Справа № 645/3521/25
Провадження № 1-кп/645/427/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 р. м. Харків

Немишлянський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0000572 від 17.04.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ківшарівка Куп`янського району Харківської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ (зі змінами), в Україні з 05:30 24.02.2022 введено воєнний стан.

Судовим розглядом встановлено, що 17.04.2025 року близько 14 год. 00 хв., ОСОБА_4 знаходився за адресою: м. Харків, проспект Героїв Харкова, буд. 256 (ринок «Масельського»), де побачив раніше не знайомого йому потерпілого ОСОБА_6 , у якого при собі був мобільний телефон «Redmi, 10А» 4/64 СВ.

В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, - мобільного телефону потерпілого ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, діючи умисно, в умовах воєнного стану, та бажаючи діяти саме таким чином, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, виражених у порушенні суспільних відносин у сфері власності, бажаючи їх настання, оцінивши обстановку, що склалася сприятливо для вчинення правопорушення, ОСОБА_4 підійшов до потерпілого ОСОБА_6 та попросив скористатись мобільним телефоном останнього для здійснення телефонного дзвінка. Після того як потерпілий ОСОБА_6 надав йому мобільний телефон, ОСОБА_4 почав повільно відходити від ОСОБА_6 , а згодом побіг в напрямку виходу з ринку. На вимоги потерпілого ОСОБА_6 , який намагався наздогнати ОСОБА_4 , повернути телефон, ОСОБА_4 не реагував, втікши з місця скоєння злочину, та отримавши змогу розпоряджатись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду, згідно із висновком судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-25/9713-ТВ від 22.04.2025 на суму 2421 грн 00 коп.

Відповідальність за вчинення зазначеного кримінального правопорушення передбачена ч. 4 ст. 186 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину по пред`явленому обвинуваченню визнав в повному обсязі, пояснивши суду про обставини вчинення кримінального правопорушення так, як це викладено у вироку. У вчиненому щиро розкаявся.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 , підтримала позицію свого підзахисного.

Потерпілий ОСОБА_6 до судового засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд кримінального провадження без його участі. В заяві також зазначив, що не заперечує проти розгляду кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 249 КК України, призначення покарання ОСОБА_4 покладає на розсуд суду.

Цивільний позов не заявлений.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, і як встановлено судом, правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, суд, відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі. При цьому судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд дійшов висновку про кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

Вину ОСОБА_4 по даній кваліфікації суд вважає доведеною.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, інших даних про особу обвинуваченого суду не надано.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, є його щире каяття у вчиненому.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлені.

Призначаючи покарання за скоєне, суд керується ч. 2 ст. 50 КК України, згідно якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

З метою виправлення обвинуваченого, попередження з його боку вчинення нових кримінальних правопорушень і досягнення інших цілей покарання, враховуючи обставину, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин які його обтяжують, відношення обвинуваченого до скоєного, думку прокурора, захисника, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливо при призначенні йому покарання за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі. Суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства, підстав для застосування статей 69, 75 КК України, судом не встановлено.

Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Під час досудового розслідування стосовно ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжувався за ухвалою суду від 09.06.2025. Враховуючи, що судом призначається покарання у виді позбавлення волі, суд вважає необхідним до набрання вироком законної сили залишити запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Питання про речові докази по справі суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст. 124 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Питання щодо скасування заходів забезпечення кримінального провадження, а саме арешту на тимчасово вилучене майно, накладеного на підставі ухвали Фрунзенського районного суду міста Харкова від 23.04.2025 (справа №645/2570/25, пр. 1-кс/645/514/25); суд вирішує згідно вимог ч. 4 ст. 174 КПК України.

Керуючись статтями 371, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 17.04.2025 з дня фактичного затримання.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати, пов`язані із залученням експертів на проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-25/9713-ТВ від 22.04.2025 у розмірі 1782 грн 80 коп. (стягувач платежу - Держава, код доходів - 24060300).

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою Фрунзенського районного суду міста Харкова від 23.04.2025 (справа №645/2570/25, пр. 1-кс/645/514/25).

Речові докази:

- мобільний телефон в корпусі чорного кольору «Хіаоmі Redmi 10-A» 4/64СВ, ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 - НОМЕР_2 , який передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 вважати повернутим потерпілому.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя