Справа № 214/6224/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження у м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000168 від 03.06.2025, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в

м. Кривому Розі Дніпропетровської області, громадянство України, не одруженого, має професійно-технічну освіту, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 24.09.2024 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді 1 (одного) року пробаційного нагляду,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.09.2024 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду.

27 грудня 2024 року засуджений ОСОБА_3 прибув до Саксаганського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, де був поставлений на облік, а також відповідно до вимог ст.40 КВК України попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ч. 3 ст. 389 КК України, за ухилення від його відбування, та був ознайомлений з умовами та порядком здійснення за ним пробаційного нагляду, а також з обов`язками покладеними на нього судом, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Не бажаючи стати на шлях виправлення, 24 березня 2025 року засуджений

ОСОБА_3 не з`явився на реєстрацію до Саксаганського відділу пробації та не надав документ, підтверджуючий поважність причини неявки. Також останньому в той же день було винесено письмове попередження про притягнення до кримінальної відповідальності, а також винесено нову постанову днів явки на реєстрацію, відповідно до якої засудженому ОСОБА_3 встановлено дні явки для реєстрації: 2 та 4 понеділок кожного місяця.

Із засудженим ОСОБА_3 було повторно проведено профілактичну бесіду та повторно роз`яснені наслідки невиконання в подальшому покладених на нього судом обов`язків та притягнення до кримінальної за ч. 3 ст. 389 КК України.

Не зробивши для себе відповідних висновків, ОСОБА_3 не з`явився на реєстрацію 28 квітня 2025 року та 12 травня 2025 року. З метою встановлення причини неявки засудженого для реєстрації, йому був надісланий виклик на 12 травня 2025 року. За викликом останній не з`явився.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 49-3 КВК України ухиленням від відбування покарання у виді пробаційного нагляду є систематичне невиконання засудженим обов`язків, передбачених статтею 49 - 1 цього Кодексу, або вчинення адміністративних правопорушень, зникнення з місця проживання, створення умисних перешкод для функціонування електронного засобу контролю та нагляду. Систематичним вважається невиконання без поважних причин три і більше разівобов`язків, передбачених статтею 49 - 1 цього Кодексу, покладених на особу рішенням суду, або вчинення трьох і більше адміністративних правопорушень.

Станом на 10.06.2025 засуджений ОСОБА_3 продовжує ухилятися від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, та не з`явився на реєстрацію 24.03.2025, 28.04.2025, 12.05.2025, 26.05.2025 та 09.06.2025.

ОСОБА_3 умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, без поважних причин не з`являється для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, що відповідно до ч. 3 ст.49-3 та 49-1 КВК України є ухиленням від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 3 ст. 389 КК України, за ознаками: ухилення засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.

Обвинувальний акт щодо обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України, який складений 19 червня 2025 року прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_4 поступив до суду із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Окрім того, згідно з заявою ОСОБА_3 від 19.06.2025 щодо визнання ним своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, складеної за участі його захисника адвоката ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України, та погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, викладеними в обвинувальному акті. Також, ОСОБА_3 погодився на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні (т. 2 а.с. 9-10).

Враховуючи викладене вище, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ч. 2 ст. 381 КПК України.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України, в контексті вимог ч.ч. 1, 2 ст. 382 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 389 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 є кримінальним проступком.

Частинами 1 та 2 ст. 382 КПК України визначено, що суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок, який повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду, та в якому за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього письмові докази, які, відповідно до положень ст.ст. 85, 86 КК України, є належними та допустимими, суд, зважаючи на положення ч.ч. 1, 2 ст. 382 КПК України, встановив, що органом досудового розслідування об`єктивно та достовірно встановлені обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, правильно кваліфікованого за ч. 3 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, які не оспорюються учасниками судового провадження.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, зокрема, відомості, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , визнається щире каяття.

Обставини, відповідно до ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлені.

Обвинувачений ОСОБА_3 по відношенню до інкримінованого йому кримінального проступку підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України.

Суд враховує, що ОСОБА_3 вчинене кримінальне правопорушення, віднесене до кримінальних проступків, а також особу обвинуваченого, який раніше судимий (т. 1, а.с.39), на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (т. 1, а.с. 41, 43), за місцем проживання характеризується задовільно (т. 1, а.с. 40).

Вирішуючи питання про призначення покарання суд враховує правову позицію у справі «Ізмайлов проти Росії» (рішення Європейського суду з прав людини від 16.10.2008 року), а саме, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Приймаючи до уваги наведені обставини в сукупності, суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_3 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України, у виді обмеження волі.

Крім того, встановлено, що після засудження ОСОБА_3 вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.09.2024 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 1 (одного) року пробаційного нагляду, але до повного відбуття покарання, ОСОБА_3 вчинив нове кримінальне правопорушення, передбачене

ч. 3 ст. 389 КК України.

За правилами передбаченими ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Разом з тим, вимогами п. 5 ч. 1 ст. 72 КК України визначено, що при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду.

На підставі ч. 1 ст. 71, п. 5 ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання необхідно частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.09.2024, остаточно призначити ОСОБА_3 до відбуття покарання у виді обмеження волі.

Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.

Суд переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 судом в рамках даного кримінального провадження не обирався. Інші заходи забезпечення кримінального провадження також не застосовувалися.

Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349 ч. 3, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 3 ст. 389 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 71, п. 5 ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.09.2024, остаточно призначити ОСОБА_3 до відбуття покарання у виді

1 (одного) року 3 (трьох) місяців обмеження волі.

Матеріали кримінального провадження №0000168 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі №214/6224/25, провадження №1-кп/214/898/25.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381, 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1