Справа № 183/3791/23
Провадження № 1-кс/206/870/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2025 Самарський районний суд міста Дніпра у складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро клопотання старшого слідчого Головного управління Національної поліції в Луганській області ОСОБА_4 , № 0001727 від 13.04.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260, ч.1 ст. 353 КК України стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Мінськ республіки Білорусь, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260, ч.1 ст. 353 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

08 липня 2025 року старший слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції в Луганській області ОСОБА_4 звернувся до Самарського районного суду міста Дніпра із клопотанням, погодженим із прокурором у кримінальному провадженні прокурором Лисичанської окружної прокуратури Луганської області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 ..

Клопотання обґрунтовує тим, що у квітні 2014 року (точний час та дату під час досудового розслідування встановити не вдалось можливим) ОСОБА_5 увійшов до складу не передбаченого законом збройного формування, члени та структурні підрозділи якого за попередньою змовою зорганізувалися для спільної злочинної діяльності, з метою безпосереднього вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів.

Приблизно 22 травня 2014 року, в структурний підрозділ збройного формування не передбаченого законами України, діючого на території міста Лисичанськ, Луганської області, створено невстановленими особами, на добровільній основі увійшов ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мав умисел приймати активну участь у діяльності даного збройного формування, при цьому розуміючи, що діяльність зазначеного збройного формування спрямована на заволодіння окремими територіями та їх утримання, силову підтримку окремих владних структур, депортацію населення з регіону знаходження даного збройного формування, знищення живої сили супротивника та його матеріальних коштів, з використанням вогнепальної зброї, вибухових речовин та іншої зброї.

Вступивши в зазначене збройне формування, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, розуміючи незаконність діяльності формування, став приймати активну участь в збройному формуванні, та сприяти його незаконній діяльності, а саме самовільного присвоївши собі владні повноваження начальника Лисичанського МВ ГУМВС України у Луганській області, разом з іншими учасниками збройного формування, діючи з ними за попередньою змовою, вчинив захоплення адміністративної будівлі Лисичанського МВ ГУМВС у Луганській області, звідки незаконно заволодів озброєнням, боєприпасами та спецзасобами, які передав учасникам не передбаченого законом збройного формування, діючого на території міста Лисичанська.

13 січня 2015 року СВ ОСОБА_6 за даним фактом розпочало досудове розслідування №0000088 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

23 травня 2014 року ОСОБА_5 перебуваючи на посаді старшого слідчого СВ Лисичанського МВ ГУМВС України у Луганській області, маючи умисел на самовільне присвоєння собі владних повноважень начальника Лисичанського МВ ГУМВС України у Луганській області, поєднане із вчиненням суспільно небезпечних діянь, приймаючи активну участь у непередбаченому законом збройному формуванні та сприяючи його незаконній діяльності, без відповідних наказів та розпоряджень встановлених законами України, оголосив особовому складу Лисичанського МВ ГУМВС про призначення його на посаду начальника Лисичанського МВ ГУМВС згідно наказу міністра внутрішніх справ «Луганської Народної Республіки» № 1846 від 23.06.2014.

25 травня 2014 року близько 9 години ОСОБА_5 , використовуючи самовільно присвоєні владні повноваження начальника Лисичанського МВ ГУМВС та знаходячись у складі не передбаченого законом збройного формування, діючи разом з іншими невстановленими особами, які мали при собі автоматичну зброю, проник до адміністративної будівлі Лисичанського МВ ГУМВС, розташованої за адресою: місто Лисичанськ, вулиця Леніна, 71, звідки незаконно заволодів озброєнням, боєприпасами та спецзасобами, які належали ОСОБА_7 .

Наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_5 даних кримінальних правопорушень підтверджується:

- Протоколом огляду місця події від 26.07.2014, в ході якого були вилучені армійська відкривачка, прапор російської федерації, кобура, наручний годинник з логотипом «ЛДНР», спецзасіб ПР-73, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 , паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 , закордонний паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , ноутбук «Compaq» модель «Presario CQ61» із зарядним пристроєм, аркуш паперу під назвою «СЛУЖЕБНАЯ ТЕЛЕГРАММА» №1837 від 02.06.2014; аркуш паперу під назвою «СЛУЖЕБНАЯ ТЕЛЕГРАММА» №1840 від 04.06.2014; аркуш паперу під назвою «СЛУЖЕБНАЯ ТЕЛЕГРАММА» №1846 від 23.06.2014; аркуш паперу під назвою «СЛУЖЕБНАЯ ТЕЛЕГРАММА» №1850 від 09.07.2014; аркуш паперу під назвою «Распоряжение городского головы» №01 від 02.06.2014; розписка ОСОБА_5 від 25.05.2014 (перша); розписка ОСОБА_5 від 25.05.2014 (друга); розписка ОСОБА_5 від 25.05.2014 (третя), аркуш паперу з даними для банківських розрахунків; виписка з історії хвороби №12789/340 на ім`я ОСОБА_11 ; аркуш паперу з даними із «АРМОР» на ОСОБА_12 аркуш паперу з даними із «АРМОР» на ОСОБА_8 ; розписка ОСОБА_13 від 12.06.2014; розписка ОСОБА_10 від 12.06.2014; заява ОСОБА_14 від 18.07.2014; заява ОСОБА_15 ; рентгенівський знімок кистей рук ОСОБА_12 від 14.06.2014 № 6487188; довідка з травмпункту на ім`я ОСОБА_12 від 14.06.2014;

- Показаннями свідка ОСОБА_16 , який пояснив, що працює начальником Новодружеського відділення міліції. 23 травня 2014 року о 12 годині особовий склад Лисичанського МВ ГУМВС був зібраний у актовій залі Лисичанського МВ ГУМВС на нараду, під час якої слідчий СВ Лисичанського МВ ГУМВС ОСОБА_5 заявив, що він тепер начальник Лисичанського МВ ГУМВС від «Луганської Народної Республіки» та наказав всім працівникам присягнути ЛНР, або вони будуть звільнені. Відреагувавши негативно на дану вимогу, особовий склад покинув нараду;

- Показаннями свідка ОСОБА_17 , який пояснив, що працює начальником ІТТ Лисичанського МВ ГУМВС. 23 травня 2014 року він разом з особовим складом підрозділів ІТТ та ВКСМ прибув на нараду до актової зали Лисичанського МВ ГУМВС, на якій слідчий СВ Лисичанського МВ ГУМВС ОСОБА_5 повідомив присутнім про призначення його народним начальником Лисичанського МВ ГУМВС та запропонував особовому складу написати рапорт про перехід на службу до міліції ЛНР, інакше звільнятися. На дану пропозицію особовий склад Лисичанського МВ ГУМВС демонстративно покинув нараду. Протягом червня-липня 2014 року ОСОБА_5 займав службовий кабінет начальника Лисичанського МВ ГУМВС. На початку липня 2014 року ОСОБА_5 викликав його до себе та висунув вимогу про організацію тримання в ІТТ ОСОБА_6 затриманих окупантами осіб із залученням до цього особового складу ІТТ та ВКСМ, на що він йому відмовив;

- Показаннями свідка ОСОБА_18 пояснив, що працює командиром роти патрульної служби Лисичанського МВ ГУМВС. 23 травня 2014 року з особовим складом ОСОБА_6 була проведена нарада, на якій слідчий Лисичанського МВ ГУМВС ОСОБА_5 представив себе як начальник Лисичанського МВ ГУМВС самопроголошеної «Луганської Народної Республіки» та в ультимативній формі запропонував особовому складу писати рапорти про перехід на службу до міліції ЛНР. Особовий склад не був задоволений даною пропозицією та покинув нараду. Приблизно 16 липня 2014 року ОСОБА_5 викликав його до свого кабінету та запропонував обміняти автомат АКС-74У, який був у роті патрульної служби на один пістолет, на що він йому відмовив;

- Показанням свідка ОСОБА_19 , який пояснив, що він працює старшим оперуповноваженим Лисичанського МВ ГУМВС. 23 травня 2014 року у денний час особовий склад Лисичанського МВ ГУМВС було зібрано на нараду, на якій виконуючи обов`язки начальника Лисичанського МВ ГУМВС ОСОБА_20 повідомив, що у місці знаходяться озброєнні представники ЛНР, які призначили слідчого СВ Лисичанського МВ ГУМВС ОСОБА_5 на посаду начальника Лисичанського МВ ГУМВС та демонстративно у знак протесту покинув нараду. ОСОБА_5 підтримував тісні стосунки з ОСОБА_21 та іншими сепаратистами, які базувалися у будівлі прокуратури та СБУ міста Лисичанська;

- Показаннями свідка ОСОБА_22 , який пояснив, що працює збройовим техніком Лисичанського МВ ГУМВС. 23 травня 2014 року відбулась нарада за участю керівництва та особового складу Лисичанського МВ ГУМВС, на якій слідчий СВ Лисичанського МВ ГУМВС ОСОБА_5 повідомив присутнім, про призначення його начальником міліції міста Лисичанськ. 25 травня 2014 року у денний час прибувши до Лисичанського МВ ГУМВС, він побачив біля будівлі невідомих йому чоловіків у кількості близько 15 осіб, які були одягнені у камуфльовану форму без розпізнавальних знаків та озброєні вогнепальною зброєю. Зайшовши до будівлі Лисичанського МВ ГУМВС він побачив у коридорі ОСОБА_5 та близько 6 невідомих чоловіків у камуфльованій формі, озброєних автоматами, які увійшовши до оперативної зали чергової частини. Перебуваючи у черговій частині ОСОБА_5 наказав черговому ОСОБА_23 дати йому ключі від кімнати озброєння. Коли останній не дав йому ключі ОСОБА_5 підійшов до столу чергового та самовільно узявши ключі, відкрив кімнату озброєння. Після чого ОСОБА_5 та невідомі озброєнні особи увійшли до зазначеної кімнати та наказали видати їм автоматичну зброю. Тоді він їм пояснив, що автоматів немає, оскільки вони роздані особовому складу. Після цього невідомі озброєнні особи стали виносити з кімнати озброєння боєприпаси та спецзасоби, які там знаходились, а саме пістолет Мірголіна МЦ-АК-422, три пістолета СПШ-235,236, УТ-333, патрони калібру 5,45 мм у кількості 3288 шт., патрони калібру 9 мм у кількості 4985 шт, патрони калібру 5,6 мм у кількості 350 шт., патрони калібру 26 мм зеленого вогню у кількості 15 шт., підсумок до магазину АК у кількості 7 шт, спецзасіб БРМ-92 у кількості 6 шт, спецзасіб БР-С у кількості 78 шт. Після чого один з чоловіків у камуфляжній формі наказав ОСОБА_5 зайти та віддати їм автомати. Після чого ОСОБА_5 забрав у особового складу автомати для «ополчення», про що написав розписку.

- Показаннями свідка ОСОБА_24 , яка пояснила, що по сусідству з нею за адресою: АДРЕСА_2 мешкав ОСОБА_5 . У період з травня по липень 2014 року вона бачила його у камуфльованій формі;

- Протоколом огляду речей та документів від 21.08.2014;

27.07.2014 СВ ОСОБА_6 за даним фактом розпочато досудове розслідування №0001727 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 353 КК України.

14.01.2015 кримінальні провадження №0000088 та №0001727 об`єднанні в одне провадження № 0001727.

15.01.2015 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 260, ч.1 ст. 353 КК України, у зв`язку з неможливістю встановлення місця його знаходження, відповідно до ч. 3 ст. 111, ст. 135, ч.1 ст. 278 КПК України поштою направлено останньому.

16.01.2015 до суду подано клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5

16.01.2015 органом досудового розслідування, відповідно до ст. 281 КПК України, у зв`язку з тим, що підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування, місцезнаходження останнього невідоме, його оголошено у розшук.

16.01.2015 слідчим суддею Лисичанського міського суду Луганської області було винесено ухвалу про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_5 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк дії якої сплив.

Відповідно до повідомлення УКР ГУНП в Луганській області встановлено, що відносно підозрюваного ОСОБА_5 , заведено оперативно-розшукову справу № 1467 від 16.01.2015.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Главою 11 КПК України визначається порядок виклику слідчим, прокурором, судовий виклик і привід.

Відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, воєнним станом в Україні, захопленням майже всієї території Луганської області та проведенням бойових дій, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що підозрюваний перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтовану неможливість вручити повідомлення про підозру та повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278, 279 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» № 106 (8031) від 27.05.2025, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та 27.05.2025 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повідомлення про підозру та повістку про виклик підозрюваного ОСОБА_5 , на 02.06.2025, 03.06.2025, 04.06.2025 о 10 год., для вручення письмового повідомлення про підозру, допиту як підозрюваного та проведення інших процесуальних дій.

У жодний із призначеного часу підозрюваний ОСОБА_5 у визначене місце не з`явився, про неможливість та причини неприбуття до слідчого або прокурора не повідомив.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється в учиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.260, ч.1 ст.353 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої, та який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України,

а саме: можливості ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового слідства та суду, свідчать такі обставини, як вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, відсутність постійного джерела доходу та міцних соціальних зв`язків за місцем мешкання, а також те, що місцезнаходження останнього на теперішній час не встановлено.

Про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України,

а саме: можливості ОСОБА_5 незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, свідчать такі обставини, як те, що в цьому провадженні наявні допити в якості свідків, які дали показання щодо протиправної діяльності підозрюваного ОСОБА_5 , останній з метою ухилення від кримінальної відповідальності, перебуваючи на волі, маючи досвід відповідної діяльності у складі не передбачених законом збройних формувань, може чинити тиск на свідків шляхом погроз, шантажу, залякування, з метою спонукання надати хибні свідчення та, відповідно, уникнення ним кримінальної відповідальності.

Про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України,

а саме: можливості ОСОБА_5 вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, в якому він підозрюється, свідчать ті обставини, що підозрюваний на теперішній час перебуває на тимчасово окупованій території України, що надає йому можливість продовжувати вчинення кримінального правопорушення в якому останній підозрюється, або скоїти інше кримінальне правопорушення за відсутності контролю з боку державних органів України. Також про наявність даного ризику свідчить тривалість вже вчиненого ним кримінального правопорушення, адже не передбачене законом збройне формування продовжує свою діяльність на території України і дотепер.

Враховуючи викладене, сторона обвинувачення приходить до висновку, що запобігти вищезазначеним ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

Про наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний

виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором свідчить наступне: згідно листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби, відомостей щодо перетинання державного кордону України громадянином України ОСОБА_5 , в базі даних не виявлено; згідно листа Міністерства соціальної політики юстиції, відомості щодо реєстрації ОСОБА_5 , в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб відсутні; згідно листа Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації, відомості щодо реєстрації ОСОБА_5 , в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб відсутні.

Також слід зазначити, що протягом квітня-вересня 2014 року значна кількість території та населених пунктів Луганської області, у тому числі м. Луганськ, опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань ГШ ЗС Російської Федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, окупаційних адміністрацій Російської Федерації на території Луганської області т.зв. «ЛНР», які Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18.01.2018, Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 та Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII від 16.09.2014 визнані тимчасово окупованими територіями, а органи державної та місцевої влади України та бюджетні установи, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 07.11.2014, припинили свою діяльність на вказаних територіях та переміщені на підконтрольну органам державної влади України територію.

Одночасно, представниками Російської Федерації та контрольованими ними органами України, з метою насильницької зміни конституційного ладу України, на тимчасово окупованій частині Луганської області з числа представників політичного блоку «ЛНР» створено органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України, та, згідно з Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18.01.2018, є органами окупаційної адміністрації Російської Федерації т.зв. «ЛНР», діяльність яких направлена на насильницьку зміну конституційного ладу України. У складі вищевказаних органів функціонували різного роду незаконні збройні формування.

24.02.2022 Російською Федерацію здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію України, у зв`язку із чим розпочато ведення агресивної війни проти України та захоплення її території.

Указом Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб та у подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжувався Указами Президента України (№ 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, №451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, № 49/2024 від 05.02.2024, № 271/2024 від 06.05.2024, № 469/2024 від 23.07.2024, № 740/2024 від 28.10.2024, № 26/2025 від 14.01.2025, № 235/2025 від 15.04.2025) із затвердженням відповідними Законами України.

Відповідно до п. 7 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Статтею 3 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено перелік територій, які вважаються «тимчасово окупованою територією».

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28.02.2025 № 376 визначено перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокування). Згідно з зазначеним переліком майже всі населенні пункти Луганської області є окупованими Російською Федерацією, станом на час розгляду даного клопотання, а їх залишок, що перебуває під контролем державної влади України, знаходиться на безпосередній лінії бойового зіткнення з країною-агресором.

Слідчий зазначає, що таким чином встановлені наявні підстави вважати, що підозрюваний перебуває на тимчасово окупованій території України або на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

Слідчий просить суд, обрати підозрюван ому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити і обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вислухавши доводи прокурора, дослідивши подані матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання з наступних підстав.

Судом встановлено, що органами досудового слідства проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні 0001727 від 13.04.2016 року, внесені відомості в ЄДРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.260, ч.1 ст. 353 КК України.

15 січня 2015 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч. 2 ст. 260, ч.1 ст. 353 КК України.

16 січня 2015 слідчим, відповідно до ст. 281 КПК України, через те, що підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органу слідства, місцезнаходження останнього невідоме, його оголошено в розшук.

16.01.2015 слідчим суддею Лисичанського міського суду Луганської області було винесено ухвалу про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_5 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк дії якого сплив.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше.

Частиною 1 ст.183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Разом з тим, відповідно до абзаців 7, 8 ч. 4 ст.183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається. Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Також відповідно до ч.4 ст.197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі ч.6 ст.193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Як встановлено судом, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.260, ч.1 ст. 353 КК України, який відповідно до ч.5 ст.12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів та карається позбавленням волі до 8 років, тому є підстави вважати, що він усвідомлюючи покарання, яке йому загрожує, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, про це свідчить тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , в разі визнання його винним у скоєнні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється. Також органом досудового розслідування не встановлено постійного місця проживання та реєстрації ОСОБА_5 на території, яка підконтрольна органам влади України, у зв`язку з чим, ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також те, що до теперішнього часу місцезнаходження підозрюваного не встановлене та не відоме, його оголошено в розшук. Також, є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 вже умисно переховується та в подальшому може умисно переховуватися від органу досудового розслідування на тимчасово окупованій території Луганської області з метою унеможливлення проведення з ним необхідних процесуальних та слідчих дій, направлених на виконання основного завдання кримінального провадження, визначеного ст.2 КПК України, щодо забезпечення швидкого, повного, неупередженого розслідування. Разом з тим, існує необхідність проведення комплексу слідчих дій, спрямованих на відшукання доказів вини підозрюваного та встановлення обставин, яка мають значення та ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів пов`язаних з його участю у не передбаченому законом збройному формуванні, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. ОСОБА_5 може незаконно впливати в майбутньому на свідків в даному кримінальному провадженні. Окрім того, ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому він підозрюється.

У зв`язку з встановленим обставинами, суд приходить до висновку, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 9, 131, 132, 176, 177, 178, 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 211, 309, 310 336, ч. 2 ст. 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого Головного управління Національної поліції в Луганській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Лисичанської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 задовольнити.

За відсутності підозрюваного, обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Мінськ, республіки Білорусь, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без визначення розміру застави.

Після затримання підозрюваного і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1