Дата документу 27.08.2025Справа № 554/5829/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_6 , погоджене прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Решетилівка, Решетилівського району, Полтавської області, українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 127 КК України, по матеріалам досудового розслідування № 0000901 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.04.2025 року,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , яке мотивує наступним.

Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000901 від 19.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 127 КК України.

У своїй діяльності персонал ДКВС керується Конституцією України, Кримінально-виконавчим кодексом України, Законом України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, Рекомендаціях Комітету міністрів Ради Європи (2012)5 щодо Європейського Кодексу етики працівників пенітенціарних установ (ухваленого Комітетом міністрів 12 квітня 2012 року на 114 засіданні заступників міністрів), а також на стандартах, які містяться в рекомендаціях Комітету міністрів Ради Європи та стосуються пенітенціарної політики та практики.

Державна установа «Полтавська установа виконання покарань (№23)»

(далі - ДУ «ПУВП №23 або установа), діє у складі ДКВС України, є установою закритого типу та відповідно до діючого законодавства здійснює правозастосовні та правоохоронні функції.

Згідно ст. 1 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», на Державну кримінально-виконавчу службу України покладається завдання щодо здійснення державної політики у сфері виконання кримінальних покарань.

Статтею 2 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», основними принципами діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України є:

1) законність;

2) повага та дотримання прав і свобод людини та громадянина;

3) гуманізм;

4) позапартійність;

5) єдиноначальність;

6) колегіальність при розробці важливих рішень;

7) взаємодія з органами державної влади, органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, благодійними і релігійними організаціями;

8) відкритість для демократичного цивільного контролю.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.

Однак, в порушення вимог статей 3, 28 Конституції України та вищевказаних нормативно-правових актів, начальник відділу режиму і охорони ДУ ПУВП №23 ОСОБА_7 , черговий помічник начальника установи виконання покарань чергової служби ДУ ПУВП №23 ОСОБА_8 , старший по корпусу відділу режиму і охорони ДУ ПУВП №23 ОСОБА_9 , молодший інспектор 1 категорії відділу режиму і охорони ДУ ПУВП №23 ОСОБА_10 , старший по корпусу відділу режиму і охорони ДУ ПУВП №23 ОСОБА_11 та старший по корпусу відділу режиму і охорони ДУ ПУВП №23 ОСОБА_4 незважаючи на обізнаність із вищевказаними вимогами законодавства, обов`язком неухильного дотримання вищезазначених норм, здійснюючи, функції представників влади, будучи службовими особами, працівниками правоохоронного органу, вчинили кримінальне правопорушення, за наступних обставин.

Наказом начальника ДУ ПУВП №23 від 11.05.2017 за №52/ОС-17 ОСОБА_7 призначено на посаду начальника відділу режиму і охорони ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)».

Окрім цього, наказом № 135/ОС-24 від 04.06.2024 ОСОБА_4 призначено на посаду старшого по корпусу відділу режиму і охорони ДУ ПУВП №23.

Таким чином, за посадою ОСОБА_7 є начальником для ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 та у нього в оперативному підпорядкуванні перебуває ОСОБА_8 .

Відповідно до розпорядження Верховного суду України було змінено територіальну підсудність судових справ в умовах воєнного стану, Харківському апеляційному суду було визначено територіальна підсудність Полтавському апеляційному суду, в зв`язку з чим обвинуваченого за ч. 2 ст. 187 КК України ОСОБА_12 було переведено в 2022 році з ДУ «Харківська установа виконання покарань УДПС України в Харківській області» до ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)». За час перебування в ДУ ПУВП №23 ув`язнений ОСОБА_12 у зв`язку з невдоволенням вимогами режиму утримання неодноразово писав скарги, зокрема до Міністерства юстиції України та до Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України, а також здійснював самотравмування, у зв`язку із чим, до нього застосувались дисциплінарні стягнення, в тому числі поміщення до карцеру. Окрім того, про кожний випадок самотравмування адміністрацією повідомлялись територіальні органі Національної поліції, у зв`язку із чим, до установи прибувала слідчо-оперативна група. Також, про такі випадки здійснювалось інформування Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України.

Наказом начальника ДУ ПУВП №23 від 15.04.2025 за № 105дск/АГ-25 про забезпечення охорони та нагляду за ув`язненими (засудженими) на добу з 08 год. 00 хв. 15.04.2025 до 08 год. 00 хв. 16.04.2025 визначено ОСОБА_8 черговим помічником начальника установи, ОСОБА_10 старшим резервної групи, ОСОБА_9 старшим по корпусу корпусного відділення № 2, ОСОБА_11 на внутрішні пости.

Окрім цього, наказом начальника ДУ ПУВП №23 від 16.04.2025 № 106дск/АГ-25 від 16.04.2025 про забезпечення охорони та нагляду за ув`язненими (засудженими) на добу з 08 год. 00 хв. 16.04.2025 по 08 год. 00 хв. 17.04.2025 визначено ОСОБА_4 старшим по корпусу корпусного відділення № 1.

Так, 15.04.2025 року приблизно о 09 год. 30 хв. у зв`язку із погіршенням самопочуття ОСОБА_12 звернувся до працівника ДУ ПУВП №23 з проханням покликати медичного працівника. Не отримавши належного реагування близько 11 год. 30 хв., ув`язнений ОСОБА_12 перебуваючи в камері №164 медичної частини ДУ ПУВП №23 за адресою: м. Полтава, вул. Юліана Матвійчука, 91, наніс удар кулаком правої руки в стіну камери внаслідок чого пошкодив кисть. Про вказану подію того ж дня о 12 год. 17 хв. на лінію «102» повідомив черговий помічник начальника установи виконання покарань чергової служби ДУ ПУВП №23 ОСОБА_8 , внаслідок чого в ІТС ІПНП (журналі ЄО) ВП №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області 15.04.2025 за № 7856 було зареєстровано повідомлення та відправлено слідчо-оперативну групу.

Після відібрання слідчо-оперативною групою пояснень у ОСОБА_12 за фактом отримання тілесних ушкоджень та залишення нею установи у ОСОБА_7 , який розумів, що ОСОБА_12 вчинивши самотравмування здійснив вчергове порушення режиму ДУ ПУВП №23, що може негативно вплинути на оцінку діяльності установи та його особисту у зв`язку із тим, що він є відповідальним за забезпечення режиму, охорони і нагляду за особами, які тримаються в установах виконання покарань та був обізнаними з тим, що ОСОБА_12 неодноразово писав скарги до Міністерства юстиції України та до Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України з приводу умов утримання в установі, виник умисел спрямований на заподіяння моральних страждань ОСОБА_12 шляхом прив`язування його до ліжка на тривалий час, щоб останній не міг вільно пересуватись та задовольняти свої природні потреби, зокрема у їжі, споживанні води та іншому, з метою його покарання за порушення режиму, а також з метою підкорення волі останнього та примусу не писати скарги щодо умов утримання.

Реалізовуючи злочинний намір, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання ОСОБА_7 , перебуваючи у кабінеті старших по корпусу у приміщенні ДУ ПУВП №23, за адресою: вул. Юліана Матвійчука, 91, яка розташовується у ДУ ПУВП №23 приблизно о 13 год. 34 хв. (точного часу досудовим розслідуванням встановити не виявилось можливим), діючи як організатор, з використанням свого службового становища та враховуючи те, що ОСОБА_9 є його підлеглим наказав ОСОБА_9 разом з іншими працівниками добової зміни прив`язати ОСОБА_12 до ліжка на тривалий час, щоб останній не міг вільно пересуватись та задовольняти свої природні потреби, зокрема у їжі, споживанні води та іншому, з метою його покарання за порушення режиму, а також з метою підкорення волі останнього та примусу не писати скарги щодо умов утримання.

Після чого, ОСОБА_9 з метою реалізації спільного з ОСОБА_7 злочинного умислу, спрямованого на прив`язування ОСОБА_12 до ліжка на тривалий час приблизно о 13 год. 37 хв. звернувся до ОСОБА_11 , якому повідомив про необхідність виконання наказу ОСОБА_7 на, що ОСОБА_11 надав свою згоду.

В подальшому, діючи за попередньою змовою групою, приблизно о 13 год. 42 хв. 15.04.2025 ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, разом із потерпілим ОСОБА_12 зайшли до камери № 164, після чого ОСОБА_9 вийшов з камери та повернувся до неї менше ніж через хвилину із пакетом помаранчевого кольору та наказав ОСОБА_12 лягти на ліжко, ув`язнений підкорившись наказу представника установи ліг на ліжко, після чого ОСОБА_11 за допомогою принесених ОСОБА_9 у пакеті помаранчевого кольору засобів заздалегідь підготовлених фрагментів тканини, прив`язав до металевої частини ліжка ліву руку ОСОБА_12 , а ОСОБА_9 праву руку ув`язненого. В послідуючому, ОСОБА_9 за допомогою принесених засобів, прив`язав до металевих частин ліжка тулуб та ноги ОСОБА_12 , тим самим обмеживши рухи ув`язненого та унеможлививши останньому задовільнити свої природні потреби, після чого залишили ув`язненого прикутим до ліжка.

Приблизно о 14 год. 50 хв. ОСОБА_12 відв`язався, після чого приблизно о 14 год. 52 хв. продовжуючи діяти на виконання наказу ОСОБА_7 , ОСОБА_9 прийшов до камери № 164 та надав вказівку ОСОБА_12 лягти на ліжко та ОСОБА_9 прив`язав ОСОБА_12 фрагментами тканини до ліжка.

ОСОБА_7 дізнавшись про те, що ОСОБА_12 відв`язався приблизно о 14 год. 54 хв., продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на заподіяння моральних страждань ОСОБА_12 шляхом прив`язування його до ліжка на тривалий час, щоб останній не міг вільно пересуватись та задовольняти свої природні потреби, зокрема у їжі, споживанні води та іншому, з метою його покарання за порушення режиму, а також з метою підкорення волі останнього та примусу не писати скарги щодо умов утримання, діючи як організатор, керуючи вчиненням злочину наказав ОСОБА_8 прив`язати ОСОБА_12 таким чином, щоб унеможливити його самостійного відв`язування.

Діючи на виконання наказу ОСОБА_7 приблизно о 14 год. 59 хв. ОСОБА_8 , залучивши ОСОБА_10 прийшли до камери № 164, де вже перебував ОСОБА_9 , при цьому ОСОБА_8 прийшов до камери із кайданками.

В подальшому, у ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , які усвідомлювали, що ОСОБА_12 вчинивши самотравмування здійснив вчергове порушення режиму ДУ ПУВП №23, що може негативно вплинути на оцінку діяльності установи та його особисту у зв`язку із тим, що він є відповідальним за забезпечення режиму, охорони і нагляду за особами, які тримаються в установах виконання покарань та був обізнаними з тим, що ОСОБА_12 неодноразово писав скарги до Міністерства юстиції України та до Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України з приводу умов утримання в установі, виник умисел спрямований на заподіяння моральних страждань ОСОБА_12 шляхом прив`язування його до ліжка на тривалий час, щоб останній не міг вільно пересуватись та задовольняти свої природні потреби, зокрема у їжі, споживанні води та іншому, з метою його покарання за порушення режиму, а також з метою підкорення волі останнього та примусу не писати скарги щодо умов утримання, групою осіб без попередньої змови між собою.

Так, цього ж дня у період часу з 15 год. 00 хв. по 15 год. 06 хв. ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, прив`язали потерпілого до ліжка, зокрема ОСОБА_9 пристигнув кайданками руки ОСОБА_12 до ліжка, а відповідно ОСОБА_8 та ОСОБА_10 фрагментами тканини прив`язували ноги потерпілого до ліжка. Після чого, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 залишили камеру.

В подальшому, о 16 год. 52 хв. до камери № 164 прибув ОСОБА_9 відв`язав ОСОБА_12 та відстібнув кайданки, тим самим звільнивши останнього, у зв`язку із необхідністю супроводження до лікаря-психіатра ОСОБА_13 , для його прийому відповідно до поданої ним заяви, після чого вивів його з камери.

О 17 год. 13 хв. ОСОБА_9 завів ОСОБА_12 до камери № 164 та прив`язав його до ліжка.

В послідуючому, після спроб ОСОБА_12 вивільнитись, приблизно о 21 год. 35 хв. до камери № 164 прийшов ОСОБА_11 та продовжуючи виконувати спільний злочинний намір із ОСОБА_9 , діючи на виконання наказу ОСОБА_7 , почав міцніше прив`язувати ноги потерпілого до ліжка за допомогою фрагментів тканини, після чого потерпілий залишився прив`язаним у камері.

Наступного дня, 16.04.2025 року, приблизно 06 год. 00 хв. старший по корпусу відділу режиму і охорони ДУ ПУВП №23 ОСОБА_4 прибув до ДУ ПУВП №23, дізнався, що ОСОБА_12 вчинив самотравмування 15.04.2025 та останній перебуває у камері № 164 прив`язаним до ліжка співробітниками ДУ ПУВП №23, з метою покарання за порушення режиму та примусу не писати скарги щодо умов утримання, за наказом ОСОБА_7 .

Після чого, о 06 год. 08 хв. 16.04.2025 року ОСОБА_4 прибув до вказаної камери, в якій на той час утримувався ОСОБА_12 та був обмежений у можливості пересуватись через те, що руки останнього були прикуті до ліжка кайданками, а ноги прив`язані до ліжка фрагментами тканини. В цей час у ОСОБА_4 виник умисел на продовження заподіяння моральних страждань ОСОБА_12 шляхом прив`язування його до ліжка на тривалий час, щоб останній не міг вільно пересуватись та задовольняти свої природні потреби, зокрема у їжі, споживанні води та іншому, з метою його покарання за порушення режиму, а також з метою підкорення волі останнього та примусу не писати скарги щодо умов утримання, групою осіб без попередньої змови між собою.

ОСОБА_4 не вжив відповідних заходів щодо звільнення ОСОБА_12 , а розуміючи, що ОСОБА_12 зміг послабити фрагменти тканини, якими були перев`язані його ноги, підійшов до ліжка на якому знаходився ОСОБА_12 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, фрагментами тканини почав міцніше затягувати ноги потерпілого, з метою обмежити рухи останнього ними.

ОСОБА_7 , продовжуючи виконання злочинного наміру на заподіяння моральних страждань ОСОБА_12 шляхом прив`язування його до ліжка на тривалий час, щоб останній не міг вільно пересуватись та задовольняти свої природні потреби, зокрема у їжі, споживанні води та іншому, з метою його покарання за порушення режиму, а також з метою підкорення волі останнього та примусу не писати скарги щодо умов утримання, приблизно о 12 год. 37 хв. підійшов до оглядового вічка камери № 164 для контролю за виконанням його злочинного наказу підлеглими.

Злочинні дії ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , були припиненні за вказівкою заступника начальника УВП з режиму і охорони та оперативної роботи ОСОБА_14 .

Так, на виконання вказівки ОСОБА_14 приблизно о 14 год. 10 хв. 16.04.2025 ОСОБА_4 відв`язав потерпілого ОСОБА_12 .

Внаслідок вищевказаних протиправних дій начальника відділу режиму і охорони ДУ ПУВП №23 ОСОБА_7 , чергового помічника начальника установи виконання покарань чергової служби ДУ ПУВП №23 ОСОБА_8 , старшого по корпусу відділу режиму і охорони ДУ ПУВП №23 ОСОБА_9 , молодшого інспектора 1 категорії відділу режиму і охорони ДУ ПУВП №23 ОСОБА_10 , старшого по корпусу відділу режиму і охорони ДУ ПУВП №23 ОСОБА_11 та старшого по корпусу відділу режиму і охорони ДУ ПУВП №23 ОСОБА_4 15.04.2025 та 16.04.2025 був обмежений в русі та позбавлений можливості у справлянні природних потреб, чим останньому відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-психологічної експертизи № 969 від 29.07.2025 заподіяно фізичні та моральні страждання.

25.08.2025 року ОСОБА_4 , у зв`язку з наявністю достатніх доказів, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 127 КК України.

На підставі викладеного, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 127 КК України, тобто у катуванні, що полягало в умисному діянні, спрямованому на заподіяння особі морального страждання, вчиненому представником держави з метою покарати її за дії вчинені нею та примусити до вчинення дій, що суперечить її волі, вчиненому групою осіб без попередньої змови між собою.

Посилаючись на наявність ризиків переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому же кримінальному провадженні,перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити. Зазначив, що

Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив обрати більш м`який запобіжний захід.

Захисник в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання. Зазначив, що підозра не обґрунтована, ризики не доведені. Враховуючи, що підозрюваний раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, має неповнолітню дитину, просив застосувати нічний домашній арешт.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому же кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчим суддею встановлено, що постановою керівника Полтавської обласної прокуратури від 17.06.2025 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000901 від 19.04.2025 року продовжено до трьох місяців, тобто до 20.07.2025 року .

17.07.2025 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтавистрок досудового розслідування у кримінальному провадженні №000901 від 19.04.2025 року продовжено до шести місяців, тобто до 20.10.2025 року.

25.08.2025 року ОСОБА_4 , у зв`язку з наявністю достатніх доказів, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 127 КК України.

В обґрунтування клопотання, як на підставу застосування вказаного запобіжного заходу, прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тобто запобігання спробі підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому же кримінальному провадженні,перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом щодо виявлення кримінального правопорушення від 19.04.2025;заявою ОСОБА_12 про залучення до провадження як потерпілого від 19.04.2025;допитами потерпілого ОСОБА_12 , в тому числі у слідчого судді;висновком службового розслідування від 12.06.2025;протоколом огляду флеш-носія із відеозаписом від 30.04.2025 за участі потерпілого ОСОБА_12 ;протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 26.06.2025;протоколом допиту свідка ОСОБА_16 27.06.2025;висновком судово-психологічної експертизи;ншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Таким чином, проаналізувавши доводи прокурора в обґрунтування обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає, що ризики, визначені ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні,перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, знайшли своє підтвердження.

Одночасно, відповідно до положень ст.178 КПК України, при розгляді даного клопотання слід врахувати вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, дані про його особу, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він підозрюється, а саме позбавлення волі на строк до дванадцяти років.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 раніше не притягався до кримінальної відповідальності,має сім`ю та постійне місце проживання, утримує неповнолітню дитину, мешкає за адресоюАДРЕСА_1 . Слід зазначити, що вказані обставини прокурором не були спростовані в ході розгляду даного клопотання.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту відносно підозрюваного, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Також слід зазначити, що виключно тяжкість вчиненого особою кримінального правопорушення, не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому, суд враховує рішення Європейського суду з прав людини (див. в т.ч. п.80 рішення по справі «Харченко проти України» (заява № 40107/02) та п.60 рішення «Єлоєв проти України» (заява №17283/02) якими встановлено, що застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою виключно на підставі наявності підозри є прямим порушенням пункту 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року.

Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє зробити висновок про те, що прокурор у судовому засіданні не довів об`єктивними доказами, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Тому, суд дійшов до висновку, що подане клопотання не підлягає задоволенню.

Беручи до уваги наявність у підозрюваного постійного місця проживання, соціальних зв`язків, його майновий стан, а також повідомлення про підозру, обставини справи, з урахуванням тяжкості вчиненого, наявності ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, які є доведеними прокурором, враховуючи недоведеність недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваного для запобігання ризиків, зазначених в клопотанні, слідчий суддя дійшов до висновку про можливість застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, який буде достатнім для неухильного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а не тримання під вартою, на якому наполягає прокурор.

Відповідно до положень ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до приписів ч.1 та ч.2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч.6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ч. 2 ст. 196 КПК України, в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено.

Як вбачається з ч. 5 ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

З урахуванням наведених мотивів та вимог закону, суд вважає можливим застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який, на думку суду, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного під час досудового слідства, поклавши на ОСОБА_4 наступні обов`язки: повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця свого проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в?їзд в Україну; утримуватися від спілкування зі свідками, іншими підозрюваними у кримінальному провадженні, за виключенням як за ініціативою слідчого чи прокурора в їх присутності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 176-178, 181, 186, 193,194, 196,197, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_6 погоджене прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 127 КК України, по матеріалам досудового розслідування № 0000901, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.04.2025 року - відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, строком до 20.10.2025 року, без застосування електронних засобів контролю, поклавши на нього наступні обов`язки: повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця свого проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в?їзд в Україну; утримуватися від спілкування зі свідками, іншими підозрюваними у кримінальному провадженні, за виключенням як за ініціативою слідчого чи прокурора в їх присутності.

В разі невиконання вищевказаних зобов`язань, до підозрюваного може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, зобов`язавши передати копію ухвали для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Роз`яснити, що за умисне невиконання ухвали суду передбачена відповідальність за ст.382 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з часу проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1