справа № 166/1819/24
провадження № 1-кп/166/25/25
УХВАЛА

23 травня 2025 року смт Ратне

Ратнівський районний суд Волинської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілих ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000581, відомості про яке внесено до ЄРДР 25 серпня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України,

установив:

Захисник ОСОБА_5 вдруге 22 квітня 2025 року та втретє 16 травня 2025 року звернувся до суду із клопотаннями про розгляд кримінального провадження судом колегіально. Клопотання мотивує тим, що у підготовчому судовому засіданні було погоджено одноособовий розгляд суддею провадження, що призвело до негативних наслідків, судді ОСОБА_1 заявлено декілька разів відводи. Уважає, що упередженість судді ОСОБА_1 призводить до порушення базових засад судочинства: верховенства права, рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін тощо. Зазначив, що судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає стадію підготовчого судового провадження, стадію судового розгляду, яка закінчується ухваленням і проголошенням судового рішення, стадії провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами. Указав, що у випадку надходження клопотання від обвинуваченого про колегіальний розгляд кримінального провадження надалі судовий розгляд має здійснюватися колегією суддів у складі трьох суддів. Суддя має винести відповідну ухвалу (можливо, усуну із занеченням до журналу судового засідання про передання кримінального провадження на авторозподіл для визначення колегії суддів). Уважає, що на відміну від інших процесуальних документів це клопотання належить до клопотань прямої дії і суд зобов`язаний беззастережно прийняти його та передати справу на перерозподіл. Зазначив, що ухвалення рішення незаконним складом суду є безумовною підставою для скасування судового рішення (п. 2 ч. 2 ст. 412 КПК). Із покликанням на ч. 2 ст.31, ст. 35 ч. 4 ст. 315 КПК просить здійснювати розгляд кримінального провадження колегіально судом у складі трьох суддів, провадження передати для визначення колегії суддів.

Суд, зважаючи на відмову 02 квітня 2025 року в задоволенні аналогічного клопотання захисника ОСОБА_5 , заявленного на стадії судового розгляду, ініціював перед учасниками питання про залишення без розгляду клопотань захисника від 22.04.25 та 16.05.25 про визначення колегіального складу суду.

Прокурор указав на зловживання захисником своїми процесуальними правами та, зважаючи на відмову в задоволенні такого ж клопотання, просив указані клопотання залишити без розгляду.

Представник потерпілих просив залишити клопотання захисника без розгляду, мотивуючи намаганням сторони захисту затягнути судовий розгляд. Зазначив, що обвинуваченому було роз`яснено право на колегіальний розгляд справи щодо нього у підготовчому судовому засіданні, однак він наполіг на одноособовому розгляді справи.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

Суд, заслухавши думку учасників, дійшов такого висновку.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.1 ст.115 КК України Ратнівський районний суд отримав 10 грудня 2024 року.

Суд ухвалою від 11.12.2024 призначив у провадженні підготовче судове засідання.

Ухвалою від 18.12.2024 суд призначив судовий розгляд кримінального провадження та з урахуванням думки сторони захисту постановив проводити судовий розгляд судом в одноособовому складі.

Суд ухвалою від 02.04.2025 відмовив у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про розгляд кримінального провадження судом колегіально та передачу кримінального провадження для визначення колегії суддів.

Захисник вдруге 22 квітня 2025 року та втретє 16 травня 2025 року звернувся до суду із аналогічним клопотанням. 22 квітня 2025 року суд не розглянув заявлене того ж дня клопотання з огляду на заявлений відвід головуючому, у задоволенні якого Ратнівський районний суд Волинської області ухвалою від 21.05.25 відмовив у зв`язку з безпідставністю. Відтак указані два клопотання про розгляд провадження судом колегіально суд розглядає одночасно. Зазначені клопотання захисник мотивує тими ж доводами, що й первинне клопотання від 02.04.25.

Суд наголошує, що завданнями кримінального процесу відповідно до статті 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування й судового розгляду з тим, щоб кожен, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Завдання кримінального процесу, задекларовані у зазначеній статті КПК України, втілюють у собі положення статті 6 Європейської конвенції з прав людини, якою закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Забезпечення розумних строків при розгляді кримінального провадження є важливою складовою справедливого судового розгляду, тривалий розгляд справи не сприяє його ефективності, а будь-яке затягування тягне за собою негативні наслідки для учасників.

Кожен учасник кримінального процесу наділений певним обсягом процесуальних прав та обов`язків, а забезпечення особі реальної можливості реалізувати свої права в кримінальному провадженні є одним із ключових завдань суду. Забезпечення рівних можливостей сторонам кримінального провадження в збиранні та наданні суду доказів винуватості або невинуватості особи та балансу інтересів є складовою забезпечення справедливості процесу в цілому.

Але учасник при реалізації своїх прав може негативно впливати на можливість використання прав іншим учасником процесу, що ставить одну зі сторін у невигідне становище та порушує принцип змагальності. Суд у цьому випадку, як гарант справедливості процесу, має реагувати на відповідні зловживання та вживати заходів щодо їх припинення.

Кримінальний процесуальний кодекс України не містить визначення поняття «зловживання процесуальними правами». Однак судова практика надає можливість судам своєчасно реагувати на відповідні дії учасників кримінального процесу.

Так, Європейський суд з прав людини у справі Юніон Аліментаріа проти Іспанії від 7 липня 1989 року (заява № 11681/85) вказував на недопустимість нівелювання верховенства права у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їхніх дій, спрямований на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом. В ухвалі від 30 травня 2018 року в справі № 676/7346/15-к Верховний Суд зазначив, що кримінальним процесуальним кодексом України не передбачено загального положення про заборону зловживання процесуальними правами. Однак заборона зловживання процесуальними правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі галузі права.

У справі № 306/1602/16-к Верховний Суд в постанові від 9 квітня 2019 року звернув увагу на те, що процесуальний закон забезпечує дотримання прав осіб, а не використання їх для зловживання. Критеріями, за якими можна розпізнати наявність зловживань з боку окремих учасників процесуальними правами, є: по перше, наявність відповідного права особи (без надання якого особі законодавством неможливе його використання взагалі й зловживання ним, зокрема); по друге, невикористання особою цього права або неналежне його використання (зокрема використання на шкоду правам інших учасників провадження, меті кримінального провадження, інтересам суспільства). Жоден учасник кримінального процесу не може використовувати процесуальне право не за його призначенням (з іншою метою ніж передбачено КПК України). Тож за наявності цих ознак відповідні дії учасника процесу можуть та мають бути визнані зловживанням процесуальними правами. При цьому реалізація вказаного права судом є необхідною умовою забезпечення належного руху розгляду справи та забезпечення прав інших учасників процесу.

У цій справі, на переконання суду, захисник ОСОБА_5 штучно створює підстави для надмірного затягування строків розгляду провадження, в якому обвинувачений утримується під вартою, цинічно звинувачуючи суд у тривалому перебуванні ОСОБА_6 в умовах несвободи.

Відтак заявлення тотожних клопотань захисником після відмови суду у задоволенні аналогічного клопотання суд розцінює як зловживання правами, недобросовісну поведінку, намагання упродовж тривалого часу створити перешкоди в реалізації прав інших учасників процесу на справедливе правосуддя.

Оскільки КПК України не передбачає наслідків зловживання захисником правом на заявлення клопотань, суд за аналогією закону застосовує норму ч. 4 ст. 81 КПК України, що передбачає право суду на залишення без розгляду повторної заяви про відвід, яка має ознаки зловживання правом.

Керуючись ст. ст. 2, 81, 350 КПК України, суд

постановив:

Повторне клопотання захисника ОСОБА_5 про колегіальний розгляд справи судом залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення проти ухвали може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Дата проголошення повної ухвали - 16 год 00 хв 26 травня 2025 року.

Суддя Ратнівського

районного суду ОСОБА_1