Справа № 589/4079/24
Провадження № 1-в/589/67/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Шостка подання Шосткинського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1

- про приведення вироку у відповідність згідно з діючим законодавством,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло подання Шосткинського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області про вирішення питання щодо приведення вироку Гадяцького районного суду Полтавської області від 12.03.2024 стосовно ОСОБА_3 у відповідність до діючого законодавства.

Засуджений ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився.

Представник Шосткинського РВ з питань пробації та прокурор також у судове засідання не з`явивились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Дослідивши подання та долучені до нього матеріали, суд дійшов такого висновку.

Вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 12.03.2024 затверджено угоду про визнання винуватості ОСОБА_3 та засуджено за ч.3 ст.185, ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у вигляді 4 років 9 місяців позбавлення волі. На підставі ч.1, ч.4 ст.70 КК України ОСОБА_3 остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 років. На підставі ст.75,104 КК України звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік 6 місяців. Вирок набрав законної сили 12.04.2024.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Водночас 09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18.07.2024.

Згідно з положеннями зазначеного Закону, ст. 51КУпАП викладено у новій редакції, відповідно до якої - дрібним викраденням чужого майна є викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено що, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Згідно із пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року - для будь-якого платника податку.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 1 січня 2022 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 2481 грн, 50% становили 1240,5 грн.

Отже, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, 4 ст.185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого наставала кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2481 грн (1 240,5 х 2 = 2 481 грн).

З мотивувальної частини вироку встановлено, що ОСОБА_3 вчинив декілька крадіжок (таємне викрадення чужого майна), а саме: 30.01.2022 на суму 606,20 грн, 30.01.2022 на суму 451 грн, 31.01.2022 на суму 12 825,01 грн (дії останнього за вказаними епізодами кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України), у березні 2022 на суму 908 грн, у березні 2022 року на суму 887,50 грн, у березні 2022 року на суму 743 грн, у квітні 2022 року 882 грн, у квітні 2022 року 833 грн, 04.04.2022 на суму 1283 грн, 12.04.2022 на суму 330 грн (дії останнього за вказаними епізодами кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України).

Згідно з ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

З мотивувальної частини вироку вбачається, що діяння засудженого ОСОБА_3 підпадають під декриміналізацію, окрім епізоду вчиненого 31.01.2022, кваліфікованого за ч.3 ст.185 КК України, оскільки загальна сума вартості викраденого майна по цьому епізоду, значно перевищує розмір визначений у Законі № 3886-IX та положеннях Податкового кодексу України.

Суд приходить до висновку, що усунення караності діяння за епізодами, що підпадають під дію Закону не може вплинути на визначення покарання призначеного вироком, при цьому міра покарання залишається незмінною.

Відповідно до положень ст.ст. 537, 539 КПК України та принципів кримінального судочинства, що закладені в законодавстві України, подання має бути обґрунтованим та підтвердженим належними даними, а також містити чітке формулювання щодо дії, яку необхідно вчинити суду.

Однак, у резолютивній частині подання нечітко сформульоване прохання про те, яким саме чином суд повинен вирішити порушене у ньому питання, враховуючи, що суд вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд та віднесені до його повноважень.

Тож подання не містить вмотивованого звернення до суду в який саме спосіб потрібно частково звільнити ОСОБА_3 від призначеного судом покарання.

Зазначений недолік є суттєвим, що, у свою чергу, позбавляє суд можливості здійснити розгляд подання та ухвалити законне рішення.

З огляду на викладене, вважаю за необхідне відмовити у задоволенні подання Шосткинського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області.

Керуючись ст. 2, 4, 5 КК України, ст. 372, 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання Шосткинського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області про приведення вироку Гадяцького районного суду Полтавської області від 12 березня 2024 року відносно ОСОБА_3 у відповідність згідно з діючим законодавством відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_1