Справа № 526/1948/25
Провадження № 1-кс/526/224/2025
У Х В А Л А

іменем України

24 червня 2025 року слідчий суддя Гадяцького районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавач СД відділення поліції № 1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області від 10.06.2025 про закриття кримінального провадження № 0000012 від 24.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

де сторонами є: скаржник ОСОБА_3 , представник скаржника ОСОБА_4 , дізнавач ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді в порядку ст. 303 КПК України надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову дізнавач СД відділення поліції № 1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області від 10.06.2025 про закриття кримінального провадження № 0000012 від 24.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, яка мотивована тим, що дізнавач не забезпечив ефективного розслідування, допустив свідоме порушення процесуальних норм, а також не вжив всіх можливих заходів для отримання всіх наявних доказів. Просить визнати оскаржувану постанову протиправною та скасувати її.

Скаржник та її представник надали заяви про розгляд скарги без їх участі, скаргу підтримали та просять задовольнити.

Дізнавач надала заяву про розгляд скарги без її участі, заперечує проти задоволення скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Із постанови слідчого від 10.06.2025 про закриття кримінального провадження, окрім іншого, вбачається, що оцінюючи досліджені у справі докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, не встановлено, що виявлені у потерпілої ОСОБА_3 тілесні ушкодження виникли саме внаслідок умисного прикладання сили у ділянки виявлення тілесних ушкоджень, а тому не доведено наявності самого факту прямого умислу на їх спричинення, заподіяла тілесні ушкодження саме тій особі, з якою ОСОБА_6 билася, захищаючись від її неправомірного посягання на своє життя і здоров`я. при цьому ОСОБА_6 заподіяла тому, хто посягав ОСОБА_3 , тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості, тобто його діями не утворилися склади злочинів, передбачені ст. 118 чи 124 КК України. отже, вона не перевищила меж необхідної оборони, що відповідно до ч. 3, 5 ст. 36 КК України виключає злочинність діяння. Але разом з тим вбачається необережна форма вини, яка виразилася у злочинній недбалості, тобто ОСОБА_7 в даній ситуації не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинна була і могла їх передбачити. Про те, за вказаних обставин, в результаті необережності у ОСОБА_3 не настали наслідки у вигляді тяжких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень, за які передбачена кримінальна відповідальність за ст. 128 КК України. встановлено, що в діях ОСОБА_6 відсутня об`єктивна сторона проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, яка характеризується: дією або бездіяльністю спрямованого на заподіяння легкого тілесного ушкодження; наслідками у виді спричинення легкого тілесного ушкодження; причинним зв`язком між вказаними діяннями та наслідками такий елемент складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, як вину у формі умислу відсутній, тому кримінальне провадження № 0000012 від 24.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, закрито.

Відповідно до ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

На слідчого суддю, відповідно до норм КПК України, покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить постанова висновки слідчого щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

Відповідно до ст. 94 КПК слідчий повинен оцінювати кожний доказ, ґрунтуючись на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст.93 Кримінального процесуального кодексу України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках - потерпілого.

З оскаржуваної постанови вбачається, що дізнавачем при закритті кримінального провадження не виконано вимоги закону щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оскільки з тексту постанови вбачається, що було проведено судово-медичну експертизу (від 05.02.2025 № 16), додаткову судово-медичну експертизу (від 05.03.2025 № 38), а також комісійну судово-медичну експертизу (від 05.05.2025 № 46), які підтверджують отримання скаржницею тілесних ушкоджень, при обставинах, вказаних нею, але з оскаржуваної постанови також видно, що дізнавачем було проаналізовано відео файл з камер відеоспостереження, на якому не виявлено нанесення удару першою ( ОСОБА_6 ) в обличчя останньої ( ОСОБА_3 ), який би спричинив тілесні ушкодження.

При цьому висновки слідчого про наявність підстав, чітко передбачених ст. 284 КПК України, для закриття кримінального провадження - відсутні, в постанові не зазначено, на підставі яких саме отриманих фактичних даних, на підставі яких саме проведених слідчих (розшукових) дій дійшов такого висновку слідчий. Натомість в постанові міститься формальне посилання на норми КПК України та науково-практичний коментар до кодексу.

Разом з тим, зі змісту постанови убачається, що слідчим не було здійснено всіх необхідних процесуальних слідчих (розшукових) дій для повного, всебічного, неупередженого дослідження обставин кримінального провадження. Висновки зроблені передчасно, без вирішення питання про необхідність отримання усіх фактичних даних для висновку про закриття кримінального провадження, оскільки наявність тілесних ушкоджень підтверджено висновками експертиз, але обставини їх отримання чи, навпаки, не отримання за обставин, викладених скаржницею, постанова не містить.

Також, при викладі встановлених обставин дізнавачем не враховано усталену позицію, що узагальнена в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 1 "Про судову практику у справах про необхідну оборону", та полягає у тому, що стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

Поряд з цим, із тексту оскаржуваної постанови не вбачається висновків дізнавача про перевірку всіх доводів заявника, жодним чином не мотивовані та не спростовані його доводи з питань, які були вказані заявником.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги, що закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що його виключають, а тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження й оцінки дізнавачем доказів у сукупності, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення «Олексій Михайлович Захаркін проти України» від 24 червня 2010 року, згідно якого «сторони зобов`язані виконувати вимоги та розпорядження відносно доказів, а також вчасно надавати інформацію про будь-які перешкоди для їх виконання разом із розумними та переконливими поясненнями у разі виникнення таких перешкод» (п. 174) та, беручи до уваги, що дізнавачем не в повному обсязі виконані вимоги КПК України щодо з`ясування всіх обставин вчиненого правопорушення, що спростовує його доводи про наявність підстав для закриття кримінального провадження.

Відповідно до частини першої та другої ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Виходячи з наведеного, подана скарга підлягає задоволенню, а постанова слідчого про закриття кримінального провадження скасуванню.

Керуючись ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавач СД відділення поліції № 1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області від 10.06.2025 про закриття кримінального провадження № 0000012 від 24.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України задовольнити.

Постанову дізнавача СД відділення поліції № 1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області від 10.06.2025 про закриття кримінального провадження № 0000012 від 24.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1