Справа №198/392/25
Провадження 1-кп/0198/127/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в Юр`ївському районному суді Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.07.2024 за № 0000317, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка народилася в с.Шандрівка Юр`ївського району Дніпропетровської області, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

встановив :

Відповідно до обвинувального акта, складеного прокурором та направленого до суду, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення проти власності за таких обставин.

Так, наказом виконуючого обов`язки начальника Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 4-4524/15-16-СГ від 16.08.2016 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», надано у власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 2 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Чернявщинської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області, кадастровий номер :01:001:0618.

25 серпня 2016 року ОСОБА_4 у державного реєстратора Виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області зареєструвала право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0618 загальною площею 2 га. для ведення особистого селянського господарства (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 259).

06 лютого 2017 року шляхом укладання договору купівлі-продажу № 22 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було відчужено право власності на дану земельну ділянку. Таким чином, ОСОБА_4 використала своє право на безоплатну передачу їй земельної ділянки із земель державної або комунальної власності в розмірі не більше 2 га для ведення особистого селянського господарства, яке закріплене пунктом «б» ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України та розпорядилась земельною ділянкою з кадастровим номером :01:001:0618 загальною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства.

20 вересня 2019 року ОСОБА_4 достовірно знаючи про те, що згідно з вимогами ч. 4 ст. 116 Земельного кодексу України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання, а також те, що вона використала своє право на безоплатну передачу їй земельної ділянки із земель державної власності в розмірі 2 га для ведення особистого селянського господарства, закріплене пунктом «б» ч. 1 ст. 121 ЗК України, діючи умисно, з метою заволодіння шляхом обману земельною ділянкою комунальної форми власності з корисливих мотивів, знаходячись у невстановленому місці, власноручно склала заяву від 20.09.2019 про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, шляхом поділу з кадастрового номеру :01:002:0738, орієнтовною площею 2 га за межами с.Терни Юр`ївської селищної ради Дніпропетровської області, до якої умисно внесла недостовірну інформацію про нескористання своїм правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, та в цей ж день посвідчивши особистим підписом подала в Юр`ївську селищну раду Дніпропетровській області. В подальшому, на підставі заяви ОСОБА_4 рішенням Юр`ївської селищної ради Юр`ївського району Дніпропетровської області № 915-35/VII від 10.10.2019 ОСОБА_4 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту Юр`ївської селищної ради Дніпропетровської області.

В подальшому, продовжуючи свої злочинні дії та переслідуючи вищевказану мету ОСОБА_4 12.04.2021 склала та 13.04.2021 подала заяву про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,818 га. з кадастровим номером :01:002:0766 у її власність для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населеного пункту Юр`ївської селищної ради Дніпропетровської області, до Юр`ївської селищної ради Юр`ївського району Дніпропетровської області. На підставі поданої ОСОБА_4 заяви Юр`ївською селищною радою Юр`ївського району Дніпропетровської області винесено рішення № 833-9/VIII від 21.04.2021 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_4 », яким надано у власність останній вищезазначену земельну ділянку площею 0,818 га. для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:002:0766, право власності на яку нею було зареєстровано 24.05.2021 у Виконавчому комітеті Юр`ївської селищної ради Дніпропетровської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 000), власником якої ОСОБА_4 є на сьогоднішній день і розпоряджається на власний розсуд.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_4 незаконно, шляхом обману отримала у власність земельну ділянку площею 0,818 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:002:0766, що розташована за межами населеного пункту Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області та в межах заказника місцевого значення «Урочище Приорільське», вартістю 31 756 гривень 00 копійок, спричинивши Юр`ївській селищній раді Павлоградського району Дніпропетровської області шкоду на зазначену суму.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 заявила клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття стосовно неї кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, усвідомлюючи при цьому наслідки задоволення такого клопотання, а саме те, що звільнення від кримінальної відповідальності відповідно до ст. 49 КК України не є реабілітуючою обставиною.

Прокурор проти задоволення клопотання обвинуваченої не заперечувала.

Представник потерпілого ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 без його участі.

Суд, дослідивши клопотання, вважає його таким, що підлягає задоволенню.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, що в разі, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.Ця норма, як і положення ст. 49 КК України, є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.

Згідно з ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється судом від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності (ч. 3 ст. 4 КК України).

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження за наявності підстав, передбачених ч. 2 ст. 284 КПК України, зокрема, у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 1 статті 285 КПК України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

При цьому слід зазначити, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , згідно з ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком, за вчинення якого передбачено максимальне покарання у виді обмеження волі на строк до трьох років.

Як виходить з викладених в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні 21 квітня 2021 року діяння, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, а самеу заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Отже, згідно з обвинуваченням, з часу вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, тобто з 21.04.2021, сплинуло понад три роки.

Слід відмітити, що в доданих до обвинувального акта матеріалах відсутні відомості, які б свідчили про зупинення або переривання перебігу строків давності відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 49 КК України.

За усталеною практикою Верховного Суду звільнення особи від кримінальної відповідальності є безумовним обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, та за наявності згоди обвинуваченого на звільнення з підстав спливу строків давності (постанови ВС від 10.06.2021, справа № 640/11750/17, провадження № 51-6089км20; від 25.02.2021, справа № 192/3301/16-к; провадження № 51-3094км20 та інші).

Приписи ч. 1 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України і положення ст. 49 КК України є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання (постанови ВС від 30.06.2021, справа 362/2406/17, провадження № 51-6287км20; від 02.02.2021, справа № 175/2118/13-к, провадження № 51-3872км20 та інші). Крім того, системний аналіз норм процесуального законодавства вказує на те, що суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна зі сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням, а отже, суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям провадження у справі під час розгляду справи по суті в загальному порядку, керуючись статтями 12, 49 КК (постанови ВС від 19.11.2019, справа № 345/2618/16-к, провадження № 51-1491км19; від 24.05.2018, справа № 200/4664/14-к, провадження № 51-3302км18 та інші).

Отже, з наведеного виходить, що суд касаційної інстанції дотримується послідовної практики щодо розгляду судами клопотань про звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, яка вказує на те, що їх розгляд є обов`язком суду, який має відбутися невідкладно, і за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності відповідно до ст. 49 КК України та відсутності обставин, визначених, зокрема, у частинах 25 цієї статті, суд безумовно зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності і закрити кримінальне провадження щодо неї.

Як вже зазначалось, підстав, передбачених частинами 25 ст. 49 КК України, які б завадили застосувати до ОСОБА_4 положення зазначеної норми у цій справі, судом не встановлено.

Постановляючи ухвалу щодо звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, питання стосовно винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення суд не вирішує. Така позиція ґрунтується на положеннях ст. 62 Конституції України.

Запобіжний захід не обрано.

Цивільний позов не подано.

Керуючись ст.ст. 284, 285, 286, 288, 314, 350, 369 - 372 КПК України, п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, суд

постановив :

По кримінальному провадженню № 0000317, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.07.2024, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, обвинувачену ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.07.2024 за № 0000317, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, закрити у зв`язку із закінченням строків давності.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області.

Копію ухвали вручити негайно прокурору та обвинуваченій.

Інші учасники судового провадження мають право отримати копію ухвали в суді.

Суддя ОСОБА_1