справа № 462/7630/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2025 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження № 0000436, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 вересня 2024 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дебальцево, Донецької області, українця, громадянина України, який не одружений, не являється особою з інвалідністю, з середньою-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, суд

в с т а н о в и в :

вироком Залізничного районного суду м. Львова від 07.08.2023 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 08.02.2024 року замінено несплачену суму штрафу на 240 годин громадських робіт.

30.08.2024 року ОСОБА_4 з`явився за викликом до Залізничного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області, де належним чином був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а також письмово попереджений про наслідки за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт на підставі ч.2 ст. 389 КК України та цього ж дня отримав направлення щодо необхідності прибути 02.09.2024 року для відбування покарання у ЛКП «Сяйво» /м. Львів, вул. Сяйво,21/.

Однак, ОСОБА_4 маючи умисел на ухилення від відбування покарання у виді 240 годин громадських робіт без поважних причини не з`явився з 02.09.2024 року по 04.09.2024 року у ЛКП «Сяйво» для відбування вказаного покарання.

У зв`язку із неявкою у ЛКП «Сяйво», 04.09.2024 року ОСОБА_4 викликано до Залізничного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області, де в нього відібрано письмове пояснення та винесено письмове попередження про наслідки за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт на підставі ч. 2 ст. 389 КК України.

Однак, маючи умисел на ухилення від відбування покарання у виді 240 годин громадських робіт засуджений ОСОБА_4 повторно, без поважних причин не з`явився з 04.09.2024 року по 17.09.2024 року у ЛКП «Сяйво» для відбування вказаного покарання, внаслідок чого не відпрацював 240 годин громадських робіт, чим умисно ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт.

У судовому засіданні допитаний обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 Кримінального кодексу України визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений та прокурор не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового розгляду провадження ст. 349 КПК України, ухвалив провести судовий розгляд даного кримінального провадження щодо всіх обставин із застосуванням правил ч.3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у справі, оскільки на цьому не наполягали учасники судового розгляду, а фактичні обставини справи ніким не оспорювалися.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю, дії обвинуваченого органом досудового слідства кваліфіковано вірно за ч. 2 ст. 389 КК України, так як обвинувачений ОСОБА_4 будучи засудженим ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу винного.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, який є кримінальним проступком, особу винного, який раніше судимий, повністю визнав свою вину, на обліках лікаря нарколога та психіатра не перебуває /матеріали кримінального провадження а.с.131, 133/, такі пом`якшуючі обставини як щире каяття, а обставини, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Виходячи з наведеного, суд приходить до переконання, що ОСОБА_4 слід обрати покарання достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень у виді обмеження волі в межах санкції статті обвинувачення, яке на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

У відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

Разом з цим, обвинувачений до постановлення вироку Залізничного районного суду м. Львова від 19.09.2024 року, який вироком колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду від 14.08.2025 року був скасований в частині призначеного покарання, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 389 КК України.

Відтак, слід призначити покарання ОСОБА_4 із застосуванням правил ч. 4 ст. 70 КК України, із врахуванням характеру та співвідношення тяжкості кримінальних правопорушень, їх наслідки, ступінь суспільної небезпечності скоєних кримінальних правопорушень - шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим за вироком колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду від 14 серпня 2025 року, яким вже на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 07.08.2023 року та визначено остаточне покарання у виді трьох років двадцяти днів обмеження волі.

Підстав для застосування положень ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає з огляду на відсутність наявності обставин, які в сукупності пом`якшують покарання, зокрема передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 КК України.

Відповідно до ст. 72 КПК України, суд вважає необхідним зарахувати ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 14.05.2025 р.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Витрати, пов`язані із залученням експерта - відсутні.

Керуючись ст. 50, 65-67, 70, 72, 389 КК України, ст. 100, 368, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 Кримінального кодексу України та призначити покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного даним вироком та більш суворим покаранням призначено вироком колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду від 14 серпня 2025 року та визначити остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 20 (двадцяти) днів обмеження волі.

На підставі ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 14.05.2025 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі до набранням вироку законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту звернення вироку суду до виконання.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя: ОСОБА_1