Єдиний унікальний номер справи 333/4992/22
Номер провадження 1-кс/333/1974/25
УХВАЛА

іменем України

09 червня 2025 року місто Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя
у складі: за участю: головуючого судді секретаря судового засідання заявника адвоката прокурора ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, в режимі відеоконференції, заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_5 по справі за скаргою адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах потерпілого ОСОБА_7 , на рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків під час досудового розслідування (в порядку п. 9-1 ч. 1 ст. 303, ст. 304 КПК України) в межах кримінального провадження № 0000080 від 14.12.2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_5 перебуває в провадженні скарга адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах потерпілого ОСОБА_7 , на рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків під час досудового розслідування (в порядку п. 9-1 ч. 1 ст. 303, ст. 304 КПК України) в межах кримінального провадження № 0000080 від 14.12.2019 року.

06 червня 2025 року представник потерпілого адвокта ОСОБА_3 в судовому засіданні заявив клопотання про відвід слідчому судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_5 , в обґрунтування якої зазначив, що у провадженні слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_5 перебувають матеріали справи №333/4992/22, провадження №1-кс/333/1754/25, за скаргою представника адвоката ОСОБА_6 , поданої в інтересах потерпілого ОСОБА_7 , на рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000080 від 14.02.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 371 КК України. Досудове розслідування у такому кримінальному провадженні вже триває понад 6 років та 3 місяці. П опередню ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_5 від 22.01.2025 р. про відмову у відкритті провадження за такою скаргою адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах потерпілого ОСОБА_7 , на рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків під час досудового розслідування (в порядку п.9-1 ч.1 ст.303, ст.304 КПК України) , було скасовано Запорізьким апеляційним судом ухвалою від 26.03.2025року, як очевидно незаконну. Розгляд скарги, після повернення матеріалів з апеляційного суду, було призначено на 19.05.2025року, а потім на 04.06.2025р. в залі судового засідання Комунарського районного суду м. Запоріжжя. 26.05.2025року органом досудового розслідування було подано до суду 15 томів матеріалів кримінального провадження. З огляду на це та заздалегідь до судового розгляду 04.06.2025 року потерпілою стороною було вжито заходів щодо ознайомлення з матеріалами справи та кримінального провадження, а саме подано 27.05.2025року заяву про ознайомлення з матеріалами як справи так і провадження. Оскільки, робочі місця адвокатів, котрі представляють інтереси потерпілого знаходяться у місті Києві та місті Дніпро, було здійснено спробу комунікації з працівниками апарату судді ОСОБА_5 через меcенджер WhatsApp за відомими телефоном для узгодження дня та часу прибуття до суду у м. Запоріжжя з метою ознайомлення з матеріалами справи та провадження, на що було отримано відповідь, що про таку можливість ознайомлення буде проінформовано листом. Очевидно, що до 04.06.2025 року жодного листа потерпілою стороною не одержано. 30.05.2025 року потерпілою стороною було подано заяву про відсутність матеріалів справи в електронному вигляді та зазначено про те, що після ознайомлення з матеріалами електронного провадження виявлено відсутність документів, поданих в паперовій формі, а саме: матеріали судового провадження та матеріали кримінального провадження подані органом досудового розслідування 26.05.2025року. Для забезпечення справедливого, неупередженого та всебічного судового розгляду скарги та повноти електронного провадження, представник потерпілого просив доповнити електронне провадження №333/4992/22 (провадження 1-кс/333/1754/25) всіма наявними матеріалами по даному провадженню, які були долучені до справи у паперовій формі. Представником потерпілого, було подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи та кримінального провадження, без реалізації котрого, судове засідання не може повноцінно відбутись. За повідомленням працівників апарату судді ОСОБА_5 про результати розгляду заяви мене буде проінформовано листом. Станом на 30.05.2025року право на ознайомлення потерпілою стороною не реалізовано. В судовому засіданні 04.06.2025року, котре розпочалось близько 13 год. 00 хв., як представник потерпілого, просив оголосити перерву та надати час на ознайомлення з матеріалами справи, зазначав про те, що судове засідання не може повноцінно відбутись без реалізації права потерпілим передбаченого ст.56 КПК. На думку потерпілого судове засідання не може повноцінно відбутись, оскільки, зміст поданих матеріалів ТУ ДБР у м. Мелітополі нам не відомий, в той же час, розуміння того які слідчі та процесуальні дії були проведені органом досудового розслідування впродовж 2023-2024рр. має важливе значення через призму розгляду прокурором скарги саме про недодержання розумних строків в межах провадження, посилався на необхідність забезпечення рівності та змагальності сторін. Протокольною ухвалою в такому ознайомленні слідчою суддею ОСОБА_5 було відмовлено та зазначено, що потерпіла сторона може прибути до суду та ознайомитись з матеріалами справи без кримінального провадження за ознайомленням з яким потрібно звертатись до органу досудового розслідування окремо. Питання про відсутність матеріалів електронної справи слідчим суддею було проігноровано. Більш того, слідча суддя запропонувала висловитись щодо підтримки скарги, отже, продовжувала її розгляд очевидно проявляючи свою суб`єктивну упередженість. Вважає, що такі дії слідчої судді з огляду на ухвалене та скасоване рішення від 22.01.2025 року про відмову у відкритті провадження за скаргою, мають системний, послідовний характер та, на думку сторони потерпілого ОСОБА_7 , не відповідають критеріям «безсторонній суд» та «суб`єктивна неупередженість». Не є релевантним такий спосіб та манера ведення процесу, ігнорування очевидних базових прав потерпілого до високих вимог та стандартів, що встановлені положеннями Конвенції, рішеннями ЄСПЛ у справах заявників проти України, КПК, Кодексу суддівської етики, Бангалорських принципів поведінки суддів. Таким чином вважає, що в діях слідчого судді ОСОБА_5 є очевидні ознаки суб`єктивної упередженості до кримінального провадження загалом так і до результатів розгляду скарги, особливо через призму тієї обставини, що як слідчий суддя, вона ухвалювала рішення в межах цього провадження в попередні роки, отже, повинна та покликана була б процесуальним законом здійснювати судовий контроль за ним. Потерпіла сторона твердить про відсутність ефективного судового контролю слідчого судді ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, на що вказує необгрунтовано тривалий строк досудового розслідування зокрема.

В порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 КПК України, та автоматичного розподілу кримінальних проваджень між суддями в провадження судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 передана на розгляд зазначена заява про відвід.

У судовому засіданні заявник підтримав свою заяву про відвід з підстав зазначених у ній.

У судовому засіданні прокурор заперечував, щодо заявленого відводу слідчого судді ОСОБА_5 , заявником не надано доказів, щодо підстав для відводу слідчого судді. Також не надано доказів того, що органом досудового розслідування було обмежено чи відмовлено у задоволенні клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Слідчий суддя ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Суд, ознайомившись з доводами заяви про відвід, вислухавши думку учасників процесу, перевіривши їх матеріалами справи, приходить до наступного.

Статтею 75 КПК України визначені обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.

Так, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Також, ст. 80 КПК України передбачено, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до частини 5 статті 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Таким чином, право на розгляд справи незалежним і безстороннім судом є гарантією права на справедливий суд, як в процесі щодо прав та обов`язків цивільного характеру, так і щодо кримінального обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб?єктивний та об?єктивний аспект. Так у справах «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» вказано, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб?єктивного та об?єктивного критеріїв. Щодо суб?єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» зазначено, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з?являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з?являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об?єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України», «Фей проти Австрії»).

Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (рішення ЄСПЛ у справі Веттштайна (Wettstein), п. 44, та рішення ЄСПЛ у справі "Феррантеллі та Сантанджело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), п. 58).

Під час розгляду заяви судом встановлено, що заявлений відвід не містить даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу слідчого судді ОСОБА_5 , що передбачені діючими нормами КПК України.

Заявником не надано належних доказів того, що існують обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в об`єктивності та неупередженості судді ОСОБА_5 , відсутні конкретні факти, які б свідчили про будь-яку заінтересованість та упередженість судді під час розгляду даної справи.

Доводи представника потерпілого в обґрунтування заявленого відводу, стосуються саме прийнятого суддею процесуальне рішення, а не поведінки судді, оскільки, всі озвучені доводи зводились до прийнятого попереднього рішення, щодо відмови у відкритті провадженні та затягуванні розгляду справи.

В цій частині, суд зазначає, що оцінка судом доказів, при ухваленні судового рішення, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, здійснюється за внутрішнім переконанням судді, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Крім того, обов?язок суду мотивувати прийняття або відхилення доводів сторін полягає у відображенні в судовому рішенні висновків суду про те, що саме дало йому підстави прийняти ті чи інші доводи або відхилити аргументи сторін, з посиланням на з?ясовані у справі обставини та норми матеріального чи процесуального права, що підлягають застосуванню до правовідносин, що склались.

В багатьох рішеннях Європейського суду з прав людини неодноразово зазначалось, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов?язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов?язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від свавілля; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Роуз Торія проти Іспанії, параграфи 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (рішення у справі Хірвісаарі проти Фінляндії, параграф 32).

У пункті 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів ради Європи щодо якості судових рішень зазначено, що обов?язок судів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент на підтримку кожної підстави. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Щодо несканування матеріалів кримінального провадження у кількості 15 томів, які надаються учасниками кримінального провадження, що позбавляє потерпілу сторону своєчасно знайомитись з матеріалами кримінального провадження, то суд зазначає, що відповідно до листа ДСА України від 05.10.2021 року, з питань пов?язаних з початком функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - ЄСІТС), направленого на адресу судів, Положенням про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) ЄСІТС, затвердженого рішенням ВРП від 17.08.2021 року 31845/0/15-21, оголошено про початок функціонування трьох таких підсистем (модулів): «Електронний кабінет», «Електронний суд», підсистема відеоконфренецзв?язку. Також передбачається механізм сканування процесуальних документів, які надійшли до суду в електронній формі. Проте, відповідно до п.63 вказаного Положення сканування судом документів у паперовій формі та долучення їх до матеріалів електронної судової справи здійснюється за наявності такої можливості в суді.

Таким чином, несканування документів у паперовій формі, що надійшли до суду, та їх недолучення до матеріалів електронної судової справи вказаного кримінального провадження не свідчить про перешкоджання потерпілим права на захист з боку слідчого судді ОСОБА_5 ..

Крім того, з матеріалами кримінального провадження будь-який учасник може ознайомитись безпосередньо в суді, направивши на ім?я судді відповідну заяву.

Інші доводи заявника, на які він посилається, в обґрунтування сумніву у безсторонності суду, містять власну суб`єктивну оцінку діям слідчого судді під час розгляду кримінального провадження, не є об`єктивно обґрунтованими та жодним чином не доведені.

Таким чином, викладені в заяві та в судовому засіданні доводи представника потерпілого не свідчать про упередженість судді та будь-яку її заінтересованість під час розгляду кримінального провадження, не знайшли свого підтвердження під час розгляду заяви про відвід та не є тими обставинами, які виключають участь судді в розгляді кримінального провадження, відповідно до вимог КПК України, а отже не можуть слугувати підставою для усунення слідчого судді від розгляду даного кримінального провадження.

Незгода з процесуальними діями та рішеннями судді прийнятими під час розгляду кримінального провадження, за відсутності інших обставин, передбачених ст. 75 КПК України, не може бути підставою для відводу судді, а можуть бути зазначені в апеляційній скарзі як на судові рішення, які підлягають оскарженню, прийняті під час розгляду кримінального провадження, так і на остаточне рішення у даному кримінальному провадженні.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 75 КПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_5 по справі за скаргою адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах потерпілого ОСОБА_7 , на рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків під час досудового розслідування (в порядку п. 9-1 ч. 1 ст. 303, ст. 304 КПК України) в межах кримінального провадження № 0000080 від 14.12.2019 року залишити без задоволення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Повний текст ухвали складено 10 червня 2025 року.

Суддя Комунарського районного суду

міста Запоріжжя ОСОБА_1