Справа № 594/391/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року

Борщівський районний суд Тернопільської області

в складі головуючого ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Борщеві, кримінальне провадження №0000032 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олексинці Борщівського району Тернопільської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта середня-спеціальна, пенсіонера, не одруженого, раніше судимого 10.01.2025 вироком Борщівського районного суду Тернопільської області за ч.1 ст. 126 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 510 грн, який сплатив 10 січня 2025 року,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника-адвоката ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_5 03.03.2025 близько 22:00 год. в спальній кімнаті житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , виник конфлікт, під час якого ОСОБА_3 , діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_5 шість ударів кулаками обох рук в обличчя, чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді синця на верхній губі та верхній повіці правого ока, які належать до категорії легких тілесних ушкоджень.

Під час судового розгляду ОСОБА_3 за пред`явленим обвинуваченням вину не визнав і дав показання, що з потерпілою ОСОБА_5 , яка тривалий час проживала з його сином ОСОБА_7 однією сім`єю, в нього склалися неприязні відносини, оскільки вона намовляє сина проти нього, обзиває його нецензурними словами. В даний час син проживає разом з ним у одному домоволодінні, в АДРЕСА_1 . Син живе у житловому будинку, а він у літній кухні. Того дня, 03 березня 2025 року біля 19 години вони з сином повечеряли разом і розійшлися. Коли він пізніше вийшов на подвір`я, то побачив, що в сина світиться. Подумав, що може той забув виключити світло і заснув, тому зайшов у будинок. У спальні побачив потерпілу з її неповнолітньою дочкою, запитав, чого вона прийшла і двічі штовхнув її в груди, відштовхуючи від себе, ударів у обличчя не наносив. Після цього потерпіла пішла з будинку.

Не зважаючи на невизнання своєї вини у вчиненому, вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується такими доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що з 2005 року до весни цього року вона проживала з сином обвинуваченого ОСОБА_7 однією сім`єю, в даний час вони продовжують спілкуватися та іноді зустрічаються. З обвинуваченим у неї склалися неприязні відносини. 03 березня цього року увечері до неї подзвонив ОСОБА_7 і попросив приїхати до нього, що вона і зробила. Коли вона знаходилася в спальній кімнаті житлового будинку біля 22 години туди зайшов обвинувачений, гукнув, що він уже вдома і відразу наніс їй біля 5-6 ударів у обличчя, від яких в неї була розбита губа та синці на обличчі. Через два дні після цього вона звернулася в поліцію із заявою.

Свідок ОСОБА_7 під час судового розгляду дав показання, що з весни цього року він проживає в одному домоволодінні із своїм батьком, обвинуваченим по справі ОСОБА_3 , в АДРЕСА_1 . У них склалися неприязні відносини через документи на домоволодіння. Того дня, навесні цього року, увечері він знаходився в спальній кімнаті житлового будинку разом з потерпілою ОСОБА_5 , з якою він до цього проживав однією сім`єю за іншою адресою. Тоді потерпіла приїхала до нього на його прохання. В цей час до кімнати зайшов його батько і почав наносити удари ОСОБА_5 кулаками в обличчя. Після цього він провів ОСОБА_5 і вона пішла додому, а батько покинув кімнату.

Висновком судово-медичної експертизи №27 від 07 березня 2025 року підтверджується, що в потерпілої ОСОБА_5 було виявлено синці на верхній губі зліва та верхній повіці правого ока. За ступенем тяжкості дані ушкодження належать до категорії легких. За морфологічними властивостями дані ушкодження характерні для виникнення внаслідок дії тупих предметів і могли утворитись внаслідок нанесення ударів кулаками рук за декілька діб до судово-медичної експертизи, можливо і 03 березня 2025 року.

На підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_3 стороною обвинувачення надано також протоколи проведення слідчого експерименту.

Так, згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 10 березня 2025 року разом з таблицею ілюстрацій до нього, проведеним за участі потерпілої ОСОБА_5 у присутності понятих потерпіла повідомила про обставини вчинення кримінального правопорушення та відтворила механізм спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , що мали місце 03 березня 2025 року біля 22.00 год. в АДРЕСА_1 .

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 15 березня 2025 року разом з таблицею ілюстрацій до нього, проведеним за участі свідка ОСОБА_7 у присутності понятих, свідок повідомив та відтворив на місці відомі йому обставини конфлікту між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , що мали місце 03 березня 2025 року біля 22.00 год. в АДРЕСА_1 .

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він не заподіяв тілесних ушкоджень потерпілій, оскільки такі його пояснення спростовуються заслуханими в судовому засіданні показаннями потерпілої ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_7 , які є об`єктивними, узгоджуються з іншими доказами по справі, а саме з даними дослідженого в судовому засіданні висновку судово-медичної експертизи. А тому суд вважає, що винність обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Аналізуючи всі дані в їх сукупності суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_3 умисно заподіяв потерпілій ОСОБА_5 легке тілесне ушкодження, і такі його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.125 КК України.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, пом`якшуючі та обтяжуючі його вину обставини, особу обвинуваченого.

Вивчаючи особу обвинуваченого, судом встановлено, що він раніше судимий за ч.1 ст.126 КК України, є особою похилого віку, по місцю проживання скарг та заяв на його дії до Борщівської міської ради не надходило.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності суд вважає, що покарання обвинуваченому слід обрати у виді штрафу, що буде необхідним і достатнім для його виправлення.

Керуючись ст.ст.368, 370,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Борщівський районний суд Тернопільської області.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: ОСОБА_8