Провадження №1-кп/638/1770/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2025 року Шевченківський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

провівши в залі суду в м. Харків підготовче судове засідання у кримінальному провадженні №0000397 від 09.04.2025, з обвинувальним актом у відношенні :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого у с. Сухий Яр Ізюмського району Харківської області, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, військовозобов`язаного, працюючого різноробочим ПСП «Дружба», раніше не судимого, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , який фактично мешкає за адресою : АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 114-2 ч. 2 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

30.05.2025 до Шевченківського райсуду м. Харкова надійшли матеріали кримінального провадження №0000397 від 09.04.2025 з обвинувальним актом та укладеною угодою про визнання винуватості між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 114-2 ч. 2 КК України.

Обвинувальним актом, який відповідає вимогам ст. 291 КПК України, висунуто обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 114-2 ч. 2 КК України, в тому, що громадянин України ОСОБА_3 , діючи умисно, свідомо, без примусу, з корисливих мотивів, у період з вересня 2024 року по квітень 2025 року, здійснив поширення інформації про переміщення, рух та розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі ІНФОРМАЦІЯ_2, Міністерством оборони України або іншим уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного стану при наступних обставинах :

Положеннями Основного Закону України, яким є Конституція України передбачено, що Україна є суверенною та незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаагськими конвенціями 1907 року, IV Женевськими конвенціями 1949 року, а також усупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї, Договору про дружбу, співробітництво та партнерство між Україною та Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Однак, діючи в порушення норм міжнародного гуманітарного права, президент Російської Федерації (далі - рф) ОСОБА_6 , а також інші невстановлені на даний час досудовим розслідуванням представники влади рф, всупереч вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципів Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимог ч. 4 ст. 2 Статуту ООН та Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), підготували та розв`язали агресивну війну та військовий конфлікт підрозділів ЗС рф на території України.

24.02.2022 на виконання вищевказаного злочинного наказу президента рф військовослужбовці Збройних Сил рф, шляхом збройної агресії, із загрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглися на територію України через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Харківській, Донецькій, Луганській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та вчинили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, що мають важливе народногосподарське або оборонне значення, та вчинили окупацію частин зазначеної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України з порушенням порядку, встановленого Конституцією України, яка триває до теперішнього часу та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Верховною Радою України 24.02.2022 (№ 2102-ІХ зі змінами), у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» з 05 години 30 хвилин введено воєнний стан на всій території України, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи громадянином України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась приблизно о 04:00 годині ранку 24 лютого 2022 року повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, та будучи обізнаним про дію Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у період часу не пізніше вересня 2024 року, більш точну дату в ході досудового розслідування та судового провадження встановити не виявилось можливим, перебував за місцем свого мешкання у будинку АДРЕСА_1 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на поширення інформації про переміщення, рух та розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі ІНФОРМАЦІЯ_2, Міністерством оборони України або іншим уповноваженими державними органами, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_3 , діючи умисно, свідомо, без примусу, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у період з вересня 2024 року по жовтень 2024 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування та судового провадження встановити не виявилось можливим, перебуваючи на території с. Грушівка Куп`янського району Харківської області, здійснив збір інформації про розташування по АДРЕСА_3 (координати: НОМЕР_5) особового складу військовослужбовців Збройних Сил України, після чого у вищевказаний період часу, з використанням власного мобільного телефону ТМ «Redmi Note 10S» та облікового запису « ОСОБА_3 НОМЕР_1 », перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , поширив інформацію про розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості невстановленій особі, яка використовувала обліковий запис під ніком « ОСОБА_8 » із ідентифікатором « ОСОБА_9 » у додатку Telegram».

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, обвинувачений ОСОБА_3 діючи умисно та з корисливих мотивів, 29 січня 2025 року перебуваючи на території с. Сухий Яр Ізюмського району Харківської області, зібрав інформацію про розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості та в подальшому, у вказаний період часу, з використанням власного мобільного телефону ТМ «Redmi Note 10S» та облікового запису « ОСОБА_10 » прив`язаного до мобільного телефону за № НОМЕР_1 , перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , поширив зібрану інформацію невстановленій особі, яка використовувала обліковий запис під ніком « ОСОБА_8 » із ідентифікатором « ОСОБА_9 » у додатку Telegram».

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, обвинувачений ОСОБА_3 діючи умисно та з корисливих мотивів, 12 березня 2025 року перебуваючи на території с. Бугаївка Ізюмського району Харківської області, зібрав інформацію про розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості та в подальшому, у вказаний період часу, з використанням власного мобільного телефону ТМ «Redmi Note 10S» та облікового запису нік « ОСОБА_10 » зареєстрованого з телефону № НОМЕР_1 , перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , поширив зібрану інформацію невстановленій особі, яка використовувала обліковий запис під ніком « ОСОБА_8 » із ідентифікатором « ОСОБА_9 » у додатку Telegram».

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, обвинувачений ОСОБА_3 діючи умисно та з корисливих мотивів, реалізацію свого злочинного умислу, у період не пізніше 03 квітня 2025 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування та судового провадження встановити не виявилось можливим, перебуваючи на території с. Куньє Ізюмського району Харківської області, зібрав інформацію про розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, та в подальшому, не пізніше 03 квітня 2025 року, з використанням власного мобільного телефону ТМ «Redmi Note 10S», та облікового запису нік « ОСОБА_10 » зареєстрованого з телефону № НОМЕР_1 , перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , поширив зібрану інформацію невстановленій особі, яка використовувала обліковий запис під ніком « ОСОБА_8 » із ідентифікатором « ОСОБА_9 » у додатку Telegram».

Згідно відомостей, отриманих від в/ч НОМЕР_2 за номером 3095 від 10.04.2025, серед іншого, за вказаними датами, в районах визначених адрес та безпосередній близькості до них дійсно дислокувалися та виконували завдання за призначенням з відсічі збройної агресії рф підрозділи Сил оборони України, зокрема на визначених та обладнаних позиціях.

Вказана інформація щодо розміщення особового складу Сил оборони України, у відкритому доступі не розміщувались та не надавались для розміщення у відкритому доступі.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 , за наведених обставин, своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення-злочин, передбачене ст. 114-2 ч. 2 КК України, тобто поширення інформації про переміщення, рух та розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі ІНФОРМАЦІЯ_2, Міністерством оборони України або іншим уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного стану.

Під час досудового розслідування досягнуто угоди між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості.

Так 30 травня 2025 року прокурор відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000397 від 09.04.2025 з одного боку, та обвинувачений у даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, уклали угоду про визнання винуватості.

Дана угода укладена з дотриманням вимог ст.ст. 468-470, 472 КПК України.

Погоджена сторонами угода містить наступні положення :

Обвинувачений ОСОБА_3 , свою провину у вчиненні, при вищевказаних обставинах, які викладені в повідомленні про підозру та обвинувальному акті, кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 114-2 ч. 2 КК України, тобто у поширенні інформації про переміщення, рух та розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі ІНФОРМАЦІЯ_2, Міністерством оборони України або іншим уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного стану, визнає повністю та зобов`язується без застережливо визнати обвинувачення у вказаному обсязі у судовому засіданні.

Сторони, враховуючи обставини справи, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи ОСОБА_3 , який раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягувався, обставини, які пом`якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину у вигляді щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину, відсутності обставин, які обтяжують його покарання, беззастережне визнання своєї винуватості, погоджуються на призначення обвинуваченому ОСОБА_3 необхідного й достатнього для його виправлення покарання, а також з метою попередження вчинення ним нових злочинів, у виді 6 років позбавлення волі.

Обвинувачений ОСОБА_3 дає згоду на застосування узгодженого цією угодою визначеного кримінального покарання.

Сторони усвідомлюють та розуміють, що відповідно до ст. 473 КПК України, наслідком укладання та затвердження означеної угоди для сторін є:

- для прокурора і обвинуваченого - обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст. ст. 394, 424 КПК України.

- для обвинуваченого - відмова від здійснення прав, передбачених абзацом 1 і 4 п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

Обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснені та зрозумілі підстави оскарження обвинувального вироку, в разу затвердження угода про визнання винуватості в апеляційному порядку, які визначені в п. 1 ч. 1 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, які визначені в п.1 ч. 3 ст. 424 КПК України.

Також обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснено та зрозуміло, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого йому кримінального правопорушення; мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, невиконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення складеної угоди. У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду, який затвердив таку угоду з клопотанням про скасування вироку та призначення судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що умисне невиконання угоди є

підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1

КК України.

Суд визнає вказані положення угоди таким, що відповідають вимогам ст. 65 КК України.

Під час проведення підготовчого судового засідання судом роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_3 положення ч. 4 ст. 474 КПК України щодо його права на судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має при цьому певні права, визначені цією ж статтею; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також судом роз`яснені прокурору наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_3 , думки захисника ОСОБА_5 та прокурора ОСОБА_4 , які підтвердили суду, що їм зрозумілий зміст роз`яснених судом наведених вище норм та вони просять суд затвердити укладену між ними угоду про визнання винуватості, перевіривши матеріали провадження, угоду, що укладена з дотриманням вимог ст.ст. 468 - 470, 472 КПК України, суд дійшов висновку про необхідність її затвердження.

Згідно з ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

При цьому суд враховує суспільну небезпечність та характер вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення-злочину, яке відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжкого злочину, данні про особу обвинуваченого, який раніше не судимим та до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, міцні сімейні та соціальні зв`язки, працює, за місцем мешкання характеризується з задовільної сторони, на диспансерному обліку в ОНД та МПНД не перебуває, а також, відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, пом`якшуючі покарання обвинуваченого обставини : щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутності обставин, які відповідно до приписів ст. 67 КК України, обтяжують його покарання.

Крім того, судом також враховується та обставина, що в результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 наслідків, які могли бути віднесені до категорії тяжких не настали.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Таким чином, враховуючи приписи ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства, з призначенням йому міри покарання визначеної в угоді про визнання винуватості, в межах санкції ст. 114-2 ч. 2 КК України, а саме у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Суд вважає, що таке покарання відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 тримається під вартою по вказаному кримінальному провадженню з 09.04.2025 та утримується в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне рахувати строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 з вказаного числа.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 , до набранням вироком законної сили, суд вважає необхідним залишити без змін - тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

У судовому засіданні встановлено, що 09.04.2025 під час затримання обвинуваченого ОСОБА_3 , було вилучено належній останньому мобільний телефон ТМ «Redmi Note 10S» IMEI 1 - НОМЕР_3 , IMEI 2 - НОМЕР_4 , який обвинуваченим ОСОБА_3 використовувався, як знаряддя при вчинення інкримінованого йому злочину, та який було визнано речовим доказом по зазначеному кримінальному провадженню, відповідною постановою про визнання речовими доказами від 10.04.2025.

Ухвалою слідчого судді Київського райсуду м. Харкова від 15.04.2025 з метою забезпечення збереження речових доказів, було накладено арешт на належний обвинуваченому ОСОБА_3 вищезазначений мобільний телефон ТМ «Redmi Note 10S» IMEI 1 - НОМЕР_3 , IMEI 2 - НОМЕР_4 , який ним використовувався як знаряддя вчинення інкримінованого злочину.

Приймаючи до уваги, що вказане майно використовувалось обвинуваченим ОСОБА_3 , як знаряддя вчинення інкримінованого злочину та відповідає ознакам майна, визначеним в ч. 1 п. 4 ст. 96-2 КК України, як таке, що підлягає спеціальної конфіскації, а тому суд вважає за необхідне застосувати спеціальну конфіскацію зазначеного майна на користь держави.

Речовий доказ, який перебуває на зберіганні в камері речових доказів ГСУ СБУ в Х/О, а саме зазначений у постанові про визнання речовими доказами від 10.04.2025 належний обвинуваченому ОСОБА_3 мобільний телефон ТМ «Redmi Note 10S» IMEI 1 - НОМЕР_3 , IMEI 2 - НОМЕР_4 , - підлягає подальшому зберіганню в камері речових доказів ГСУ СБУ в Х/О з метою забезпечення спеціальної конфіскації майна на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. 374, ч. 1 ст. 475 КПК України,суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , укладену 30 травня 2025 року.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 114-2 ч. 2 КК України та призначити йому покарання, на підставі цього закону у виді 6 років позбавлення волі, з відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з 09 квітня 2025 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний щодо засудженого ОСОБА_3 , залишити без змін - тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Речовий доказ, який перебуває на зберіганні в камері речових доказів ГСУ СБУ в Х/О, а саме належний засудженому ОСОБА_3 мобільний телефон ТМ «Redmi Note 10S» IMEI 1 - НОМЕР_3 , IMEI 2 - НОМЕР_4 , - конфіскувати на користь держави.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду згідно зі ст.ст. 395, 396 КПК України, з особливостями визначеними ч. 4 ст. 394 КПК України може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з моменту його проголошення, а засудженим ОСОБА_3 в той же строк, з моменту вручення йому копії вироку.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Шевченківському районному суді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Вирок постановлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1