ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2882/24
Провадження №1-кп/477/42/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року Вітовський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора стажиста ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в у м. Миколаєві кримінальне провадження № 0000013 від 28.03.2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Калуга, Березнігуватського району Миколаївської області, громадянина України, освіта середня, не одружений, офіційно не працевлаштований, проживає АДРЕСА_1 , засуджений вироком Слов`янського районного суду Донецької області за ч.1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 17000 грн., інформація про стан виконання вироку, стороною обвинувачення не надана, вироком Жовтневого районного суду від 12 березня 2025 року за ч.1 ст. 263 КК України до 5 років позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України, -

в с т а н о в и в:

04 грудня 2023 року за заявою потерпілої ОСОБА_5 Жовтневим районним судом Миколаївської області ухвалено рішення у справі № 477/3049/23 про встановлення обмежувального припису стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на шість місяців у вигляді заходів тимчасового обмеження його прав та покладанням на нього обов`язків: заборони ОСОБА_4 перебувати за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_2 ; заборони ОСОБА_4 наближатися на відстань меншу ніж 200 метрів до місця проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 ; заборони ОСОБА_4 у будь який спосіб спілкуватися та переслідувати ОСОБА_5 .

Однак, обвинувачений ОСОБА_4 , будучи ознайомленим 20.02.2024 року під підпис із зазначеним вище рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 4 грудня 2023 року, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимог ч.4 ст.350-6 ЦПК України, відповідно до яких, видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, вчиняючи свої дії умисно, 29.02.2024 року о 07 год. 58 хв. прийшов до ОСОБА_5 за місцем її проживання у квартиру АДРЕСА_3 , де спілкувався з ОСОБА_5 , погрожуючи їй фізичною розправою та виражався на її адресу нецензурною лайкою, а саме ОСОБА_4 порушив заборону суду перебувати за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_2 ; наближатися на відстань меншу ніж 200 метрів до місця проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 ; та у будь який спосіб спілкуватися та переслідувати ОСОБА_5 .

Як вбачається зі змісту рапорту від чергового ЧЧВП №4 МРУП ГУНП в Миколаївській області, 29.02.2024 року о 07:59 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою: АДРЕСА_2 колишній співмешканець ОСОБА_4 , перебуваючи у наркотичному сп`янінні намагається проникнути в квартиру через балкон, має заборонний припис до квартири. Аналогічний зміст має заява ОСОБА_6 , до квартири якої прийшов ОСОБА_4 .

Як вбачається зі змісту документів по формі оцінки домашнього насильства з сторони ОСОБА_4 , протоколу про адміністративне правопорушення, складеного на підставі вказаних подій та повідомлення яке надійшло, термінового заборонного припису серії АА №336590, які складені відносно ОСОБА_4 за фактом вищезазначених подій.

Дотично вина ОСОБА_4 також підтверджується змістом численних постанов Жовтневого районного суду Миколаївської області про притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за здійснення домашнього насильства у відношенні ОСОБА_5 .

Скоєне обвинуваченим ОСОБА_4 кваліфіковано органами досудового розслідування за ст.390-1 КК України як умисне невиконання обмежувального припису.

В ході розгляду справи по суті обвинувачений ОСОБА_4 , винуватим себе не визнав та пояснив, що потерпіла ОСОБА_5 була його співмешканкою. Від сумісного проживання вони мають неповнолітню доньку з якою він спілкується та час від часу відвідує. Також підтримує відносини з ОСОБА_5 , оскільки любить її та ревнує. Вони іноді сваряться після сумісного вживання спиртних напоїв, після чого ОСОБА_5 як правило викликає поліцію та скаржиться на насилля з його боку. Зазначив, що під час розгляду справи про встановлення йому заборонного припису він присутній не був. Своєчасно не ознайомлений з обмеженнями щодо нього за рішенням суду. Вину свою визнав, просив суд суворо не карати.

Свідок у справі ОСОБА_5 суду пояснила, що обвинувачений був її співмешканцем, однак уже тривалий час вони разом не проживають. Мають спільну неповнолітню доньку з якою вона проживає по АДРЕСА_2 . Тривалий час страждає від домашнього насильства з боку ОСОБА_4 , так як він часто приходить до неї та влаштовує скандали на очах у неповнолітньої доньки, обвинувачений ображає її та дитину. Вона неодноразово викликала поліцію, що зафіксовано у протоколах про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності та рішеннях суду. У грудні 2023 року дійсно звернулася до суду з заявою про встановлення обмежувального припису, так як візити обвинуваченого до неї стали частішими та скандалів стало більше. Рішенням суду встановлено обмежувальний припис відносно нього строком на 6 місяців. 29.02.2024 року о 7 годині ранку ОСОБА_4 знову прийшов до її місця проживання, де вибивав двері та погрожував фізичною розправою, вона вимушена була його впустити, щоб не звертати увагу сусідів, а потім знову викликала поліцію.

Вина ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується і змістом наданих стороною обвинувачення та досліджених у судовому засіданні письмових доказів а саме:

Відповідно до Витягу з ЄРДР №0000013 від 28.03.2024 року прокурором виявлено кримінальне правопорушення, про що внесені відомості до ЄРДР. Так 29.02.2024 року в порушення вимог обмежувального припису за рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 04.12.2023 року у справі 477/3049/23, а саме перебування за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_2 .

Як вбачається із протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_5 , вона просить притягнути до відповідальності її колишнього співмешканця ОСОБА_4 , який 29.02.2024 року близько 07:58 прийшов до неї у квартиру в с.Пересадівка, де ображав її нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, порушивши заборонний припис, встановлений судом 04.12.2023 року.

Відповідно до змісту рішення суду від 04.12.2023 року відносно ОСОБА_4 видано обмежувальний припис строком на 6 місяців та встановлено заборону на перебування за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_2 . Заборонено ОСОБА_4 наближатися на відстань меншу ніж 200 метрів до місця проживання ОСОБА_5 . Заборонено ОСОБА_4 спілкування з ОСОБА_5 у будь який спосіб.

Як свідчить підпис на вказаному рішенні, ОСОБА_4 ознайомлений із вказаним рішенням під час його отримання в суді 19.01.2024 року.

Таким чином, враховуючи вищевикладене у його сукупності, суд вважає, що скоєне обвинуваченим ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ст.390-1 КК України як умисне невиконання обмежувального припису.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ст.390-1 КК України, є кримінальним проступком.

Обставин, що пом`якшують покарання, як і обтяжуючих для ОСОБА_4 в суді не встановлено.

За місцем проживання обвинувачений характеризується негативно, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість призначення покарання у виді арешту в межах санкції інкримінованого йому кримінального закону.

Речові докази по справі СД - диск з відеозаписом огляду місця події та поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався, клопотання про обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили учасниками судового провадження не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.369-371, 374, 376, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

Визнати ОСОБА_4 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.

Вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 12 березня 2025 року у відношенні ОСОБА_4 за ч.1 ст. 263 КК України до 5 років позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України з іспитовим строком 2 роки - виконувати самостійно.

Документ по справі: оптичний диск СD-R, долучений прокурором, залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1