УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд в особі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 , особи, видача якої запитується - ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференцзв`язку клопотання першого заступника керівника Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі ОСОБА_4 (екстрадицій ний арешт), -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі ОСОБА_4 (екстрадицій ний арешт).

В обґрунтування клопотання зазначено, що у провадженні правоохоронних органів Королівства Швеція перебуває кримінальна справа № АМ-132561-24, яка розпочата стосовно громадянина Республіки Таджикістан ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого гл. 3 ст. 6 п. 1 Кримінального кодексу Королівства Швеція.

Судом першої інстанції м. Сольна Королівства Швеція від 24.06.2025 прийнято рішення про взяття під варту ОСОБА_7

15.07.2025, на території м. Рівне, в порядку статей 208, 582 КПК України, працівниками сектору міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Рівненській області затримано громадянина Республіки Таджикістан ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 18.07.2025 до ОСОБА_7 , в порядку ст. 583 КПК України, застосовано тимчасовий арешт на 40 діб до надходження запиту швецької сторони про його видачу.

ОСОБА_8 утримується в ДУ «Рівненський слідчий ізолятор».

Офісом Генерального прокурора 30.07.2025 отримано запит компетентних органів Королівства Швеція про видачу ОСОБА_7 для притягнення його до кримінальної відповідальності за вищевказаний злочин.

Проведення екстрадиційної перевірки стосовно ОСОБА_7 прокурора, відповідно до ст. 587 КПК України, доручено Рівненській обласній прокуратурі.

У ході перевірки встановлено, що ОСОБА_8 до органу міграційної служби України в Рівненській області з питань набуття громадянства України та статусу біженця, а також особи, яка потребує додаткового захисту, не звертався.

Інша інформація, необхідна для вирішення питання про видачу ОСОБА_7 , отримується.

В судовому засіданні прокурор повністю підтримав клопотання, просив його задоволити з викладени у ньому підстав.

Захисник особи, видача якої запитується - ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 , просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора за його необгрунтованості та безпідставності.

Затриманий ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника та заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані до суду матеріали та оцінивши наявні докази в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою не інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно із статтями 542 та 543 КПК України міжнародне співробітництво під час кримінального провадження полягає у вжитті необхідних заходів з метою надання міжнародної правової допомоги шляхом, вручення документів, виконання окремих процесуальних дій, видачі осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, тимчасової передачі осіб, перейняття кримінального переслідування, передачі засуджених осіб та виконання вироків. Міжнародним договором України можуть бути передбачені інші, ніж у цьому Кодексі, форми співробітництва під час кримінального провадження. Порядок направлення запиту до іншої держави, порядок розгляду уповноваженим (центральним) органом України запиту іншої держави або міжнародної судової установи про таку допомогу і порядок виконання такого запиту визначаються цим Кодексом і чинними міжнародними договорами України.

Порядок надання правової допомоги у кримінальних справах між Україною та Королівством Швеція врегульовані Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року.

У відповідності зі ст. 1 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, Договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених у Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою.

Забезпечення компетентними органами України виконання вимог ст. 1 вказаної Конвенції можливо лише в разі застосування до особи запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, видача правопорушників проводиться у зв`язку із правопорушеннями, які караються за законами запитуючої Сторони та запитуваної Сторони позбавленням волі не менше одного року або більш суворим покаранням. Якщо особа визнається винною і вирок про ув`язнення або постанова про утримання під вартою проголошується на території запитуючої Сторони, термін призначеного покарання має складати не менше чотирьох місяців.

В той же час, згідно ч. 2 ст. 2 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, якщо запит про видачу правопорушника стосується декількох окремих правопорушень, кожне з яких за законами запитуючої Сторони і запитуваної Сторони карається позбавленням волі або згідно з постановою про утримання під вартою, але якщо деякі з них не задовольняють умови стосовно тривалості терміну покарання, яке може бути призначене, запитувана Сторона має також право здійснювати видачу за останні правопорушення.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 541 КПК України, екстрадиційний арешт це застосування запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою з метою забезпечення її видачі (екстрадиції).

Частиною 1 статті 584 КПК України, передбачається, що після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.

Відповідно до ч.ч. 10-12 ст. 584 КПК України, екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців. У межах цього строку слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення. За скаргою особи, до якої застосовано екстрадиційний арешт, або її захисника чи законного представника слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, не частіше одного разу на місяць перевіряє наявність підстав для звільнення особи з-під варти.

Судом встановлено, що Офісом Генерального прокурора 30.07.2025 отримано запит компетентних органів Королівства Швеція про видачу ОСОБА_7 для притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого гл. 3 ст. 6 п. 1 Кримінального кодексу Королівства Швеція (кримінальна справа № АМ-132561-24, яка розпочата стосовно громадянина Республіки Таджикістан ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Судом першої інстанції м. Сольна Королівства Швеція від 24.06.2025 прийнято рішення про взяття під варту ОСОБА_7 .

15.07.2025, громадянина Республіки Таджикістан ОСОБА_7 , затримано в порядку статей 208, 582 КПК України на території м. Рівне.

Таким чином, затримання зазначеної особи проведено у зв`язку з його розшуком компетентними органами іноземних держав за кримінальні правопорушення, у зв`язку з якими може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності чи виконання вироку суду.

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 18.07.2025 до ОСОБА_7 , в порядку ст. 583 КПК України, застосовано тимчасовий арешт на 40 діб до надходження запиту швецької сторони про його видачу.

ОСОБА_8 на даний час утримується в ДУ «Рівненський слідчий ізолятор».

Відомостей про оформлення ОСОБА_7 , набуття громадянства України, надання дозволу на імміграцію, отримання статусу біженця, статусу особи, яка потребує додаткового захисту в Україні, зокрема політичного притулку, в судовому засіданні не надано.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про те, що громадянин Республіки Таджикістан ОСОБА_4 ухиляється від правосуддя в іноземній державі, що свідчить про значний ступінь ризику втечі такої особи.

Відповідно до положень п. 6 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбачених розділом ІХ цього Кодексу або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Враховуючи перебування згідно з обліками Генерального секретаріату Інтерполу ОСОБА_7 у міжнародному розшуку, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, а також ті обставини, що згадана вище особа переховується від органів слідства Королівства Швеція, відсутністю обставин, які гарантують запобігання втечі особи, існує реальний ризик того, що перебуваючи на волі, особа намагатиметься уникнути видачі та в подальшому притягнення до кримінальної відповідальності на території Королівства Швеція, що в свою чергу перешкодить виконанню Україною своїх зобов`язань в частині забезпечення належного розгляду запиту про його екстрадицію (ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

На дотримання встановлених чинним законодавством норм при вирішенні питань, пов`язаних з позбавлення особи свободи, наголошується і у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (ч. 1 п. f): Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: п. f) законний арешт або затримання особи, здійснені з метою запобігання її незаконному виїзду з країни, чи особи, щодо якої вживаються заходи з метою депортації або екстрадиції.

Забезпечення компетентними органами України виконання вимог міжнародних договорів, в частині видачі ОСОБА_7 , можливо виконати лише у тому випадку, коли судом по відношенню до останнього буде застосована міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт).

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів (доказів), для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Європейський суд з прав людини у рішенні, у справі «Квін проти Франції», зазначив, «що тримання під вартою з метою здійснення екстрадиції, у принципі, виправдане з точки зору підпункту f) пункту 1 статі 5 Конвенції».

Обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України не встановлено.

Будь-яких даних та обставин, які можуть бути підставою для звільнення затриманої особи з-під варти, стороною захисту під час розгляду клопотання не зазначено, доказів на підтвердження таких обставин не надано.

При цьому слідчий суддя наголошує, що відповідно до ч. 8 ст. 584 КПК України, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит на видачу.

Враховуючи вищевикладені обставини слідчий суддя вважає, що інший запобіжний захід, більш м`який ніж екстрадиційний арешт, не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки до закінчення екстрадиційної перевірки.

Згідно ч. 6 ст. 584 КПК України строки тримання під вартою та порядок їх продовження визначається цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

За таких обставин, враховуючи приписи ч. 6 ст. 584 та ч. 1 ст. 197 КПК України, слідчий суддя, приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора та застосування відносно ОСОБА_4 ( ОСОБА_9 ), уродженця та громадянина Республіки Таджикистан, ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційних арешт) до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу та фактичної передачі до Королівства Швеції, строком на 60 днів, тобто до 14 жовтня 2025 року включно.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 183, 376, 395, 583, 584 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 ( ОСОБА_9 ), уродженця та громадянина Республіки Таджикистан, ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційних арешт) до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу та фактичної передачі до Королівства Швеції, строком до 12 місяців, але не більше строку встановленого ч. 10 ст. 584 КПК України.

Упродовж екстрадиційного арешту утримувати ОСОБА_4 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 у ДУ «Рівненський слідчий ізолятор».

Копію ухвали вручити учасникам судового процесу та направити в ДУ «Рівненський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя