Провадження 1-кп/522/2605/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року місто Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 та клопотання адвоката ОСОБА_8 про повернення прокурору клопотання про продовження строку тримання під вартою, у кримінальному провадженні, яке внесено 09.09.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001604 за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 28 ч.2 ст. 182 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 28 ч.2 ст. 182 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор звернувся до суду з письмовим клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , в обґрунтування якого прокурор зазначив, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу до обвинуваченого не зникли та існувати не перестали, більш м`ягкі запобіжні заходи не будуть дієвими та не забезпечать належну поведінку обвинуваченого.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , який був призначений на окрему процесуальну дію у зв`язку з неявкою захисника ОСОБА_8 ,у підготовчому судовому засіданні заперечував проти заявленого прокурором клопотання. Захисник посилався, що клопотання є не вмотивоване, всі ризики, зазначені прокурором в клопотанні не доведені, та є лише припущеннями. Просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора та обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем постійного проживання, оскільки обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки, раніше не судимий.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку захисника, а також просив зменшити розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_5 заперечували проти клопотання прокурора.

Водночас на електрону адресу суду надіслано клопотання від захисника ОСОБА_8 про повернення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання про повернення клопотання прокурора захисник ОСОБА_8 посилається на наступне. Ухвалою слідчого судді від 29.01.2025 року продовжено строк досудового розслідування до 12.03.2025 року. 04.03.2025 року повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів досудового розслідування. 02.05.2025 року ОСОБА_6 повідомив письмово сторону обвинувачення, що завершив ознайомлюватись з матеріалами кримінального провадження 24.04.2025 року. Так, 25.04.2025 року, після завершення виконання вимог п. 9 ч. 1 ст. 290 КПК України розпочалось обчислення строків досудового розслідування. Таким чином строк досудового розслідування закінчився 02.05.2025 року, отже строк дії ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси про продовження строку запобіжного заходу сплив 02.05.2025 року.

Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_4 підтримали клопотання захисника ОСОБА_8 .

Захисник ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час підготовчого судового засідання, в судове засідання не з`явився. Суд приймає до уваги обґрунтування, викладені в письмовому клопотанні захисника.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_5 підтримали клопотання захисника ОСОБА_8 та водночас пояснили, що дійсно закінчили ознайомлення з матеріалами досудового розслідування у даному кримінальному провадженні 07.05.2025 року.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_8 , на спростування доводів захисника суду було надано копію протоколу надання доступу до матеріалів досудового розслідування та протокол ознайомлення з матеріалами досудового розслідування та зазначив, що ознайомлення з матеріалами досудового розслідування всіх сторін відбулось 07.05.2025 року в рамках даного кримінального провадження.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання захисника та прокурора та додатки до них, суд приходить до наступних висновків.

За правилами ч. 2 ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 01.05.2025 року стосовно ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, але не пізніше ніж до спливу 60 днів, тобто до 28.06.2025 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України унормовано, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Правилами ч. 2 ст. 177 КПК України унормовано, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать, зокрема, про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Положення ч. 5 ст. 9 КПК України встановлюють, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод покладає на державу обов`язок вжити заходи щодо забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Разом з тим, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Відповідно до практики ЄСПЛ, суд своїм вмотивованим рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Разом з тим, в розумінні ч. 2 ст. 42 КПК України ОСОБА_6 наразі вже перебуває у статусі обвинуваченого, а відтак судом не надається оцінка наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення.

Зважаючи на стадію судового провадження (підготовче провадження) та враховуючи, що судом ще не досліджувалися матеріали провадження, тому суд не переглядає наявність обґрунтованості висунутого обвинувачення у вчиненні інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень. Бо це передбачає оцінку доказів, яка може бути надана судом лише в нарадчій кімнаті на стадії ухвалення вироку. Зазначене свідчить, що на стадії підготовчого судового засідання суд повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це кримінальне правопорушення. Цими відомостями, на думку суду, є висунуте в передбаченому законом порядку обвинувачення, яке є предметом дослідження суду наразі.

В обґрунтування поданого клопотання прокурор посилається на те, що на теперішній час продовжують існувати заявлені органом досудового розслідування та попередньо підтверджені судом ризики, що визначені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У контексті кримінального провадження ризиком є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у злочинах, у вчиненні яких він обвинувачується, серед яких є особливо тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна; вік та стан здоров`я обвинуваченого, щодо якого відсутні відомості, які б перешкоджали триманню його під вартою, те, що він має постійне місце проживання, раніше не судимий, відсутні відомості про постійну роботу і джерело доходів на території України, що може свідчити про те, що він буде переховуватись від суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.

При оцінці ризиків переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінювані ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У рішенні «Пунцельт проти Чехії» N 31315/96 від 25 квітня 2000 року, Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою, з огляду, в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.

Також суд погоджується з доводами прокурора про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість обвинуваченого незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, позаяк на даний час вони по даному кримінальному провадженню наявні і не допитані.

Показання свідків, які можуть бути допитані надалі, відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України є процесуальними джерелами доказів і можуть відігравати ключову роль у встановленні предмета доказування у кримінальному провадженні.

Кримінальне процесуальне законодавство (ст. 23, 224 КПК України) передбачає, що показання потерпілих та свідків мають сприйматися судом безпосередньо в судовому засіданні. Відтак ризик впливу на них залишається актуальним на етапі судового розгляду до моменту, коли суд отримає та дослідить їхні показання.

Суд враховує рішення ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка особи дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях, коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи.

Суд констатує наявність обставин, які свідчать про ризик вчинення ОСОБА_6 повторних правопорушень. Зокрема, хоча обвинувачений не має судимості, наразі у Приморському районному суді м. Одеси перебуває на розгляді обвинувальний акт щодо нього за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 368 та ч. 2 ст. 194 КК України.

Зазначені обставини на переконання суду беззаперечно свідчать про те, що ОСОБА_6 може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності, впливати на потерпілих та свідків, які ще не допитані, вчиняти інші кримінальні правопорушення і ці ризики є доведеними прокурором.

Такі обставини не дають підстав для застосування іншого запобіжного заходу до ОСОБА_6 , оскільки ризики негативної поведінки обвинуваченого та небезпека наслідків такої поведінки, яка загрожує належній реалізації мети та досягнення завдань кримінального провадження, мають більш вагоме значення з точки зору публічного інтересу в контексті обставин, що обумовлюють необхідність продовження застосування такого запобіжного заходу.

Суд критично оцінює доводи захисника ОСОБА_8 щодо повернення клопотання прокурора, та вважає їх безпідставним та такими, що спростовуються реєстром матеріалів кримінального провадження та доказами, наданими прокурором на його обґрунтування.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи ОСОБА_6 , того, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні ще не розпочатий та існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які були доведені прокурором, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів на даний час не може забезпечити належну поведінку обвинуваченого та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк, що не перевищує 60 днів.

Разом із тим, суд враховує, що доцільність подальшого тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 буде перевірена судом через нетривалий час, у тому числі вона може бути перевірена за клопотанням сторони захисту.

Відповідно ч.ч. 4, 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Суд, враховуючи дані про особу обвинуваченого, тяжкість кримінального правопорушення, і те, що останньому під час досудового розслідування було визначено заставу у розмірі 300 (трьохсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становило на день визначення 908400,00 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста гривень 00 коп.) гривень., суд не вбачає підстав для зміни цього розміру та вважає за можливе визначити заставу як альтернативний запобіжний захід, у розмірі 300 (трьохсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста ) гривень, який буде достатнім та зможе забезпечити виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, і належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 7,31,132,177,178,183,193-199, 290, 315, 350, 369-372, 376, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 про повернення клопотання прокурора від 07.05.2025 року про продовження строку застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою відмовити.

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Раніше визначений альтернативний запобіжний захід у виді застави, в розмірі 300 (троьхсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста ) гривень обвинуваченому ОСОБА_6 залишити без змін.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, призначенням платежу: застава за обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінальна справа № 522/10211/25 провадження по справі №1-кп/522/2605/25.

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до прокурора, слідчого судді, суду;

2) не відлучатися за межі населеного пункту, в якому обвинувачений зареєстрований, проживає, чи перебуває без дозволу прокурора або суду;

3) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

4) утримуватись від спілкування із особами допитаними як свідками в рамках даного кримінального провадження.

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Визначені обов`язки покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк два місяці з часу внесення застави. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України з одночасним вирішенням питання, передбаченого ч. 10 ст. 182 КПК України.

Ухвала про продовження запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення, а останнім днем строку її дії є 10.07.2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1