Провадження №1-кп/761/3603/2025
В И Р О К

іменем України

01 липня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду у судовому засіданні без виклику учасників судового провадження матеріали кримінального провадження № 0000928, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 червня 2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до статті 30 Конституції України (№ 254к/96-ВР від 28.06.1996) кожному гарантується недоторканність житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду; у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

Так, 19 червня 2025 року приблизно о 00 годин 50 хвилин ОСОБА_3 проходив поблизу житлового будинку АДРЕСА_2 . В цей час, перебуваючи за вказаною адресою, ОСОБА_3 звернув свою увагу на кіоск із продажу квітів, розташований поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_2 та у нього раптово виник умисел, спрямований на незаконне проникнення до іншого володіння особи, а саме, до вказаного кіоску.

Реалізуючи свій умисел, направлений на незаконне проникнення до іншого володіння особи, а саме, до кіоску із продажу квітів, 19 червня 2025 року приблизно о 00 годин 56 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, розбив рукою скло металопластикових дверей, відкрив двері зсередини та незаконно проник до приміщення кіоску із продажу квітів за адресою: АДРЕСА_2 , чим порушив недоторканність іншого володіння ОСОБА_4 .

Після цього, ОСОБА_3 покинув приміщення кіоску із продажу квітів та проходячи за адресою: АДРЕСА_3 , був затриманий співробітниками УШІ в м. Києві ДПП ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 162 КК України як порушення недоторканості житла, тобто незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, до обвинувального акту прокурором додано клопотання про його розгляд у спрощеному провадженні, з урахуванням тих обставин, що обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності. З огляду на наведене, відповідно до приписів ч. 1 ст. 302 КПК України, прокурор просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту долучено письмову заяву ОСОБА_3 , яка складена за участі захисника ОСОБА_7 , у якій ОСОБА_3 зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, він беззаперечно визнає, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, згоден із розглядом обвинувального акту за його відсутності у спрощеному порядку.

Також, у вказаній заяві ОСОБА_3 зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Потерпілий також не заперечував проти розгляду обвинувального акта в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду, про що надав письмову заяву.

Тому суд розглянув обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до положень ч. 2 ст. 382 КПК України.

За таких обставин, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, а саме порушення недоторканості житла, тобто незаконне проникнення до іншого володіння особи, доведена повністю.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує наступні обставини.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

В якості даних, що характеризують особу обвинуваченого, суд враховує, що згідно з довідкою КНП «Київська міська клінічна лікарня № 10» ОСОБА_3 з 11 червня 2020 року перебуває під наркологічним диспансерно - динамічним наглядом з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів, відповідно до довідки КНП «Клінічний заклад з надання психіатричної допомоги «Психіатрія» під наглядом лікаря - психіатра за місцем проживання не перебуває, не судимий в силу ст. 89 КК України, на утриманні неповнолітніх чи малолітніх дітей не має, не є особою з інвалідністю, неодружений.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує, що вчинене правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі, що є необхідним та достатнім для досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Частина перша статті 162 КК України передбачає покарання у виді штрафу, виправних робіт або обмеження волі. Обираючи вказану міру покарання, суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 57 КК України покарання у виді виправних робіт не застосовується до непрацездатних. А призначаючи покарання у виді штрафу, суд згідно із ч. 2 ст. 53 КК України, повинен враховувати і майновий стан винного. Обвинувачений ОСОБА_3 не працює, а тому для його виправлення не доцільно застосовувати штраф, навіть в мінімальному розмірі, тому, що є обґрунтовані ризики, що призначене судом покарання не буде виконане.

Підстав для застосування ст. 69 КК України чи приписів ст. 69-1 КК України, до обвинуваченого, суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Разом з тим, приймаючи до уваги, що, відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання являється не тільки карою за вчинене кримінальне правопорушення, а має мету виправлення та перевиховання засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без відбування покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України, - зі звільненням від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку та з покладенням ряду обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, що, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь. Таке покарання суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 .

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Долю речових доказів необхідно вирішити у порядку, встановленому ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 373, 374, 381, 382, 394 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази:

1 (один) змив з правої та лівої руки ОСОБА_3 , які упаковано до паперового конверту коричневого кольору, 1 (один) змив речовини бурого кольору, який упаковано до паперового конверту коричневого кольору; 1 (один) змив речовини бурого кольору із вхідних дверей, який упаковано до паперового конверту коричневого кольору; 1 (один) предмет, схожий на ножиці, який упаковано до паперового конверту коричневого кольору; 3 (три) сліди папілярних узорів, які упаковано до пакету № , які, відповідно до постанови дізнавача СД ВП № 3 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві від 19 червня 2025 року, визначено передати на зберігання до камери схову речових доказів Шевченківського УП ГУНП у м. Києві - знищити;

грошові кошти в сумі 275 гривень, які відповідно до розписки передано на зберігання потерпілому ОСОБА_8 - повернути потерпілому ОСОБА_8 ;

відеозаписи, надані ОСОБА_8 відповідно до постанови про зняття показань технічних приладів та технічних засобів від 19 червня 2025 року, записані на оптичний диск, які, відповідно до постанови дізнавача СД ВП № 3 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві від 19 червня 2025 року, визначено зберігати в матеріалах кримінального провадження 0000928 - залишити зберігати в матеріалах вказаного кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1