Єдиний унікальний номер справи 185/5900/25
Провадження № 1-кп/185/1156/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в період воєнного стану в залі в м.Павлоград кримінальне провадження, що внесене до ЄРДР за №0000198 від 04 травня 2025 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Першотравенська Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз: 29.04.2025 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч.4 ст.185, ст.395 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

На підставі Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року в країні введено воєнний стан, який продовжено в Україні.

09.04.2025 року близько 15.00 год. обвинувачений ОСОБА_3 , маючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, прийшов до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , що належить потерпілій ОСОБА_5 , де, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, діючи з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, знаходячись в спальній кімнаті житлового будинку побачив на дерев`яній тумбочці мобільний телефон марки ZTE Blade А55, модель Z2450 з картою пам`яті MicroSD Kingston 256 GB, який знаходився в накладці для мобільного телефону ZTE Blade А35/А55 Soft Case, зеленого кольору, що належить потерпілій ОСОБА_5 . Впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, і його дії залишаються таємними, обвинувачений ОСОБА_3 , з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, діючи таємно, умисно, повторно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом незаконного збагачення за рахунок чужого майна, викрав майно, що належить потерпілій ОСОБА_5 , а саме вищевказаний мобільний телефон, карту пам`яті та накладки для нього. З викраденим майном обвинувачений ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми протиправними діями обвинувачений ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 3924,85 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 ст.185 КК України визнав частково, суду пояснив, що раніше спільно проживав з потерпілою ОСОБА_5 09 квітня 2025 року він прийшов до неї додому. Перебуваючи в будинку він побачив, що ОСОБА_6 вже проживає з іншим чоловіком, тому він вирішив їй помститися. Побачивши мобільний телефон, який належить потерпілій, він вирішив його забрати, тим самим помститись ОСОБА_5 . Він забрав цей мобільний телефон, коли покидав помешкання. По дорозі він оглянув телефон та викинув чохол разом з сім-карткою та картою-пам`яті, бо на телефон дзвонили, і він цього злякався. Після повернувся до реабілітаційного центру. 15 числа він відправив мобільний телефон на адресу матері потерпілої «Новою поштою». В скоєному щиро кається, дуже жалкує про вчинене. Зазначає, що не усвідомлював, що робив.

Потерпіла ОСОБА_5 суду повідомила, що з обвинуваченим раніше проживала однією сім`єю, ОСОБА_3 кудись поїхав та зник, відносини припинились. 09 квітня 2025 року вранці до неї додому приїхав обвинувачений, був в нетверезому стані, тому вона запропонувала йому залишитись та переночувати. Вона на цей момент вже проживала з іншим чоловіком. Прокинулись, поснідали, вона пішла знову спати. Коли прокинулась, то побачила, що немає її мобільного телефону. Подзвонила в поліцію та сповістила про крадіжку. Одразу запідозрила в цьому обвинуваченого. В подальшому їй було повернуто мобільний телефон без сім-карти та карти пам`яті, без чохла. Телефон був без пошкоджень. Цей телефон вона придбавала навесні 2025 року. При визначенні покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.

Сторони відмовились від допиту свідків в судовому засіданні.

Судом були досліджені наступні письмові докази та прийняті процесуальні рішення.

Витяг з кримінального провадження №0000198 щодо внесення слідчим Павлоградського РВП ГУНП Дніпропетровської області відомостей до ЄРДР 04.05.2025 року про кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, за фактом таємного, шляхом вільного доступу викрадення в умовах воєнного стану близько 15.45 год. 09.04.2025 року невідомою особою мобільного телефону потерпілої ОСОБА_5 , чим була завдана матеріальна шкода.

Постанова про визначення групи прокурорів від 06.05.2025 року, якою була визначена група прокурорів в даному кримінальному провадженні.

Протокол огляду предмету від 06.05.2025 року з фототаблицею, відповідно до якого на стадії досудового розслідування слідчим був оглянутий добровільно виданий потерпілою ОСОБА_5 мобільний телефон марки ZTE Blade А55, були встановлені і-mеі: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 . По закінченню огляду мобільний телефон був вилучений до Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Постанова слідчого від 06.05.2025 року про визнання речовим доказом: мобільного телефону марки ZTE Blade А55, який відповідно до зберігальної розписки переданий потерпілій ОСОБА_5 на збереження.

Висновок експерта за результатами судової товарознавчої експертизи від 13.05.2025 року, згідно з яким ринкова вартість мобільного телефону марки ZTE Blade А55, модель Z2450, станом на момент вчинення кримінального правопорушення, могла складати 2846.95 грн.

Висновок експерта за результатами судової товарознавчої експертизи від 14.05.2025 року, відповідно до якого ринкова вартість: карти пам`яті MicroSD Kingston 256 GB+адаптер 10 class UHS-1, станом на момент вчинення кримінального правопорушення, могла складати 844.80 грн.; накладка для мобільного телефону ZTE Blade А35/А55 Soft Case, зеленого кольору, станом на момент вчинення кримінального правопорушення, могла складати 233.10 грн.

Протокол проведення слідчого експерименту від 15.05.2025 року, який фіксувався на відеозапис, за участі потерпілої ОСОБА_5 та підозрюваного ОСОБА_3 , згідно з яким під час слідчої дії обвинувачений ОСОБА_3 розповів про обставини вчинення ним злочину, а саме крадіжки мобільного телефону у потерпілої та зазначив, що 09.04.2025 року вранці він прийшов за місцем проживання потерпілої ОСОБА_5 , де остання відпочивала зі своїм співмешканцем. Прокинувшись вони всі разом сіли за стіл та почали вживати спиртні напої. Після чого обвинувачений ОСОБА_3 пройшов до спальної кімнати, де викрав мобільний телефон та покинув приміщення домоволодіння. Пройшовши по вулиці обвинувачений ОСОБА_3 показав - де викинув з телефону чохол, сім карту та флеш-накопичувач. Під час огляду нічого не виявлено та не вилучено.

Відтворивши відеозапис слідчої дії судом були встановлені аналогічні обставини та механізм вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, що були відображені слідчим в протоколі слідчого експерименту.

Аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_3 в частині того, що умислу у нього на вчинення крадіжки не було, а його дії були направлені на помсту потерпілій, саме з такою метою був забраний мобільний телефон, та не усвідомлення обвинуваченим своїх дій, співставляючи їх з обвинуваченням, що інкримінується ОСОБА_3 , а також з показаннями потерпілої та з іншими доказами - зокрема, дослідженими судом протоколами слідчих дій, документами та висновками експертів, які повністю викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, суд робить висновок про те, що вказані показання обвинуваченого є способом захисту останнього від висунутого обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину та намаганням ухилитись від кримінальної відповідальності за скоєне, а показання потерпілої та інші наведені судом докази мають характер логічних, послідовних та об`єктивних. Зазначені докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 є належними, достатніми та допустимими, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому КПК та Конституцією України.

Так, показання обвинуваченого ОСОБА_3 в частині того, що він не усвідомлював значення своїх дій, коли викрадав мобільний телефон потерпілої, а його дії були направлені на помсту потерпілій, - були спростовані в суді показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_3 , в яких останній зазначав про таємний характер своїх дій, бо вчиняв цей злочин, коли власник телефону спала, а за його діями ніхто не спостерігав, і це обвинувачений добре розумів. В подальшому покинувши приміщення обвинувачений перевірив телефон, викинув сім-картку з телефону, бо на телефон дзвонили, що за його показаннями «налякало». Обвинувачений одразу не повернувся до потерпілої та не повернув викрадений телефон, хоча вже розумів наслідки своїх дій. Лише через декілька днів, оцінивши свої дії та небажаючи настання наслідків, обвинувачений повернув мобільний телефон. Всі дії обвинуваченого, зазначені ним в показаннях, наданих суду вказують на те, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 були умисними та направленими на таємне викрадення чужого майна. Враховуючи наявність непогашених судимостей за вчинення корисливих злочинів, обвинувачений ОСОБА_3 усвідомлював свої дії, був обізнаний з наслідками таких дій і не відмовився від цих дій.

Зазначені показання обвинуваченого були спростовані в суді показаннями самої потерпілої, яка вказала, що обвинуваченого ОСОБА_3 , який був напідпитку, вона залишила вдома, дала можливість переночувати та поїсти, тобто дії потерпілої ніяким чином не були направлені на розвиток неприязних відносин, появи помсти у обвинуваченого ОСОБА_3 .

Під час слідчого експерименту в присутності потерпілої обвинувачений ОСОБА_3 добровільно повідомляв, що він вчиняв саме крадіжку мобільного телефону, а не з`ясовував стосунки з колишньою співмешканкою.

Таким чином, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України доведена повністю та підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності з вимогами ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, віднесення його до категорії тяжких злочинів, ступінь негативних наслідків, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, зокрема за вчинення злочинів проти власності, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, на обліку в психіатричному диспансері та у лікаря-нарколога не перебуває, а також враховує визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Обставинами, відповідно до вимог ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Обставин, відповідно до вимог ст.67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

Під час допиту потерпілої ОСОБА_5 остання повідомила, що обвинувачений під час вчинення інкримінованого злочину перебував в стані алкогольного сп`яніння. Ця обставина, яка обтяжує покарання обвинуваченого, не зазначена в обвинувальному акті. Прокурор не змінив висунуте обвинувачення ОСОБА_3 в цій частині. Тому суд не може визнати дану обставину такою, що обтяжує покарання обвинуваченого, це виходить за межі висунутого обвинувачення та погіршує його становище.

За сукупністю обставин вчинення кримінального правопорушення, ступеня тяжкості, думки потерпілої, даних про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, зокрема за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, свою вину визнав частково, наявності пом`якшуючих його покарання обставини, відсутності обтяжуючих покарання обставин, суд дійшов висновку, що відносно обвинуваченого необхідно застосувати реальне покарання можливе лише з ізоляцією його від суспільства і відносно обвинуваченого необхідно застосувати покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції, інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України. Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Стаття 50 КК України передбачає, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, що також закріплено в ч.2 ст.65 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи до цього неодноразово судимий, зокрема за аналогічні кримінальні правопорушення, вчинив знову однотипне кримінальне правопорушення.

Таким чином, незважаючи на неодноразове засудження, обвинувачений належних висновків для себе не зробив та навіть за таких обставин його виправлення досягнуто не було, що свідчить про стійкість його протиправної поведінки та антисоціальну спрямованість його особи. З урахуванням наведеного суд приходить висновку про неможливість досягнення щодо обвинуваченого ОСОБА_3 мети кримінального судочинства без реального відбуття ним призначеного покарання та про відсутність підстав для призначення останньому покарання із застосуванням ст.69 КК України, або застосування ст.75, 76 КК України.

Визначене судом покарання буде відповідати ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, а також здатним сприяти виправленню ОСОБА_3 та попередженню скоєння нових кримінальних правопорушень, як обвинуваченим, так і іншими особами.

Крім того, суд, у відповідності вимог ст.70 ч.4 КК України, при призначенні покарання за інкримінований злочин обвинуваченому ОСОБА_3 враховує, що останній вчинив злочин до постановлення Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області вироку від 29.04.2025 року, яким був визнаний винним за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ст.395 КК України, і якому було призначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

Положення пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року передбачають випадок, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Враховуючи викладене роз`яснення, та обставини кримінального провадження: вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 інкримінованого злочину 09.04.2025 року до постановлення Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області вироку від 29.04.2025 року, - суд приходить до висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі та самостійного виконання попереднього вироку суду.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 був обраний 28.05.2025 року у виді домашнього арешту в нічний час доби до 15.07.2025 року. До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у виді домашнього арешту в нічний час доби не підлягає змінам.

Під час проведення досудового розслідування проводились дві судово-товарознавчі експертизи, на проведення яких згідно довідки та звіту експерта загалом було витрачено 2202.80 гривень. Зазначені витрати у відповідності вимог ст.122 КПК України відносяться до процесуальних витрат.

Оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 винуватий у вчиненні інкримінованого злочину за описаних у вироку обставин, то суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави вартість проведених експертиз у розмірі 2202.80 гривень.

Доля речових доказів повинна бути вирішена у порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Цивільний позов в межах кримінального провадження не заявлений.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 615 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 29.04.2025 року, яким ОСОБА_3 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ст.395 КК України, - виконувати самостійно.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 у виді домашнього арешту залишити без змін.

Після набрання вироком законної сили ОСОБА_3 затримати та направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» для відбування призначеного судом покарання.

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_3 для виконання вироку.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави вартість проведених експертиз у розмірі 2202.80 гривень.

Речові докази:

- мобільний телефон марки ZTE Blade А55, який переданий на збереження потерпілій ОСОБА_5 - після набрання вироком законної сили залишити останній по приналежності.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1