Справа № 352/1958/25
Провадження № 1-кп/352/270/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 рокум. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

законного представника потерпілої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000376 від 08 червня 2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Павлівка, Тисменицького району Івано-Франківської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, розлученого, проходить військову службу по мобілізації на посаді стрільця третього відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , у військовому званні «солдат», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Солдат ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 08.06.2025, приблизно об 17 год. 55 хв., рухаючись зі швидкістю близько 100 км/год по проїзній частині автодороги Н-09 «Мукачево-Львів» неподалік домоволодіння №22, що по вулиці Галицькій у с. Ямниця Ямницької ТГ Івано-Франківського району Івано-Франківської області у напрямку м. Львів, , у порушення вимог п. 1.10., п.п. «б», «в», «д» п. 2.3., п.п. «а» п. 2.9., п. 10.1., п. 12.1., п. 12.4. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2021, керуючи в стані алкогольного сп`яніння технічно справним автомобілем марки Opel Vectra, реєстраційний номер НОМЕР_1 , проявив неуважність під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не урахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не врахував стан дорожнього покриття, наявності заокруглень на вказаній ділянці дороги, в результаті чого виїхав за межі проїзної частини по ходу руху на тротуар справа, з подальшим наїздом на відбійник та перекиданням транспортного засобу, внаслідок чого малолітня пасажирка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: поєднаної тупої травми грудної клітки, черевної порожнини, позачеревинного простору та їх органів, поперекового відділу хребта, лівої руки, правої ноги з переломами кісток скелету, забоями та розривами внутрішніх органів, яка ускладнилась тяжким травматичним шоком, від чого загинула на місці події; малолітня пасажирка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітки з компресійним переломом тіл 4-7-го грудних хребців, що відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для житія в момент спричинення; пасажир ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому дужки 3-го шийного хребця із незначним розходженням уламків, який відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 286-1 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст.286-1 КК України визнав в повному обсязі, по суті обвинувачення пояснив, що дійсно 08.06.2025 відпочивав на річчі з братом і дітьми. Випили на двох з братом пляшку горілки та 2 л пива. Після чого він сів за кермо. В подальшому, керуючи транспортним засобом Opel Vectra не впорався з керуванням в результаті чого виїхав за межі проїзної частини по ходу руху на тротуар справа, з подальшим наїздом на відбійник та перекиданням транспортного засобу. Причини керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння пояснити не може, хоча розуміє, що вчинив не правильно, що призвело до загибелі малолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У скоєному розкаявся, просив не призначати суворе покарання.

Вислухавши думки учасників судового розгляду, приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_7 не оспорює фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності його позиції, тобто визнання ним вини не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, суд в порядку ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорювалися, і обмежився допитом обвинуваченого і дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 .

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч.3 ст. 286-1 КК України, як порушення прави безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілому та смерть потерпілого.

Судом під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого, наслідки суспільно-небезпечних діянь останнього, особу обвинуваченого, його спосіб життя, зважено на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності.

Відповідно до статей 50, 65 КК України, метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів.

Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

В той час, каральна функція не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства. У будь-якому разі покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, згідно із вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Так, ОСОБА_7 вчинив злочин віднесений до категорії тяжких злочинів, раніше не судимий, розведений, проходить військову службу по мобілізації на посаді стрільця третього відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , у військовому званні «солдат», за місцем проживання характеризується задовільно.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При цьому, суд враховує суспільну небезпеку вчиненого злочину у сфері безпеки руху та грубе порушення ОСОБА_10 Правил дорожнього руху, що призвело до ДТП та непоправних наслідків - загибелі людини. Також в зв`язку з наведеним вище суд вважає, що ОСОБА_10 слід ізолювати від суспільства, оскільки його виправлення без ізоляції від суспільства є неможливим.

Окрім того, суд дійшов до переконання про необхідність призначення ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в межах санкції ч.3 ст.286-1 КК України.

Визначене таким чином остаточне покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав людини, воно має бути законним (несвавільним) і пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Щодо можливості застосування положень ч. 1 ст. 69 КК України, суд звертає увагу на таке:

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Проте застосування даної норми може відбуватись лише за наявності певних обставин, а саме наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного.

У справі № 629/2739/18 від 03.02.2021 ККС ВС зазначив, що положення ч. 1 ст. 69 КК України надають повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК України; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

В даному випадку дійсно наявні дві обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, проте на думку суду вони самі по собі не можуть істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, тому з урахуванням особи винного та обстави справи, тяжкі непоправні наслідки у виді смерті малолітньої дитини, суд не знаходить підстав для застосування положень ст. 69 КК України, а призначає покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією відповідної статті.

Такі висновки узгоджуються із вимогами ст. ст. 65, 66, 69 КК України, положеннями Постанови Пленуму ВСУ 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», практикою ЄСПЛ щодо справедливого судового розгляду, індивідуалізації та пропорційності покарання.

На думку суду, саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

У зв`язку із призначенням обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою останньому до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у випадку винесення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого документально підтверджені витрати на залучення експерта, тому з обвинуваченого підлягають стягненню витрати в сумі 7 131,2 грн.

Долю речових доказів необхідно вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 371, 373-374 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В :

Визнати винуватим ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України та призначити йому покарання, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дати затримання 08 червня 2025 року.

На підставі ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 , строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з дати затримання 08 червня 2025 року по день набрання цим вироком законної сили.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 10 червня 2025 року, на автомобіль марки Opel Vectra, реєстраційний номер НОМЕР_1 , дві передні фронтальні подушки безпеки водія та переднього пасажира, два змиви з керма та один змив з важеля перемикання коробки передач вказаного автомобіля.

Речові докази: автомобіль марки Opel Vectra, реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 повернути власнику ОСОБА_11 ; дві передні фронтальні подушки безпеки водія та переднього пасажира, два змиви з керма та один змив з важеля перемикання коробки передач автомобіля марки Opel Vectra, реєстраційний номер НОМЕР_1 , СД диск залишити при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави процесуальні витрати на залучення експертів за:

- висновок судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/109-25/8992-ІТ від 30.06.2025 в сумі 4 457 грн.

- висновок судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/109-25/9968-ІТ від 16.07.2025 в сумі 2 674,20 грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_12