Справа № 214/1580/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у місті Кривому Розі, кримінальне провадження №0000486, внесене до ЄРДР 26 жовтня 2021 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, маючого вищу освіту, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого водієм у ФОП « ОСОБА_8 », зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

26 жовтня 2021 року, приблизно о 08 години 30 хвилин, в світлий час доби, при ясній погоді, оперуповноважений ВП №4 КРУП ГУНП в Дніпропетровського ОСОБА_5 , керуючи технічно справним транспортним засобом марки «Chevrolet Aveo», р/н НОМЕР_1 , рухався в населеному пункті по проїзній частині дороги на вул. Марійській у напрямку вул. Волгоградській в Саксаганському районі м. Кривого Рогу.

У цей же час у попутному для водія ОСОБА_5 напрямку, керуючи технічно справним автомобілем марки «ЗАЗ», р/н НОМЕР_2 , рухався водій ОСОБА_9 .

У ході подальшого руху водій ОСОБА_5 у порушення п. 10.1 ПДР України, відповідно до якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, п. 14.2 ПДР України, відповідно до якого перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що: а) жоден з водіїв транспортних засобів, які рухаються за ним і яким може бути створено перешкоду, не розпочав обгону; б) водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч; в) смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані; г) після обгону зможе, не створюючи перешкоди транспортному засобу, якого він обганяє, повернутися на займану смугу, п. 11.3 ПДР України, відповідно до якого на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу, виїхав на полосу зустрічного руху, по якій у зустрічному йому напрямку рухався технічно справний автомобіль марки «BMW 318i», р/н НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_10 , який водій ОСОБА_5 мав технічну можливість вчасно виявити та допустив зіткнення лівою частиною свого автомобіля із лівою частиною цього автомобіля, та одночасно допустив зіткнення правою стороною керованого ним автомобіля із задньою лівою частиною вищевказаного автомобіля марки «ЗАЗ», яким керував водій ОСОБА_9 та який рухався в попутному напрямку по своїй полосі руху, від чого автомобіль «ЗАЗ» під керуванням водія ОСОБА_9 у результаті заносу від зіткнення здійснив зіткнення передньою правою частиною із задньою частиною автомобіля марки «Volkswagen», р/н НОМЕР_4 під, керуванням водія ОСОБА_11 , що рухався у попутному напрямку, після чого автомобіль «ЗАЗ» у процесі заносу від удару виїхав на полосу зустрічного руху та лівою частиною допустив зіткнення із транспортним засобом «Богдан А091», р/н НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_12 , який рухався у зустрічному напрямку, в результаті чого внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «ЗАЗ» ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, несумісні з життям та помер на місці.

Відповідно до висновку експерта КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи «ДОР» Криворізького міжрайонного відділу ОСОБА_13 під №2533 від 12.11.2021 року смерть ОСОБА_9 наступила в результаті несумісного з життям розтрощенням голови, що підтверджується наявністю ушкоджень, морфологічними змінами з боку внутрішніх органів, даними додаткових медичних досліджень, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки у даному конкретному випадку як такі, що призвели до настання смерті потерпілого та які утворились прижиттєво незадовго до настання смерті від дії з великою силою тупих твердих предметів, найбільш ймовірно в умовах дорожньо-транспортної пригоди, при ударі об частини та деталі салону автомобіля.

Відповідно до висновку експерта Дніпропетровського науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру МВС України №СЕ-19/104-22/494-ІТ від 02.02.2022 року в діях водія ОСОБА_5 по керуванню автомобілем «Chevrolet Aveo» вбачаються невідповідності вимогам п. п. 10.1, 14.2, 11.3 ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з ДТП.

Своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Обвинувачений у судовому засіданні повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушеннята повністю підтвердив усі обставини його вчинення, що викладені в обвинувальному акті, при цьомуу вчиненому щиро розкаявся, просив суд не карати його суворо та не позбавляти його волі, пояснив, що вранці того дня він їхав зі своєю дружиною на роботу, що при виконанні маневру обгону він не оцінив дорожньої обстановки та зачепив автомобіль потерпілого, що після ДТП він не залишав місце пригоди, намагався надати потерпілому допомогу, однак зробити це йому не вдалося, що він у більшій частині відшкодував завдану шкоду потерпілій та продовжує її відшкодовувати згідно укладеного з потерпілою відповідного нотаріально посвідченого договору, і та не має до нього жодних претензій, що підтверджується відповідними квитанціями та письмовими заявами від потерпілої, які суд уже долучив до матеріалів кримінального провадження, пояснив, що він дуже жалкує з приводу вчиненого, зробив для себе належні висновки та вчинить такого в подальшому, а також просив суд звернути увагу на те, що він раніше не судимий, одружений та має на утриманні неповнолітню дитини, що він працює водієм у ФОП « ОСОБА_8 ».

Потерпіла надала у судове засідання письмову заяву про розгляд кримінального провадження за її відсутності, що вона не має до обвинуваченого жодних претензій та що на суворому покаранні обвинуваченого вона не наполягає, а також надала письмову заяву про залишення її цивільного позову, пред`явленого до обвинуваченого, без розгляду.

Окрім показань обвинуваченого, судом досліджені письмові документи, які задовільно характеризують обвинуваченого за місцем проживання та позитивно за місцем колишньої роботи та за місцем роботи, де обвинувачений працює на даний час, підтверджують відсутність у нього судимості та відповідні медичні довідки, які свідчать про те, що обвинувачений під наркологічним чи психіатричним наглядом не перебуває, в момент учинення кримінального правопорушення в стані будь-якого сп`яніння не перебував, а також документи, згідно яких обвинувачений одружений, має на утриманні неповнолітню дитину дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює водієм у ФОП « ОСОБА_8 », у більшій частині відшкодував потерпілій завдану шкоду за укладеним з останньою Договором про добровільне відшкодування шкоди від 22.06.2023 року (т. 1 а.с. 128, 129, 210, 212-224, т. 2 а.с. 40, т. 3 а. с. 72-81, 65).

Суд, ураховуючи думки учасників судового провадження, повне визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому у обвинуваченого, чи правильно він розуміє зміст цих обставин та впевнився у добровільності його позиції, а також роз`яснив йому, що у такому випадку він буде позбавленим права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, а тому у відповідності до положень ст. 349 КПК України вважає достатнім дослідження наступних доказів: показань обвинуваченого та письмових документів кримінального провадження, які характеризують його особу .

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України є тяжким злочином, особисте ставлення обвинуваченого до вчиненого та його щире каяття, особу обвинуваченого, який задовільно характеризується за місцем проживання та позитивно за місцем колишньої роботи та за місцем роботи, де він працює на даний час, що обвинувачений раніше не судимий, під наркологічним чи психіатричним наглядом не перебуває, у більшій частині відшкодував потерпілій завдану їй шкоду та продовжує її відшкодовувати згідно з укладеним з потерпілою відповідним договором, ставлення самої потерпілої до обвинуваченого, яка у підготовчому судовому засіданні поясняла та надалі зазначала у своїх письмових заявах, що жодних претензій до обвинуваченого не має та просить суворо обвинуваченого не карати.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, визнаються щире каяття останнього, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданої шкоди потерпілій.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, у судовому засіданні не встановлено.

Тому суд, ураховуючи всі обставини справи, дані про особу обвинуваченого, обставини, за яких було вчинено кримінальне правопорушення, тяжкість його наслідків, його суспільну небезпеку, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих вину обставин, уважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі в межах санкції статті Особливої частини КК України, але із застосуванням ч. 1 ст. 75 КК України, позаяк приходить до висновку про можливість його виправлення без відбування покарання, а також уважає за можливе не позбавляти обвинуваченого права керування транспортними засобами.

При цьому суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 55 КК України додаткове покарання у виді позбавлення права займатися певною діяльністю може бути призначено на строк від одного до трьох років.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за ч. 2 ст. 286 КК України судам необхідно обговорити питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами.

Санкція ч. 2 ст. 286 КК України з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження надає можливість суду як призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати таке покарання до особи.

Указане положення закону України про кримінальну відповідальність носить альтернативний характер застосування і не є обов`язковим для суду.

Відповідна правова позиція викладена у постанові колегії суддів Другої судової палати ККС ВС від 08.02.2018 року у справі №361/2704/16-к, провадження №51-358км18.

Тому суд, зважаючи, поряд з іншими обставинами справи, також і на обставини, повідомлені та документально підтверджені обвинуваченим, які стосуються необхідності керування транспортними засобами у зв`язку з виконанням його трудових обов`язків та які з боку сторони обвинувачення не оспорювались, а також позицію сторони обвинувачення з цього приводу, а саме, що прокурор при призначенні покарання вважав за можливе не призначати обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, а також позицію потерпілої, яка просила обвинуваченого суворо не карати, приходить до висновку про недоцільність позбавлення обвинуваченого права керування транспортними засобами, що дозволить останньому забезпечити як нормальні умови проживання його родини, так і надасть можливість продовжити відшкодовувати завдану потерпілій шкоду.

Цивільний позов потерпілої, яка також діє в інтересах малолітніх ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , до обвинуваченого про стягнення шкоди, заподіяної злочином, підлягає залишенню без розгляду на підставі положень ст. 257 ЦПК України.

Арешт, накладений 29 жовтня 2021 року ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська на автомобіль марки «Chevrolet Aveo», р/н НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_5 , підлягає скасуванню.

Арешт, накладений 29 жовтня 2021 року ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська на автомобіль марки «ЗАЗ», р/н НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_17 , підлягає скасуванню.

Арешт, накладений 29 жовтня 2021 року ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська на транспортний засіб марки «Богдан А091», р/н НОМЕР_5 , який належить на праві власності ПП «Одіум-Престиж», підлягає скасуванню.

Також підлягає скасуванню заборона відчуження автомобіля марки «Volkswagen», р/н НОМЕР_4 , який належить на праві власності ОСОБА_18 та автомобіля марки «BMW 318i», р/н НОМЕР_6 , який належить на праві власності ОСОБА_19 .

На підставі ст. 126 КПК України суд стягує з обвинуваченого процесуальні витрати, а долю речових доказів вирішує у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Застосований 15 лютого 2022 року до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання втратив свою силу.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням на 3 (три) роки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та місця роботи.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 , яка також діє в інтересах малолітніх ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , до обвинуваченого ОСОБА_5 про стягнення шкоди, заподіяної злочином, залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_5 у дохід держави 17 162 грн. у відшкодування витрат, понесених на проведення експертиз.

Скасувати арешт, накладений 29 жовтня 2021 року ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська на автомобіль марки «Chevrolet Aveo», р/н НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_5 .

Скасувати арешт, накладений 29 жовтня 2021 року ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська на автомобіль марки «ЗАЗ», р/н НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_17 .

Скасувати арешт, накладений 29 жовтня 2021 року ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська на транспортний засіб марки «Богдан А091», р/н НОМЕР_5 , який належить на праві власності Приватному підприємству «Одіум-Престиж».

Скасувати заборону відчуження автомобіля марки «Volkswagen», р/н НОМЕР_4 , який належить на праві власності ОСОБА_18 .

Скасувати заборону відчуження автомобіля марки «BMW 318i», р/н НОМЕР_6 , який належить на праві власності ОСОБА_19 .

Після набрання вироком законної сили, автомобіль марки «Chevrolet Aveo», р/н НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_5 та який зберігається на території ВП №4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області, автомобіль марки «ЗАЗ», р/н НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_17 та який зберігається на території ВП №4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області, та автомобіль марки «Богдан А091», р/н НОМЕР_5 , який належить на праві власності Приватному підприємству «Одіум-Престиж» та який зберігається у представника Підприємства, повернути законним володільцям, флеш-накопичувач марки «TOSHIBA» об`ємом 8Gb з відеозаписом моменту ДТП, яка мала місце 26 жовтня 2021 року, зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_20