СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/5137/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , участю скаржника ОСОБА_3 , дізнавача ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавача ВД Святошинського УП ГУ НП у м. Києві у кримінальному провадженні № 0000872 від 07.08.2025 року,

ВСТАНОВИВ:

20.08.2025 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавача ВД Святошинського УП ГУ НП у м. Києві, якою просить скасувати постанову дізнавача ВД Святошинського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 від 19.08.2025 року, зобов`язати слідчого/дізнавача або прокурора виконати ухвалу суду від 11.08.2025 року у повному обсязі та внести до ЄРДР відомості за ст.ст. 140, 364, 366, 367 КК України за його заявою від 09.07.2025 року та надати йому відповідний витяг з ЄРДР.

В обґрунтування заявлених вимог скаржник вказує на те, що ухвалою ун. № 759/16920/25 слідчого судді Святошинського райсуду м. Києва ОСОБА_1 від 11.08.2025 орган досудового розслідування зобов`язано невідкладно внести до ЄРДР відомості за моєю заявою від 09.07.2025 за всіма чотирма статтями: ст. 140, 364, 366, 367 КК України.

15.08.2025 року він особисто вручив дізнавачу ОСОБА_4 клопотання про надання витягу з ЄРДР, копію ухвали слідчого судді від 11.08.2025 року та копію заяви про вчинення злочину від 09.07.2025 року.

Однак постановою дізнавача ВД Святошинського УП ГУНП у м. Києві капітана поліції ОСОБА_4 від 19.08.2025 року у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 15.08.2025 року про надання витягів з ЄРДР за кримінальними правопорушеннями, передбаченими ст.ст. 140, 366, 367 КК України було відмовлено.

Вважає, що вказані дії грубо порушують вимоги ст. 214 КПК України та свідчать про бездіяльність дізнавача щодо обов`язку внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 підтримав скаргу та просив її задовольнити.

Дізнавач ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги, посилаючись на її необґрунтованість.

Розглянувши зазначену скаргу, долучені до неї матеріали, вислухавши думку скаржника ОСОБА_3 та дізнавача ОСОБА_4 , слідчий суддя дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 від 11.08.2025 року у справі № 759/16920/25 зобов`язано прокурора Святошинської окружної прокуратури відповідно до вимог ст. 214 КПК України внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні дані, які викладені в заяві ОСОБА_3 від 09.07.2025 року про вчинення кримінального правопорушення та розпочати досудове розслідування, про що проінформувати заявника.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудового розслідування № 0000039, 18.08.2025 року було внесено відомості за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення ч. 1 ст. 367 КК України за заявою ОСОБА_3 від 09.07.2025 року за фактом можливого неналежного виконання своїх професійних обов`язків співробітниками КНП «Київський міський клінічний онкологічний центр».

15.08.2025 року ОСОБА_3 до Святошинського УП ГУНП у м. Києві було подано клопотання про надання витягу з ЄРДР разом з ухвалою слідчого судді від 11.08.2025 року у справі № 759/16920/25.

Постановою дізнавача ВД Святошинського УП ГУНП у м. Києві капітана поліції ОСОБА_4 від 19.08.2025 року у кримінальному провадженні № 0000872 від 07.08.2025 року, у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 15.08.2025 року про надання витягів з ЄРДР за кримінальними правопорушеннями, передбаченими ст.ст. 140, 366, 367 КК України було відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування

Пунктом 1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 69 від 17.08.2012 року, встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення (п. 2.2 розділу ІІ положення).

Враховуючи наведені положення законодавства відомості до ЄРДР вносяться, якщо відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України, тобто в заяві повинна міститися попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення та короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Так, реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про вчинення кримінального правопорушення. Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є існування об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак відповідного злочину. Якщо таких даних немає, то відповідні відомості не можуть вважатися такими, що мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Згідно з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду з прав людини (Рішення Суду «Артіко проти Італії» від 13 травня 1980 року), не гарантується захист теоретичних і ілюзорних прав, а гарантується захист прав конкретних та ефективних.

Тобто, кожне висловлене твердження у заяві про злочин повинно бути підтверджено будь-якими розумними поясненнями (матеріалами), інакше будь-які дії, за такою логікою, можливо піддати сумніву та неправомірній перевірці.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

В силу ч. ч. 2, 3 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Відомості про попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність вносяться виключно реєстратором заяви про кримінальне правопорушення, що чітко передбачено вимогами п. 5 ч. 5 ст. 214 КПК України і Положення № 298, а тому, не підлягають задоволенню вимога скаржника про зобов`язання внести відомості до ЄРДР з попередньою правовою кваліфікацією, визначеною ним за ст.ст. 140, 364, 366, 367 КК України, оскільки лише в особи, що має повноваження вносити відомості до ЄРДР, є дискреція зазначити попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п. 5 ч. 5 ст. 214 КПК України). Також, слідчий (детектив), здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється (ч. 5 ст. 40 КПК України). Тому, необхідно зобов`язати відповідну особу внести відомості до ЄРДР, та реалізувати самостійно повноваження щодо визначення попередньої правої кваліфікації кримінального правопорушення.

Отже враховуючи, що процесуальний закон не вимагає внесення до ЄРДР всіх обставин, наведених заявником у заяві про кримінальне правопорушення, а визначення попередньої правої кваліфікації кримінального правопорушення є виключною компетенцією слідчого та/або прокурора, скаргу в частині зобов`язання внести відомості до ЄРДР за ст.ст. 140, 364, 366, 367 КК України за заявою ОСОБА_3 від 09.07.2025 року, суд вважає необґрунтованою і підстав для її задоволення не вбачає.

Відповідно до ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Бєлоусов проти України» зазначає: «Мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою Суду, включають в себе вимоги, що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю» («Алексахін проти України» п.55).

Частиною 4 ст.40-1 КПК України передбачено, що дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Згідно ст. 40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання. Дізнавач уповноважений особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом. Дізнавач зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються в письмовій формі.

Даючи системний аналіз вищевказаним нормам КПК України, приходжу до висновку, що дізнавач в своїй діяльності є самостійною процесуальною особою, який приймає процесуальні рішення, передбачені ст.40-1 КПК України, а тому вирішення питання щодо зобов`язання дізнавача вчинити певну дію не відноситься до компетенції слідчого судді, суперечить загальним засадам кримінального судочинства та порушує вимоги ст. 22 КПК України щодо змагальності сторін.

Положеннями ч. 5 ст. 110 КПК України передбачено, що постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, слідчий суддя при розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може постановити ухвалу про скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора або про відмову у задоволенні скарги про скасування такого рішення, зобов`язати вчинити дію, чи зобов`язати припинити дію.

Системний аналіз наведених положень закону та змісту оскаржуваної постанови, дає підстави для висновку, що оскаржувана постанова дізнавача ВД Святошинського УП ГУНП у м. Києві капітана поліції ОСОБА_4 від 19.08.2025 року, винесена з дотриманням вимог КПК України та вмотивована належним чином.

Таким чином, дізнавачем дотримано вимоги ст. 110 КПК України, а саме вказана постанова містить належні мотиви та достатнє обґрунтування в частині підстав для винесення оскаржуваної постанови.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов до висновку про те, що у задоволенні скарги ОСОБА_3 слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавача ВД Святошинського УП ГУ НП у м. Києві у кримінальному провадженні № 0000872 від 07.08.2025 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1