Справа № 643/5710/25
Провадження № 1-кс/643/1897/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові клопотання прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000001 від 16.01.2025 за ч. 4 ст. 191 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

СВ ХРУП 2 ГУНП в Харківській області спільно з СУ ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000001 від 16.01.2025 за ч. 4 ст. 191 КК України за фактом можливого привласнення бюджетних коштів службовими особами ТОВ «ТЕХ-ІНКОМ» () під час виконання договорів з Департаментом ЖКГ та ПЕК ХОВА з будівництва фортифікаційних споруд та об`єктів військової інфраструктури на території Харківської області.

В 2024 році Департаментом ЖКГ та ПЕК укладено 33 договори із ТОВ «ТЕХ-ІНКОМ» на будівництво фортифікаційних споруд та об`єктів військової інфраструктури на території Харківській області на загальну суму 555 млн. 944 тис. грн.

З урахуванням відомостей ГУ ДПС в Харківській області (ЄРПН) проведено аналіз номенклатури та вартості будівельних матеріалів, які використовувались ТОВ «ТЕХ-ІНКОМ» під час проведення будівництва та виявлено можливе завищення вартості на наступні будівельні матеріали: стінові панелі всіх конфігурацій, плити перекриття, блоки перекриття, загороджувальні піраміди, тощо.

Встановлено, що для придбання вищезазначених будівельних матеріалів залучаються підконтрольні посередники (юридичні та фізичні особи), по ланцюгам з якими здійснюється штучне завищення вартості будівельних матеріалів, а саме ТОВ «БУД-ТЕХПРОМ» (), ФОП ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1 ), ФОП ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_2 ), яким ТОВ «ТЕХ-ІНКОМ» перераховано 198,3 млн. грн. та інші юридичні особи з підконтрольного ланцюга поставки - ПрАТ «АТП-16329», ТОВ «Бізнес Протекшн», ТОВ «Інтер Інвестбуд».

Відповідно до проведеного аналізу, внаслідок вказаних дій є ознаки завищення вартості будівельних матеріалів приблизно на 30-50% від ринкової.

Так, до вказаних дій, які мають ознаки схеми злочинної діяльності можуть мати відношення юридичні особи (ТОВ «Тех-Інком», ТОВ «Буд-Техпром», ПрАТ «АТП-16329», ТОВ «Бізнес Протекшн», ТОВ «Інтер Інвестбуд») та фізичні особи ( ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ).

12.04.2025 на підставі ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 07.04.2025 проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 під час якого виявлено та вилучено наступні речі: грошові кошти загальною сумою 191 000 гривень купюрами номіналом по 1 000 гривень в кількості 191 шт.; грошові кошти загальною сумою 1 000 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США в кількості 10 шт.; блокнот червоного кольору з чорновими записами; блокнот білого кольору із чорновими записами; блокнот тілесного кольору із чорновими записами; блокнот синього кольору із чорновими записами; 5 накопичувачів інформації з серверів та комп`ютера, з яких 1 HyperX, 1 Toshiba, 2 Kingston та 1 BarraCuda; мобільний телефон Iphone 6 IMEI НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_7 .

Сторона обвинувачення вважає, що зазначені речі належать ОСОБА_7 .

Постановою слідчого у кримінальному провадженні від 12.04.2025 вказані предмети та документи визнані речовими доказом.

Вказані предмети, відповідають критеріям ч.1 ст.98 КПК України, так як зберегли на собі сліди вчинення злочину, містять відомості щодо обставин його вчинення у вигляді дзвінків, переписок з іншими особами, обмін інформацією, фотографії документів тощо, що може бути використано, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вилучені документи є спеціально створеними з метою збереження інформації матеріальними об`єктами, які містять зафіксовані за допомогою письмових та печатних знаків, відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є речовими доказами, оскільки є оригіналами та копіями, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим відповідають критеріям статті 98 КПК України.

Вилучені носії, які містять відеозаписи з камер відеоспостереження можуть містити відеозаписи, які засвідчують проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 разом, а також засвідчити відвідування них іншими особами, які можуть мати відношення до вчинення кримінального правопорушення.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, в якому посилаючись на те, що вилучене майно буде використовуватись у якості речових доказів і з метою збереження речових доказів, позбавлення можливості їх знищення або переховування, просив накласти арешт на майно.

До початку судового розгляду прокурор подав заяву, з проханням розглядати клопотання за його відсутності, клопотання підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Представник власників майна адвокат ОСОБА_11 до початку судового засідання подав заяву, в якій просив проводити судовий розгляд без їх участі. Проти задоволення клопотання заперечував, оскільки доводи, викладені у клопотанні про арешт майна необґрунтовані, а підстави для арешту майна відсутні. Так, ОСОБА_7 не є засновником, директором чи іншою уповноваженою особою ТОВ «ТЕХ-ІНКОМ», вона не має відношення до виконання ТОВ «ТЕХ-ІНКОМ» робіт з будівництва фортифікаційних споруд. Твердження про причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень є виключно припущенням органу досудового розслідування, не відповідає дійсності та підтверджується доказами. Під час проведення обшуку не було вилучено будь-яких предметів, документів чи іншого майна, яке б стосувалося господарської діяльності ТОВ «ТЕХ-ІНКОМ», виконання фортифікаційних споруд тощо. Законність походження вилучених грошових коштів підтверджується належними речовими доказами. Слідчим не доведено, що вилучені грошові кошти підлягають спеціальній конфіскації та є речовими доказами, більш того, слідчим суддею не надавався дозвіл на вилучення грошових коштів. Вилучені грошові кошти є власними заощадженнями ОСОБА_7 , отриманими в результаті здійснення підприємницької діяльності, законність яких підтверджується декларацією про прибуток фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 за 2024 рік, яку надано слідчому судді разом із цими запереченнями. Стороною обвинувачення не доведено, що вказані грошові кошти є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або місять інші відомості, які можуть бути використані як факт доказу чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, були об`єктом кримінально правових дій чи набуті кримінально-протиправним шляхом, також стороною обвинувачення не надано доказів того, що у кримінальному провадженні проводився контроль за вчиненням злочину, отже відсутні заздалегідь ідентифіковані кошти, які передавалися стороною обвинувачення фігурантам з метою перевірки їх намірів. Вилучені грошові кошти жодним чином не індивідуалізовані слідчим, а отже твердження прокурора про збереження слідів кримінального правопорушення на вилучених грошових коштах, або отримання їх злочинним шляхом є заздалегідь неспроможним. Окрім того, вилучені накопичувачі інформації з серверів в приміщенні охорони містять інформацію виключно щодо приватного життя ОСОБА_7 . Під час обшуку ОСОБА_7 надала слідчому пароль від вилученого телефона. Слідчий під час обшуку мав можливість скопіювати необхідну інформацію з мобільного телефону та накопичувачів пам`яті без їх вилучення. У клопотанні про арешт майна не доведено наявність підстав для накладення арешту на вилучені техніку, не зазначено яке доказове значення має вилучена техніка, яким критеріям речових доказів відповідає. На час розгляду клопотання відсутні підстави для застосування обмежувальних заходів щодо вилучених грошових коштів та техніки законним володільцем/власником яких є ОСОБА_7 , у зв`язку з чим, у задоволенні клопотання про арешт майна просив відмовити.

Суд, розглянувши клопотання про арешт майна, дослідивши додані до клопотання матеріали, розглянувши заперечення сторони захисту, вважає його таким, що підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилученого майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст.235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Слідчий суддя вважає, що строки для звернення з клопотанням про арешт майна прокурор не порушив.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України, метою арешту майна є збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

В свою чергу викладені доводи також знайшли своє підтвердження в рішеннях Європейського Суду з прав людини (далі, ЄСПЛ), в тому числі в рішеннях «Бакланов проти Росії» (від 09 червня 2005 року) та «Фрізен проти Росії» (від 24 березня 2005 року), де ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що: «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Аналізуючи вищевикладене, доводи учасників розгляду клопотання, досліджені матеріали клопотання, слідчим суддею не встановлено обставин, які б слугували підставою для визнання незаконними проведеного обшуку та вилучення майна під час його проведення. Всі інші питання, фактичні обставини кримінального провадження, питання здійснення досудового розслідування, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Так, стороною обвинувачення не доведено, що зазначене в клопотанні прокурора майно, а саме: грошові кошти загальною сумою 191 000 гривень купюрами номіналом по 1 000 гривень в кількості 191 шт.; грошові кошти загальною сумою 1 000 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США в кількості 10 шт, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Також, стороною захисту доведено, що грошові кошти загальною сумою 191 000 гривень купюрами номіналом по 1 000 гривень в кількості 191 шт.; грошові кошти загальною сумою 1 000 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США в кількості 10 шт. належать ОСОБА_7 , що підтверджується податковою декларацією платника єдиного податку фізичної особи підприємця ОСОБА_7 за 2024 рік, з якої вбачається, що остання здійснює підприємницьку діяльність, за яку отримала обсяг доходу у розмірі 1 870 355 грн, тому суд приходить до висновку про недоведеність стороною обвинувачення можливості використання цього майна як доказу у кримінальному провадженні.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що у клопотанні прокурора зазначено загальну суму вилучених коштів, номінал та кількість купюр, однак не вказано індивідуальні параметри кожної вилученої купюри, що позбавляє слідчого суддю зробити висновок про будь-яке їх відношення до кримінального провадження, в межах якого вказані грошові кошти були вилучені.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту майна: блокноту червоного кольору з чорновими записами; блокноту білого кольору із чорновими записами; блокноту тілесного кольору із чорновими записами; блокноту синього кольору із чорновими записами; 5 накопичувачів інформації з серверів та комп`ютера, з яких 1 HyperX, 1 Toshiba, 2 Kingston та 1 BarraCuda; мобільного телефону Iphone 6 IMEI НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_7 , а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню, тому враховуючи положення статей 170, 173 КПК України, а також з врахуванням розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає за доцільне накласти арешт на вказане майно.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 170-175, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене 12.04.2025 в ході обшуку місця мешкання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження, фактичним власником якого є ОСОБА_7 , яке вилучено слідчим в присутності даної особи, а саме на:

- блокнот червоного кольору з чорновими записами;

- блокнот білого кольору із чорновими записами;

- блокнот тілесного кольору із чорновими записами;

- блокнот синього кольору із чорновими записами;

- 5 накопичувачів інформації з серверів та комп`ютера, з яких 1 HyperX, 1 Toshiba, 2 Kingston та 1 BarraCuda;

- мобільний телефон Iphone 6 IMEI НОМЕР_3 .

В іншій частині у задоволенні клопотання відмовити.

Забезпечити зберігання речових доказів згідно Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ № 1104 від 19.11.2012.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали направити прокурору.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час проголошення ухвали в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1