Справа № 156/500/25
Провадження № 1-кп/156/81/25
ВИРОК

Іменем України

28 травня 2025 року сел.Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михалє Іваничівського району Волинської області, громадянина України, одруженого, непрацюючого, з вищою освітою, маючого утриманні неповнолітню дитину, особи з інвалідністю ІІІ групи, учасника бойових дій, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 17.04.2025, близько 18 год. 20 хв., по дорозі сполученням с.Соснина - с.Литовеж Володимирського району Волинської області керував мотоциклом марки «TEKKEN» моделі «250», р.н.з. НОМЕР_1 , та у зв`язку з порушенням Правил дорожнього руху був зупинений працівниками наряду ГРПП відділу поліцейської діяльності №1 (сел. Іваничі) Володимирського районного відділу поліції ГУ НП у Волинській області «ПРОЕКТ-11» ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які перебували на добовому чергуванні ВПД №1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області, на яке заступили 17.04.2025. Під час перевірки працівниками поліції було встановлено явні ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_4 при керуванні транспортним засобом, а також те, що він раніше вже притягався до відповідальності за таке ж правопорушення, у зв`язку з чим запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, від якого ОСОБА_4 відмовився, після чого працівниками поліції розпочато оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, у тому числі за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У подальшому, ОСОБА_4 , знаходячись біля службового автомобіля марки «Renault» моделі «Duster», р.н.з. НОМЕР_2 , розташованого на узбіччі неподалік буд. № 51 по вул. Литовська у с. Литовеж Литовезької ТГ Володимирського р-ну Волинської обл., усвідомлюючи, що він керував транспортним засобом без мотошолома, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, в стані алкогольного сп`яніння, та щодо нього буде винесено постанови та складено протокол у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 121, ч. 4 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП, а також усвідомлюючи, що поруч з ним знаходяться працівники Національної поліції, які перебувають в однострої поліцейського із відповідними знаками розрізнення, реалізовуючи свій єдиний умисел, направлений на не вчинення службовою особою дій з використанням службового становища, з метою не складення працівниками поліції вищевказаних постанов та протоколу про адміністративні правопорушення, звернувся до інспектора СРПП ВПД № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_5 та помічника чергового СРПП ВПД № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_6 з пропозицією надання неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів, на що одразу отримав відмову та був попереджений про кримінальну відповідальність за пропозицію або надання неправомірної вигоди службовій особі, передбачену ст. 369 КК України.

Після цього, близько 18 год. 29 хв. 17.04.2025 ОСОБА_4 , перебуваючи на задньому пасажирському сидінні службового автомобіля марки «Renault» моделі «Duster», р.н.з. НОМЕР_2 , за вищевказаною адресою, продовжуючи реалізовувати свій умисел, спрямований на уникнення адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 4 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП, шляхом надання вищевказаним службовим особам неправомірної вигоди за не вчинення ними в інтересах того, хто пропонує чи надає таку неправомірну вигоду, дій з використанням наданого їм службового становища, поклав між передніми сидіннями вказаного службового автомобіля грошові кошти у сумі 2000 гривень, чотирма купюрами номіналом по 500 грн. кожна, з серійними номерами: ВЕ5834900, ЕЗ5280116, ВТ9680930, ЕР1043544, тим самим надавши інспектору СРПП ВПД № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_5 та помічнику чергового СРПП ВПД № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 неправомірну вигоду.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у висунутому обвинуваченні визнав повністю та підтвердив обставини вчиненого кримінального правопорушення. У вчиненому розкаявся та просив суворо його не карати.

Прокурор у судовому засіданні просив визнати обвинуваченого ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і вирішити питання про долю речових доказів у встановленому законом порядку.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичних обставин справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, та судовий розгляд було проведено із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.

Оцінюючи докази зібрані та безпосередньо досліджені у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у пропозиції та наданні службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою, в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, доведена поза розумним сумнівом та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 369 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Обвинувачений судимості не має, до адміністративної відповідальності притягався неодноразово, кримінальне правопорушення вчинив вперше, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, є особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок трудового каліцтва, є учасником бойових дій.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд, мотивуючи вид та розмір призначеного ним покарання (основного та додаткового), повинен врахувати всі обставини, які мають значення для його призначення.

Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації таке покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Призначаючи покарання у кримінальному провадженні, залежно від конкретних обставин справи, особи засудженого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності суд вправі призначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме виправленню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання.

Враховуючи засади законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, його необхідно призначити у мінімальному розмірі, встановленому санкцією ч.1 ст.369 КК України.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 18.04.2025 накладено арешт на тимчасово вилучене майно, грошові кошти в сумі 2000 грн. купюрами номіналом 500 грн. кожна, серії ВЕ5834900, ЕЗ5280116, ВТ9680930, ЕР1043544.

Суд дійшов висновку про необхідність скасування арешту з вищезазначеного майна, оскільки на даний час обставини, які були підставою накладення арешту на вказане майно відсутні.

Згідно з ч.9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відповідно до положень ч.1 ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.1 ч.2 ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду.

Спеціальна конфіскація, відповідно до положень п.2 ч.1 ст. 96-2 КК України, застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне до речових доказів у виді грошових коштів у сумі 2000 грн (чотири купюри номіналом 500 грн. кожна) серії ВЕ5834900, ЕЗ5280116, ВТ9680930, ЕР1043544, які зберігаються в АТ КБ «ПриватБанк» за адресою: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1д, , на підставі ст.ст.96-1, 96-2 КК України, застосувати спеціальну конфіскацію та конфіскувати у власність держави.

Долю інших речових доказів вирішити у порядку ст.100 КПК України, а саме: два оптичні диски DVD-R з відеозаписами з нагрудних бодікамер поліцейських та автомобільного реєстратора, які видані працівниками ВПД №1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області, залишити на зберіганні у матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався, прокурор з клопотанням про обрання запобіжного заходу обвинуваченому до суду не звертався, підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 369-378 КПК України,-

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів (17 000 грн.).

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 18.04.2025 на тимчасово вилучене майно, грошові кошти у сумі 2000 грн. купюрами номіналом 500 грн. кожна серії ВЕ5834900, ЕЗ5280116, ВТ9680930, ЕР1043544.

Речові докази:

- грошові кошти у сумі 2000 грн. купюрами номіналом 500 грн. кожна серії ВЕ5834900, ЕЗ5280116, ВТ9680930, ЕР1043544, які зберігаються в АТ КБ «ПриватБанк» за адресою: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1д, , на підставі ст.ст.96-1, 96-2 КК України конфіскувати у власність держави;

- два оптичні диски «DVD-R» з відеозаписами з нагрудних бодікамер поліцейських та автомобільного реєстратора, які видані працівниками ВПД №1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області залишити на зберіганні у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, через Іваничівський районний суд Волинської області, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1