У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 червня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 квітня 2025 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000194.

Учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_7 ,

захисник - ОСОБА_6 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 квітня 2025 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк до 26.06.2025 р. включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити в обранні запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 .

Узагальнені доводи апелянта.

Захисник ОСОБА_6 зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

На думку захисника, органом досудового розслідування не доведено обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки єдиним доказом є ІР-адреса комп`ютерного пристрою з якого відправлялись СМС-повідомлення, проте ІР-адреса не є ідентифікатором особи та не доводить того, що саме ОСОБА_5 здійснював їх відправлення. При цьому, відповідна ІР адреса була відкрита і будь-які інші особи могли нею користуватись, що свідчить про можливість вчинення кримінального правопорушення третіми особами з метою дискредитації ОСОБА_5 .

Захисник звертає увагу на те, що будь-яких експертиз стосовно можливого несанкціонованого доступу до даних ОСОБА_5 органом досудового розслідування не проводилось, чим свідомо обмежено повноту досудового розслідування. Слідчий суддя не прийняв до уваги вказаних доводів сторони захисту та формально продовжив строк тримання підозрюваного під вартою.

Апелянт просить врахувати, що ОСОБА_5 є особою з ІІ групою інвалідністю, і без належного медичного лікування, його перебування в умовах слідчого ізолятору є неможливим. Крім того, ОСОБА_5 має постійне місце мешкання, позитивно характеризується, раніше не судимий, а тому не має ризику втечі чи перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Слідчим відділом управління СБ України в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000059, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , підтримуючи та виправдовуючи ведення зс РФ агресивної війни на території України,перебуваючи за місцем свого мешкання, за адресою АДРЕСА_1 , о 20.34 год. 20.09.2024 р., використовуючи належний йому комп`ютерний пристрій марки «Dell» DESKTOP-5J02BG8 в корпусі чорного кольору, «Код пристрою» - 1СЕ72D4С-4386-4Е22-9734-В26348Г4B2F2 та обліковий запис в месенджері для швидкого обміну повідомленнями «Telegram» під нікнеймом « ОСОБА_8 » (ІD - НОМЕР_1 , логін - ОСОБА_9 ), який зареєстрований за номером мобільного телефону НОМЕР_2 розпочав листування боті месенджера «Telegram» « ОСОБА_10 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ). При цьому ОСОБА_11 усвідомлював, що кінцевим користувачем боту месенджера «Telegram» - « ОСОБА_10 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) є представник держави агресора РФ.

Так, використовуючи вказаний спосіб, ОСОБА_5 під час листування в месенджері «Telegram» у боті месенджера «Telegram» - « ОСОБА_12 ) ( ОСОБА_13 ) 20.09.2024 р. о 20.35 год., реалізовуючи свій злочинний намір направлений на несанкціоноване поширення інформації про розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, на шкоду основам національної безпеки України, передбачаючи що його дії можуть завдати шкоду обороноздатності та інформаційній безпеці України, та бажаючи настання таких суспільно-небезпечних наслідків, використовуючи належний йому комп`ютерний пристрій марки «Dell» DESКТОP-5J02ВG8 в корпусі чорного кольору, «Код пристрою» - 1СЕ72D4С-4386-4Е22-9734-В26348Г4B2F2 та обліковий запис в месенджері для швидкого обміну повідомленнями «Telegram» під нікнеймом « ОСОБА_8 » (ІD НОМЕР_1 , логін - ОСОБА_9 ), який зареєстрований за номером мобільного телефону НОМЕР_2 , направив повідомлення користувачу боту месенджера «Telegram» - « ОСОБА_10 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) наступного змісту.

- ІНФОРМАЦІЯ_4

ІНФОРМАЦІЯ_4:

Летом 2022, по моим координатам с помощью волонтёра ТГ-канала ОСОБА_14 , был нанесен сушественный урон ракетным ударом.

Зимой 2023 года завод восстановили, модернизировали и он стал работать на полную мощность. Неоднократные обращения по полному ушичтоженню завода не нашли в ГШ понимания. Многие Николаевцы и ТГ-каналы в открытую публиковали координаты и просьбы, пока в начале 2024 наши ракетные войска не нанесли два одиночных удара. к сожалению в к асфальт…

Фото 2019:

ІНФОРМАЦІЯ_5/

ІНФОРМАЦІЯ_6

ІНФОРМАЦІЯ_7

https:: ІНФОРМАЦІЯ_3 /

У вказаному повідомленні ОСОБА_15 , 20.09.2024 р. о 20.35 год. під час листування в месенджері «Telegram» з користувачем боту - « ОСОБА_10 », ( ОСОБА_13 ) здійснив поширення інформації про розташування підрозділів Збройних Сил України в на території ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_8» за адресою: АДРЕСА_2 .

В подальшому, 23.10.2024 р. о 22.10 год. продовжуючи свою протиправну діяльність направлену на збір та поширення інформації про розташування підрозділів Збройних Сил України, перебуваючи за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи належний йому комп`ютерний пристрій марки «Dell» DESKTOP-5J02BG8 в корпусі чорного кольору, «Код пристрою» - 1СЕ72D4С-4386-4Е22-9734-В26348Г4B2F2 та обліковий запис в месенджері для швидкого обміну повідомленнями «Telegram» під нікнеймом « ОСОБА_8 » (ІD - НОМЕР_1 , логін - ОСОБА_9 ), який зареєстрований за номером мобільного телефону НОМЕР_2 , направив повідомлення користувачем боту-( ОСОБА_16 ) наступного змісту: 22.10 - Будьте осторожны, После прилёта, областной ТЦК переведён в ІНФОРМАЦІЯ_9

При цьому ОСОБА_5 усвідомловав, що кінцевим користувачем боту месенджера «Telegram» - ОСОБА_16 ) є представник держави агресора РФ.

У вказаному повідомленні ОСОБА_17 , 23.10.2024 р. - 22.10 год., під час листування в месенджері «Telegram» користувачем боту ОСОБА_16 , здійснив поширення інформації про розташування підрозділів Збройних Сил України на ІНФОРМАЦІЯ_10.

В подальшому, 23.10.2024 р. о 22.11 год. продовжуючи свою протиправну діяльність, на збір та поширення інформації про розташування підрозділів Збройних Сил України, перебуваючи за місцем свого проживання, a саме за адресою АДРЕСА_1 , використовуючи належний йому комп`ютерний пристрій марки «Dell» DESKTOP-5J02BG8 в корпусі чорного кольору, «Код пристрою» - 1СЕ72D4С-4386-4Е22-9734-В26348Г4B2F2 та обліковий запис в месенджері для швидкого обміну повідомленнями «Telegram» під нікнеймом « ОСОБА_8 » (ІD - НОМЕР_1 , логін - ОСОБА_9 ), який зареєстрований за номером мобільного телефону НОМЕР_2 , направив повідомлення користувачем боту - « ОСОБА_18 » ОСОБА_19 ) наступного змісту: 22:10 - Будьте осторожны! После прилёта, областной ТЦК переведён в ІНФОРМАЦІЯ_11

При цьому, ОСОБА_5 усвідомлював, що кінцевим користувачем боту месенджера «Telegram» « ОСОБА_18 » ОСОБА_19 є представник держави агресора РФ.

У вказаному повідомленні ОСОБА_5 , 23.10.2024 р. о 22.11 год., під час листування в месенджері «Telegram» з користувачем боту - « ОСОБА_18 » ОСОБА_19 , здійснив поширення інформації про розташування підрозділів Збройних Сил України на ІНФОРМАЦІЯ_12.

Направляючи вказані повідомлення ОСОБА_5 , достовірно розумів, що інформація, яка міститься в ньому, не розміщувалась у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими державними органами та збирається представником держави-агресора, що здійснює збройну агресію проти України.

28.02.2025 р. ОСОБА_5 затримано та 01.03.2025 р. йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.

03.03.2025 р. ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва, підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 28.04.2025 р. включно.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Своє клопотання слідчий мотивував наявністю обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , тяжкістю кримінального правопорушення, наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Врахувавши, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, характер та обставини ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та не відпали, необхідності проведення ряду слідчих дій, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження відносно ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали надані судом, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Відповідно до вимог ст. ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені ст. 219 цього Кодексу.

За змістом ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовжені строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе що обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного слідує, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

ЄСПЛ наголосив, що п. 3 ст. 5 Конвенції гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження. У рішеннях «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції, якою гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження, є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Конвенцією покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Відповідно до правової позиції, сформованої ЄСПЛ, для продовження строку тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку. Суд вказав, що сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції», особлива тяжкість деяких злочинів викликає таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні протягом певного часу. За виняткових обставинах, цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має передбачати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Вказані вимоги закону та норм міжнародного права слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при продовженні запобіжного заходу.

Продовження строку дії запобіжного заходу стає можливим за наявності ризиків. Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування та розгляду судом кримінального провадження (способу життя, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків, тощо).

Рішення про застосування одного з видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Матеріали кримінального провадження містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик переховування ОСОБА_5 від слідства та суду, виходячи з обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення, та можливого покарання, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років.

З огляду на те, що досудове розслідування триває, встановлюються інші особи, можливо причетні до вчинення інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, з якими останній здійснював переписку у месенджері «Telegram», а відтак ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином - є дійсним.

Зважаючи на встановлені органом досудового розслідування обставини інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, який є умисним, направленим проти основ національної безпеки, тому ризик вчинення інших кримінальних правопорушень також має місце.

Отже, з урахуванням тяжкості і обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вагомості наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить виконання останнім процесуальних обов`язків, і, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить, на даній стадії досудового розслідування кримінального провадження, виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя ретельно дослідив доводи клопотання слідчого відносно обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою, а саме про необхідність проведення ряду процесуальних дій, зокрема: отримання інформації від операторів мобільного зв`язку, якими користувався ОСОБА_5 ; розсекречення документів, які стали підставою для проведення негласних слідчих (розшукових) дій; проведення комп`ютерно-технічної експертизи; отримання відомостей що характеризують особу підозрюваного; виконання вимог ст. 290 КПК України, складення обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування; виконання інших слідчих (розшукових) дій.

Перевіривши мотиви прийнятого судового рішення, апеляційний суд установив, що при вирішенні питання про продовження підозрюваному ОСОБА_20 строку тримання під вартою, слідчий суддя належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу, конкретні обставини кримінального провадження та особу підозрюваного, вимоги закону та існуючу практику Європейського Суду з прав людини.

Продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України від 16.05.2013 р., яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що у даній конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи підозрюваного та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Доводи захисника , про те, що здобуті органом досудового розслідування докази не доводять обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, апеляційним судом не розглядаються, оскільки на даному етапі кримінального провадження, апеляційний суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, встановлювати факт наявності чи відсутності в діях обвинуваченого складу того чи іншого кримінального правопорушення, адже такі висновки опосередковано пов`язані з безпосереднім дослідженням доказів та вирішенням питання щодо винуватості чи невинуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, їх кваліфікація та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки судом у сукупності з всіма наданими сторонами кримінального провадження доказами. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 р. суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, правових підстав для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 не має, ухвалу слідчого судді слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 квітня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ _____________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3