Провадження № 1-кп/679/49/2025
Справа № 679/11/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нетішин Хмельницької області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малий Маяк Ялтинського району Автономної Республіки Крим, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, неодружений, проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді електрика, раніше судимий:

1) 01.12.2016 Нетішинським міським судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком у вигляді 1 року;

1) 18.01.2019 Нетішинським міським судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185 КК України (із застосуванням ст.ст. 71, 72 КК України шляхом часткового складання покарань, призначеного за цим вироком та вироком Нетішинського міського суду Хмельницької області від 01.12.2016) до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців (звільнено 24.02.2022 у зв`язку з відбуттям строку покарання),

проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

21 листопада 2024 року приблизно о 17:00 год., перебуваючи у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , керуючись корисливим мотивом, діючи з метою вчинення крадіжки чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 вирішив таємно заволодіти майном ОСОБА_6 .

Реалізуючи зазначений злочинний умисел, під час дії воєнного стану, що введений Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 (зі змінами, внесеними Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 740/2024 від 28.10.2024), ОСОБА_5 , користуючись тим, що ОСОБА_6 заснув, діючи повторно, таємно викрав належний останньому мобільний телефон марки «Oukitel» моделі «WP32» (IMEI-1: НОМЕР_2 ; IMEI-2: НОМЕР_3 ) вартістю 4545 грн, усередині якого було вмонтовано дві сім-карти оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» із серійним номером НОМЕР_4 вартістю 20 грн та оператора мобільного зв`язку «Vodafone» із серійним номером НОМЕР_5 вартістю 20 грн, після чого залишив місце події.

У подальшому ОСОБА_5 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, а саме здав мобільний телефон до ломбардного відділення № 16 ПТ «Ломбард «Національний ТОВ «Лендінг Кепітал і компанія» за грошові кошти в сумі 1200 грн, своїми діями завдавши ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 4585 грн.

У судовому засіданні ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив суду, що у 2024 році приблизно о 16-18 год. він таємно викрав телефон у потерпілого, перебуваючи вдома у останнього, після спільного вживання спиртних напоїв за обставин, що викладені в обвинувальному акті, складеному стосовно нього, після чого обвинувачений здав викрадений телефон у ломбард. Оскільки на момент крадіжки він перебував у стані алкогольного сп`яніння, детально пригадати обставини вчинення відповідного кримінального правопорушення обвинувачений не може.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив суду, що у 2024 році (точної дати він не пам`ятає) після вживання спиртних напоїв спільно з обвинуваченим у себе вдома за адресою: АДРЕСА_2 він заснув, а коли прокинувся ввечері, то виявив, що зник його мобільний телефон, що лежав поряд із ним. Вказаний телефон йому подарували діти і він постійно лежить у нього в кімнаті, оскільки на ньому він лише переглядає фільми, а для дзвінків та спілкування має інший телефон. У викраденому телефоні були дві сім-картки операторів «Київстар» та «Водафон».

Оскільки обвинувачений не оспорював фактичних обставин справи та у судовому засіданні визнав свою винуватість за пред`явленим обвинуваченням у повному обсязі, суд за згодою учасників визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин провадження, які не оспорювалися жодним з учасників судового розгляду з огляду на положення ч. 3 ст. 349 КПК України, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого та потерпілого, показання яких повністю підтверджують винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. При цьому судом було з`ясовано, що обвинувачений та потерпілий правильно розуміють зміст цих обставин, суд переконався у добровільності та істинності їх позиції, а також їм було роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку, на що вони погодилися.

Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК Українияк таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та в умовах воєнного стану.Винуватість підсудного у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення повністю доведена і не оспорюється жодним учасником судового розгляду.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує пом`якшуючу обставину щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Як особа обвинувачений ОСОБА_5 раніше судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, неодружений, є військовослужбовцем.

Із досудової доповіді, складеної за дорученням суду стосовно ОСОБА_5 вбачається, що обвинувачений в минулому неодноразово судимий, в тому числі до покарання у виді позбавлення волі на певний строк, тричі перебував на обліку уповноваженого органу з питань пробації, під час чого характеризувався негативно. На шлях виправлення він не став та вчинив нове повторне умисне кримінальне правопорушення, на підставі чого можна стверджувати, що ОСОБА_5 у вирішенні своїх потреб використовує неадекватні стратегії, які несуть шкоду для оточуючих. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення органом пробації оцінено як високий, а ризик небезпеки для суспільства (у тому числі для окремих осіб) як середній. Беручи до уваги дослідження та узагальнення, що характеризує особистість обвинуваченого його вік, спосіб життя, історію правопорушень, високу ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, а також середній рівень небезпеки для суспільства (у тому числі для окремих осіб), Шепетівський РВ № 1 філії ДУ «Центр пробації» у Хмельницькій області дійшов висновку про те, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства (у тому числі для окремих осіб). Виконання покарання у громаді можливе лише у винятковому випадку за умови здійснення інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідне для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Суд також з огляду на положення ч. 6 ст. 368 КПК України враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 570/3743/15-к, відповідно до якого покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини кримінального провадження, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Враховуючи ступінь тяжкості та характер суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення ч. 4 ст. 185 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, його суспільно небезпечні наслідки у вигляді завданої матеріальної шкоди, яка не була відшкодована, особу обвинуваченого, який має не зняту та не погашену судимість, однак є військовослужбовцем та має негативний стан здоровя (що вбачається із наданих ним документів), беручи до уваги наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих обставин, а також думку потерпілого та прокурора, які не наполягали на призначенні суворого покарання та вважали доцільним умовне засудження обвинуваченого без реального позбавлення його волі, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України на мінімальний строк зі звільненням його від відбування цього покарання з випробуванням на підставі ст.ст. 75, 76 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Заходи забезпечення кримінального провадження (в тому числі запобіжні заходи) не застосовувалися, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, речові докази та документи відсутні.

Витрати на залучення експерта у розмірі 1193,85 грн, понесені під час проведення судової товарознавчої експертизи, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, оскільки його винуватість була встановлена у судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 84-86, 91, 94, 124, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк у вигляді 2 (двох) років та поклавши на нього наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до командира військової частини НОМЕР_1 (а у разі звільнення з військової служби до уповноваженого органу з питань пробації за місцем проживання); 2) повідомляти командира військової частини НОМЕР_1 (а у разі звільнення з військової служби уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання) про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з командиром військової частини НОМЕР_1 (а у разі звільнення з військової служби з уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання).

Стягнути із ОСОБА_5 витрати на залучення експерта у розмірі 1193,85 грн (однієї тисячі ста дев`яноста трьох гривень вісімдесяти п`яти копійок) на користь держави.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд Хмельницької області протягом тридцяти днів із моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1