ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №636/7624/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/818/709/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.122 КК України

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Харкова матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 11 грудня 2024 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Підсереднє Великобурлуцького району Харківської області, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-21.08.2023 Чугуївським міським судом Харківської області за ч.1 ст.309 КК України на 1 рік обмеження волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік,

обвинуваченого за ч.1 ст.122 КК України,звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України, - у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, а кримінальне провадження щодо нього закрито.

В апеляційній скарзі, в редакції внесених змін, прокурор у кримінальному провадженні посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування ст.46 КК України, що потягло безпідставне звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим. Указав, що під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_8 заявив клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відмовою від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Зауважив, що відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України, є нетяжким злочином, однак ця дія є умисною, а тому положення ст.46 КК України, відповідно до яких звільнення за примиренням з потерпілим застосовується у разі вчинення кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину, виключаються. Просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України, тобто у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_8 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Доводи прокурора на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування ст.46 КК України, є обґрунтованими.

Статтею 46 КК України передбачено, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Суд першої інстанції, розглянувши клопотання потерпілого ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження, встановив, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України, яке згідно зі ст.12 КК України є нетяжким злочином, примирився з потерпілим ОСОБА_8 , який не має до нього претензій, у зв`язку з чим наявні усі підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України та закриття кримінального провадження відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися повною мірою.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 вчинив умисний нетяжкий злочин, тому не може бути звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Водночас під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_8 звернулася до суду першої інстанції із заявою про закриття кримінального провадження на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України, тобто у зв`язку з відмовою від обвинувачення, оскільки в нього відсутні будь-які претензії до ОСОБА_7 (а.с.22 зворотній бік).

Згідно з ч.4 ст.26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до ч.1 ст.477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого, зокрема щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Згідно з п.7 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Оскільки обвинувачення у даному провадженні стосується ч. 1 ст. 122 КК України, що не пов`язане з домашнім насильством, воно належить до провадження у формі приватного обвинувачення і підлягає закриттю у разі відмови потерпілого від обвинувачення згідно з п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку прозвільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням із потерпілим, тоді як належним правовим механізмом було б закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у формі приватного обвинувачення, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (п.4 ч.1 ст.409 КПК України).

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню, застосування закону, який не підлягає застосуванню (п.п.1, 2 ч.1 ст.413 КПК України).

З урахуванням викладеного, ухвала суду першої інстанції підлягає зміні з формулюванням про закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення, на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419 КПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 11 грудня 2024 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання потерпілого ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження задовольнити.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, - закрити на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_8 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: