ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1181/25 Справа № 204/4421/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2025 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000499 від 23 квітня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 382 Кримінального кодексу України (далі - КК),

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені рішенням слідчого судді, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2025 року задоволено клопотання прокурора про арешт майна та накладено арешт на майно, яке вилучено під час проведення огляду місця події 22.04.2025 року за адресою: м.Дніпро, вул.Незалежності, біля буд.8, а саме на: транспортний засіб марки «BMW», державний номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво серії НОМЕР_2 про реєстрацію даного транспортного засобу та ключі від нього, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що згідно зі ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), вказане майно є речовим доказом і має доказове значення для досудового розслідування, незастосування заходів забезпечення кримінального провадження може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування та передачі іншим особам, власником вищезазначеного майна.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі представник просить скасувати ухвалу слідчого судді, зобов`язати прокурора повернути ОСОБА_7 безпідставно вилучене 22 квітня 2025 року під час огляду місця події транспортний засіб.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що ОСОБА_7 перебуває на військовій службі та не був присутній при вилученні належного йому автомобіля, а також при винесенні оскарженої ухвали. ОСОБА_7 не є підозрюваним, у якості свідка також не допитувався, прокурором на підтвердження свого клопотання не надано суду жодного доказу причетності ОСОБА_7 до вказаного кримінального провадження. Зазначає, що оскаржена ухвала слідчого судді порушує право власності ОСОБА_7 на транспортний засіб. Вважає, що необхідність арешту зазначеного майна відсутня, а також відсутні ризики, передбачені ст.170 КПК.

Позиції учасників судового провадження.

Представник ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до суду не з`явились, про час і дату судового засідання повідомленні належним чином, про причини неявки суд не повідомили, та про відкладення судового засідання із заявами не звертались, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проведений без їх участі відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженим під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до пунктів 1, 2, 5 ч. 2 ст. 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення слідчого судді, ухвалене без належного виконання зазначених вимог кримінального процесуального закону при вирішенні клопотання слідчого про арешт майна, з огляду на наступне.

З матеріалів справи слідує, що Слідчим відділом відділу поліції №3 Дніпровського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000499 від 23.04.2025, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 Кримінального кодексу України. Процесуальне керівництво в рамках вказаного кримінального провадження здійснюється Західної окружною прокуратурою міста Дніпра Дніпропетровської області. Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.04.2025 до чергової частини відділу поліції № 3 Дніпровського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 22.04.2025 о 21:42 за адресою: м. Дніпро, вул. Незалежності, буд. 8, співробітниками поліції зупинено транспортний засіб марки «BMW», за кермом якого знаходився гр. ОСОБА_8 , якого позбавлено права керування транспортними засобами відповідно до рішення суду. (ЖЄО №11195 від 22.04.2025)За даним фактом 23.04.2025 розпочато кримінальне провадження № 0000, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 Кримінального кодексу України.Так, 22.04.2025, перебуваючи за адресою: м. Дніпро, вул. Незалежності, біля буд. 8, працівниками УПП в Дніпропетровській області на підставі п. 3 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» було зупинено транспортний засіб марки «BMW» із д.н.з. НОМЕР_3 , VIN-код: НОМЕР_4 сірого кольору, під керуванням гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .У ході перевірки документів вказаної особи, а також перевірки вказаної особи за допомогою бази ІПСНП встановлено, що постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10.07.2024, справа № 204/6131/24, провадження № 3/204/2300/24 ОСОБА_8 позбавлено права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років.22.04.2025 в період часу з 22 години 37 хвилин по 23 годину 00 хвилин слідчим СВ ВП №3 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області у ході огляду місця подій було виявлено та вилучено: транспортний засіб марки «BMW» із д.н.з. НОМЕР_3 , VIN-код: НОМЕР_5 сірого кольору, який поставлено до спеціального майданчику ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро, вул. Курсантська, 22;свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб серії НОМЕР_2 яке поміщено до спецпакету № ICR 0061028.ключі від транспортного засобу які поміщено до спецпакету №ICR0061027;23.04.2025 слідчим у кримінальному провадженні винесено постанову про визнання речовими доказами вилучених речей під час проведення огляду місця подій за адресою: м. Дніпро, вул. Незалежності, біля буд. 8.Оскільки, вилучені речі під час проведення огляду 22.04.2025 року за адресою: м. Дніпро, вул. Незалежності, біля буд. 8, - визнані речовими доказами, це дає підстави вважати, що вилучення вказаного майна сприяє цілям та меті проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні

Постановою слідчого від 23.04.2025 року, вищевказане вилучене майно під час проведення огляду, визнано речовими доказами по кримінальному провадженні №0000499.

Слідчий суддя дійшов висновку, що вказане майно є речовим доказом і має доказове значення для досудового розслідування, незастосування заходів забезпечення кримінального провадження може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування та передачі іншим особам, власником вищезазначеного майна.

З такими висновками слідчого судді, суд апеляційної інстанції погодитись не може з огляду на наступне.

За змістом ст. 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат та ін.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст. 85 КК).

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 382 КК, полягає в одному з таких зазначених у диспозиції альтернативних діянь, як невиконання (ухилення від виконання) вироку, ухвали, постанови, рішення суду або перешкоджання їх виконанню. За цією нормою матеріального права склад злочину є формальним, адже його об`єктивна сторона вичерпується вчиненням одного із зазначених у законі діянь ? дії (перешкоджання) чи бездіяльності (невиконання). І саме з цього моменту злочин визнається закінченим. Перешкоджання виконанню судового акта ? це активні дії, які становлять протидію реалізації вимог, що містяться в цьому акті, вчинювану з метою недопущення його виконання.

З аналізу змісту документів, долучених до клопотання прокурора не слідує взаємозв`язок між вилученим майном, яке належить ОСОБА_7 та розслідуваним кримінальним правопорушенням, зазначеним у фабулі витягів з ЄРДР за ч. 1 ст. 382 КК та в клопотанні прокурора.

Будь-яких інших документів про причетність вилученого майна до даного кримінального провадження фігурантом якого є ОСОБА_8 прокурором суду не надано. Також до клопотання не долучені документи, які б давали підстави для висновку, що ОСОБА_7 є лише титульним (номінальним) власником вказаного автомобіля, тоді як фактичним власником майна, яке перебуває в його постійному користуванні, є ОСОБА_8 .

Таким чином, наданими суду матеріалами встановлено, що ОСОБА_7 не має відношення до обставин вчиненого кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні та вилучене його майно не має значення речового доказу для цілей кримінального провадження за ст. 382 КК з огляду на об`єктивну сторону даного кримінального правопорушення, його суб`єкта та обставин, які підлягають доказуванню в межах даної статті, у зв`язку з чим відсутні підстави для арешту вказаного майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зі змісту клопотання видно, що воно складається з викладення скороченого змісту фактичних обставин кримінального правопорушення (фабули), наведення відомостей про факт проведення огляду місця події та посилань на положення КПК без належного обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами цього кримінального провадження, крім того, не вказано які відомості може містити вказане майно і яким чином воно може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження або що вказаний автомобіль є предметом чи об`єктом кримінально-протиправного посягання.

Таким чином, апеляційний суд доходить висновку, що наведені в оскарженій ухвалі слідчого судді твердження, за яких він дійшов до переконання про необхідність задоволення клопотання слідчого про арешт майна, не відповідають вимогам ч. 1 ст. 173 КПК, оскільки стороною обвинувачення під час судового розгляду клопотання про арешт майна не доведено факту того, що вилучене майно, яке на праві власності належать ОСОБА_7 набуто кримінально-протиправним шляхом, відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК та на нього може бути накладено арешт у даному кримінальному провадженні.

При цьому, сам факт прийняття постанови про визнання вказаного майна речовим доказом не свідчить про його відповідність критеріям, визначеним ст. 98 КПК до речового доказу у кримінальному провадженні та не є безумовною підставою для арешту цього майна, оскільки в протилежному тлумаченні та застосуванні вищезазначених норм арешт на майно накладався б автоматично без здійснення судового контролю законності обмеження права власності.

Вищезазначені обставини залишились без належної уваги та правової оцінки слідчого судді, у зв`язку з чим його рішення є передчасним, тому доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а в задоволенні клопотання прокурора слід відмовити.

Керуючись статтями 170, 172, 173, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 24 квітня 2025 року про накладення арешту на транспортний засіб марки «BMW», державний номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво серії НОМЕР_2 про реєстрацію, ключі від транспортного засобу марки «BMW», державний номерний знак НОМЕР_1 , скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_9 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000499, а саме транспортного засобу марки «BMW», VIN-код НОМЕР_5 , державний номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_2 , ключі від транспортного засобу марки «BMW».

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4