд не вбачає достатньо підстав для задоволення клопотання прокурора.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 3, 22, 26, 219, 284, 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_2 про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001454 від 20.09.2019, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 367 КК України, на підставі п. 31 ч. 1 ст. 284 КПК України - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголосити 04 березня 2025 року о 10 год. 10 хв.

Суддя ОСОБА_1