Справа № 478/630/25 Провадження № 1-кп/478/71/2025
В и р о к
І м е н е м У к р а ї н и
04 червня 2025 року. Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
Згідно з пред`явленим обвинуваченням ОСОБА_4 у вересні 2024 року, більш точної дати та часу не встановлено, перебуваючи на подвір`ї свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , виявив п`ять дикоростучих кущів рослин роду коноплі та в цей час у нього виник кримінально-протиправний умисел направлений на незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичного засобу, без мети збуту, для особистого вживання шляхом куріння.
У подальшому, ОСОБА_4 реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, направлений на незаконне придбання наркотичного засобу, без мети збуту, порушуючи вимоги Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і зловживанню ними», Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо державного регулювання обігу рослин роду коноплі для використання у навчальних цілях, освітній, науковій та науково-технічній діяльності, виробництва наркотичних засобів, психотропних речовин та лікарських засобів з метою розширення доступу пацієнтів до необхідного лікування», умисно зірвав виявлені ним п`ять кущів рослини роду коноплі, тим самим незаконно придбав наркотичний засіб, та переніс до приміщення господарчої будівлі, розташованої на території власного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , тобто незаконно придбав наркотичний засіб, без мети збуту.
Цього ж дня, ОСОБА_4 , з метою доведення до сухого стану, розмістив придбаний ним наркотичний засіб, а саме рослини роду коноплі в кількості 5 кущів в приміщенні господарчої будівлі на території домоволодіння, що розташоване за вищевказаною адресою, водночас відокремив листя суцвіття та подрібнив його, таким чином став незаконно зберігати наркотичний засіб, без мети збуту.
На початку листопада 2024 року, точної дати та часу не встановлено, коли рослини коноплі висохли, ОСОБА_4 виготовлений ним наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, особисто вживав шляхом куріння, при цьому частину наркотичного засобу, масою у перерахунку на висушену речовину 8,143 г, поклав на стіл у приміщенні першої господарчої будівлі на території вищевказаного домоволодіння, другу частину наркотичного засобу масою у перерахунку на висушену речовину 21,809 г. помістив під стелю в приміщенні вищезазначеної господарчої будівлі, розташованої за вищевказаною адресою.
Крім цього, частину наркотичного засобу, обіг якого обмежений канабіс, масою у перерахунку на висушену речовину 132,473 г. та 55,859 г. помістив до полімерних пакетів, які поклав на підлогу у приміщенні іншої господарчої будівлі, розташованої на території свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .
13 травня 2025 року за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , в приміщеннях господарчих будівель було виявлено та вилучено речовину рослинного походження - канабіс, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, загальною масою (у перерахунку на висушену речовину) 218,284 г., який останній незаконно придбав, виготовив та зберігав за місцем свого проживання до дати вилучення в ході обшуку для власних цілей, без мети збуту та який відповідно до наказу МОЗ України «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» від 01.08.2000 року № 188 відноситься до невеликих розмірів.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується за ч. 1 ст. 309 КК України, а саме, у незаконному придбанні, виготовленні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту.
29 травня 2025 року між прокурором Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до вимог ст. 472 КПК України та згідно умов якої, сторони погоджуються, що:
- обвинувачений беззастережно визнає свою винуватість у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення;
- обвинуваченому має бути призначене покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Згідно з п. 8 даної угоди визначено, що сторони розуміють наслідки затвердження угоди, передбачені ст. ст. 394, 424, 473, 474 КПК України та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про визнання винуватості.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 468 КПК України між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.
Згідно з ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
З огляду на ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків.
Суд враховує обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачені ст. 66 КК України, якими є щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачені ст. 67 КК України судом не встановлено.
Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
Кримінальне правопорушення відноситься до категорії кримінальних проступків, внаслідок якого шкода завдана лише державним та суспільним інтересам. При цьому сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст та умови цієї угоди відповідають вимогам ст. 472 КПК України та КК України.
Також судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом.
Також суд з`ясував, що прокурор розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.
Судом роз`яснено, що відповідно до ч. 2 ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження даної угоди є:
- для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого - обмеження їх права: на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394, 424 КПК України;
- неможливість оскарження в апеляційному порядку даного вироку в разі затвердження угоди з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним;
- відмова обвинуваченого ОСОБА_4 від здійснення прав, передбачених п.1 ч.4 ст.474 КПК України (право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчинені якого його обвинувачують; право мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; право мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно або захищатися самостійно; право допитати свідків під час судового розгляду, клопотати про виклик свідків; право подавати докази);
Крім того, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним.
Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , враховуючи тяжкість кримінального проступку, особу винного, який, в силу ст. 89 КК України не судимий, характеризується посередньо, перебуває на обліку у лікаря нарколога, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, враховуючи його ставлення до скоєного кримінального правопорушення, а саме щире каяття та відсутність обтяжуючих обставин.
Тому, оскільки сторони дійшли згоди, що за вчинення зазначеного кримінального правопорушення обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити узгоджене в угоді покарання, суд вважає можливим призначити йому покарання, узгоджене сторонами в такій угоді.
Цивільний позов не заявлено.
Майнова шкода відсутня.
Питання щодо речових доказів по справі вирішити відповідно до ст. 100 КПК.
Процесуальні витрати на користь держави за проведення експертних досліджень слід стягнути з ОСОБА_4 .
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 не обирався.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст.ст. 373 - 374, 475 КПК України суд, -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та на підставі угоди про визнання винуватості від 29.05.2025 року, призначити узгоджене покарання у вигляді 1 (одного) року пробаційного нагляду.
На підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Процесуальні витрати у розмірі 3119 (три тисячі сто дев`ятнадцять) гривень 90 коп. на проведення експертизи № СЕ-19/115-25/7952 НЗПРАП від 20.05.2025 року стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення їй наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав призначення покарання менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому, згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу, угода не може бути укладена.

Оскарження вироку з підстав не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини не допускається.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції після його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Казанківського районного суду

Миколаївської області ОСОБА_1