Справа № 752/9790/23
Провадження по справі № 1-кс/752/5553/25
У Х В А Л А

іменем України

"25" червня 2025 р. слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , вирішуючи питання про призначення до розгляду клопотання ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.4 ст. 368-3 КК України, про визнання недопустимим доказом протоколу допиту підозрюваного від 15.06.2023 у кримінальному провадженні № 0000505 від 05.10.2022,-

встановив:

24 червня 2025 року до слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва надійшло клопотання ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.4 ст. 368-3 КК України, про визнання недопустимим доказом протоколу допиту підозрюваного від 15.06.2023 у кримінальному провадженні № 0000505 від 05.10.2022.

За змістом клопотання захисник зазначає, що слідчим управлінням ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000505 від 05.10.2022, у якому ОСОБА_3 пред`явлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.4 ст. 368-3 КК України. Під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження йому стало відомо, що 15.06.2023 у період часу з 01 год 45 хв до 01 год 55 хв ОСОБА_3 було допитано у якості свідка. Захисник вважає вищезазначений протокол допиту недопустимим доказом, оскільки допит проведено у нічний час доби без участі захисника. Також під час допиту ОСОБА_3 не було роз`яснено положення ч.3 ст. 42 КПК України щодо права на користування рідною мовою чи іншою мовою, якою він володіє. Вказані обставини на думку захисника свідчать про очевидну недопустимість протоколу допиту підозрюваного від 15.06.2023, як доказу у кримінальному провадженні № 0000505 від 05.10.2022.

Вирішуючи питання про призначення вищезазначеного клопотання до розгляду, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ч.1 і ч.3 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; забезпечення права на свободу та особисту недоторканність; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; забезпечення права на захист; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності; публічність ; диспозитивність; гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами; розумність строків . Зміст та форма кримінального провадження в умовах воєнного стану повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей здійснення кримінального провадження, визначених розділом ІХ-І КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 і 2 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінальног о провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.

Частиною 3 статті 89 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

У той же час, як встановлено зі змісту скарги, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000505 від 05.10.2022, на даний час не завершено, судовий розгляд не розпочато.

Пунктом 18 ч.1 ст. 3 КПК України передбачено, що слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може лише оцінити достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

Відповідно до ч.1 ст. 89 КПК України питання допустимості доказів суд вирішує під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Тобто, надання оцінки доказам, зібраним під час досудового розслідування, з точки зору їх належності та допустимості, є виключними повноваженнями суду, який здійснює судовий розгляд кримінального провадження по суті.

Таким чином, до повноважень слідчого судді не належить оцінка доказів, зібраних під час досудового розслідування, з точки зору їх належності та допустимості.

Зазначені обставини перешкоджають призначенню клопотання до розгляду.

Положенням кримінального процесуального законодавства України не врегульовано питання про повернення клопотання про визнання доказів недопустимими.

Між тим, відповідно до ч. 6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст. 7 КПК України.

Враховуючи те, що подане захисником клопотання про визнання доказів недопустимими, не підлягає розгляду під час досудового розслідування, з урахуванням положень ч.6 ст.9 КПК України, слідчий суддя вважає необхідним відмовити захиснику ОСОБА_2 у відкритті провадження за поданим ним клопотанням.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 3, 7, 22, 89, ст.304, 309 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Відмовити захиснику ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.4 ст. 368-3 КК України, у відкритті провадження за поданим ним клопотанням про визнання доказів недопустимими у кримінальному провадженні № 0000505 від 05.10.2022.

Після набрання ухвалою законної сили клопотання разом з усіма додатками повернути особі, яка звернулася із клопотанням.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з її постановлення.

Слідчий суддя ОСОБА_1