Справа № 947/6602/25
Провадження № 1-в/947/166/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2025 року Київський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю прокурору ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду в м. Одесі клопотання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_3 для розгляду питання щодо застосування покарання за наявності кількох вироків стосовно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 27.02.2025 року Київським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 1 рік,

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_3 для розгляду питання щодо застосування покарання за наявності кількох вироків стосовно засудженого ОСОБА_4 , засудженого вироком Київського районного суду міста Одеси від 20.02.2025 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 1 рік.

Подання обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 перебуває на обліку в Київському РВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області з 15.04.2025 року по теперешній час.

14.05.2025 року на виконання до Київського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області надійшов вирок Київського районного суду м. Одеси від 20.02.2025 року, згідно якого ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 1 рік.

Згідно Наказу Міністерства юстиції України від 29 січня 2019 року №272/5 «Порядок здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі», а саме відповідно до розділу ІV ч.1 п.5 «при надходженні до уповноваженого органу з питань пробації на засуджену особу, яка перебуває на обліку, копії нового судового рішення, в якому до покарання, призначеного за новим судовим рішенням, не приєднана частина покарання за попереднім судовим рішенням або не зазначено про самостійне виконання цих вироків, уповноважений орган з питань пробації негайно письмово інформує відповідного прокурора, який здійснює нагляд за уповноваженим органом з питань пробації, та прокурора який брав участь у судовому засіданні, та надсилає до суду клопотання для розгляду питання щодо застосування

ОСОБА_4 завчасно повідомлений про судове засідання, до суду не прибув, клопотань не надав, а тому подання розглядається судом відповідно до ст. 539 КПК України без його участі.

Представник Київського РВ Філії ДУ «Центр Пробації» в Одеській області просив суд задовольнити клопотання.

Прокурор просив відмовити в клопотанні начальника Київського РВ Філії ДУ «Центр Пробації» в Одеській області.

В судовому засіданні встановлено, що на даний час на виконанні у Київському РВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області відносно ОСОБА_4 перебувають два вироки Київського районного суду м. Одеси від 20.02.2025 року та від 27.02.2025 року, згідно з якими його засуджено до покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 1 рік по кожному вироку відповідно.

Вказані вироки перебувають на виконанні у Київському РВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області окремо, що підтверджено матеріалами подання, розпорядженнями суду про направлення вказаних вироків на виконання.

Так, відповідно до п.11 ч.1 ст 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Із змісту даної статті вбачається, що питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися на стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, і тому суд не призначив покарання за правилами ст. 71 КК України (п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання»).

Питання, пов`язані з виконанням вироку за наявності інших вироків, розглядаються судом, у випадках: а) коли щодо засудженого є вирок, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, і тому суд не призначив покарання за сукупністю вироків; б) коли під час виконання покарання, призначеного за сукупністю вироків, перший з них скасований у порядку нагляду, внаслідок чого необхідно виключити із сукупності міру покарання, призначену судом за скасованим вироком (п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків»).

Як вбачається із матеріалів справи, вищезазначені вироки відносно ОСОБА_4 набрали законної сили та усі направлені на виконання до Київського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області, де перебувають на виконанні.

Згідно роз`яснень, котрі містяться у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку у першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

За аналогією можна зробити висновок, що й у разі, коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку у першій справі та, як встановлено у судовому засіданні, навіть до вчинення злочину, за який вона була засуджена першим вироком, інший злочин, за який до неї знову було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається та кожен вирок виконується самостійно.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

Згідно з ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Слід зазначити, що відповідно до ст.1 КК України та ст.2 КПК України завданням Кримінального кодексу України та кримінального провадження є захист особи, охорона її прав, свобод та законних інтересів.

Також, суд звертає увагу на роз`яснення, викладені в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків», з яких вбачається, що не підлягають розгляду у порядку, передбаченому ст. 539 КПК України, питання, які порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Зокрема, відповідно до роз`яснень, котрі містяться у вищезазначеній постанові, не можна уточнювати призначене покарання (як основне так і додаткове) щодо його виду та строку й призначити покарання за кожний злочин окремо, якщо суд призначив покарання тільки за сукупністю злочинів, або призначити покарання за сукупністю злочинів, якщо його було призначено за кожний злочин окремо, призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання згідно зі ст. 43 КК України (1960 року) не було вирішено.

Крім того, у порядку передбаченому розділом VІІІ КПК України, суд може вирішувати на стадії виконання вироків, лише ті питання, які не стосуються суті вироку, і не тягнуть погіршення становища засудженого. Не підлягають розгляду у такому порядку питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Таким чином, застосування в даному випадку щодо засудженого ОСОБА_4 вимог ст.ст. 70, 71 КК України, може зачіпити суть вироку та погіршити становище засудженого, що на стадії виконання вироку суду є неприпустимим та виходить за межі наданих суду першої інстанції повноважень чинним Кримінальним процесуальним кодексом України.

Суд не вбачає перешкод для самостійного виконання двох вищезазначених вироків суду відносно засудженого ОСОБА_4 , оскільки інший злочин ним вчинено до постановлення попереднього вироку, а не під час пробаційного нагляду.

Суд вважає за необхідне вирішити питання про застосування покарання за наявності кількох вироків шляхом їх самостійного виконання.

З урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги те, що вирішення зазначеного подання порушує суть вироків, суд приходить до висновку, що в його задоволенні слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_3 для розгляду питання щодо застосування покарання за наявністю кількох вироків - відмовити.

Копію ухвали направити до Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м.Одеси.

Суддя ОСОБА_1