УХВАЛА

14 травня 2025 року

м. Київ

справа № 638/12881/21

провадження № 51-1771 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2024 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 04 лютого 2025 року,

встановив:

У поданій скарзі захисник порушує питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що їх подано без додержання вимог п. 4 ч. 2 цієї статті.

Так, у касаційній скарзі, зокрема, зазначаються: обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Проте наведених положень процесуального закону захисником не дотримано.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Оскаржуючи законність судових рішень захисник з посиланням на положення статей 410, 411 КПК, вказує на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, заперечує оцінку достовірності доказів здійснену судом, що, з огляду на положення ст. 433 КПК не може бути предметом перевірки судом касаційної інстанції.

Водночас, хоча захисник й посилається на неправильне застосування судами закону України про кримінальну відповідальність, однак жодним чином не обґрунтовує цієї підстави для скасування судових рішень, з огляду на положення ст. 413 КПК.

Крім того, оскаржуваний вирок місцевого суду був предметом перевірки в порядку апеляційної процедури. Однак, заперечуючи, у тому числі, й законність ухвали апеляційного суду, захисник не зазначає, яких саме порушень припустився суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок місцевого суду щодо засудженого ОСОБА_5 , з огляду на положення статей 94, 370, 404, 405, 412-413, 419 КПК, не вказує та не конкретизує, які доводи апеляційної скарги сторони захисту залишились поза увагою цього суду.

Крім того, заперечуючи законність судових рішень судів обох інстанції та висловлюю чи вимогу про призначення нового розгляду в суді першої інстанції, захиснику необхідно врахувати підстави визначені ст. 415 КПК, у разі наявності таких навести правове обґрунтування.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити її без руху й установити строк для усунення допущених недоліків.

На усунення недоліків, захиснику необхідно подати нову касаційну скаргу.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2024 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 04 лютого 2025 року залишити без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання нею ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3