Справа № 182/2842/25
Провадження № 1-кс/0182/668/2025
У Х В А Л А

Іменем України

07.07.2025 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нікополь Дніпропетровської області клопотання прокурора Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.05.2025 за № 0000481 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 296 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

представника юридичної особи ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання прокурора Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.05.2025 за № 0000481 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 296 КК України

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що ОСОБА_4 10.05.2025 року приблизно о 09.50 год. знаходився на вулиці біля п`ятиповерхового будинку АДРЕСА_1 , де в цей час до нього підійшли працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які знаходились у складі комендантського патруля.

Після чого, в цей же день та час ОСОБА_7 будучи вдягнутий у формівний одяг військовослужбовця ЗСУ, представившись та пред`явивши своє службове посвідчення запропонував ОСОБА_10 надати для перевірки документи, які засвідчують його особу та подальшої перевірки його анкетних даних по базі «Оберіг», тобто осіб, які підлягають мобілізації згідно Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІІ від 21.10.1993 року. Після чого ОСОБА_7 встановивши за документами особу ОСОБА_10 запропонував йому пройти до службового автомобілю «Volkswagen» реєстраційний державний знак НОМЕР_1 , який стояв припаркований на дорозі напроти вищевказаного будинку для того щоб отримати повістку до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних та отримання направлення на Військово-лікарську комісію, однак ОСОБА_10 категорично відмовився отримувати повістку, почав діяти агресивно, нецензурно висловлюватися у бік ОСОБА_7 та взагалі працівників РТЦК та СП, почав відходити від ОСОБА_7 в бік двору будинку АДРЕСА_1 не звертаючи увагу на те, що ОСОБА_7 пропонував йому зупинитися та продовжити розмову.

В цей же день, тобто 10 травня 2025 року приблизно о 10 годині 00 хвилин у ОСОБА_10 раптово виник злочинний умисел направлений на хуліганські дії, після чого він усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із хуліганських мотивів, діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок, із мотивів явної неповаги до суспільства, із особливою зухвалістю, розуміючи, що його дії можуть призвести до спричинення тілесних ушкоджень, демонструючи своє зневажливе ставлення до загальноприйнятих норм моралі, знаходячись в громадському місці, а саме біля працюючого магазину «100%»,. який розташований на першому поверху будинку № 237А в м. Нікополь. Дніпропетровської області, маючи при собі під одягом за поясом пістолет «ZORАКІ - МОD.914-S» серійний номер № 092358, який згідно висновку експерта № СЕ-19/104-25/18782-БЛ від 14.05.2025 року є вогнепальною зброєю - самозарядним пістолетом, переробленим саморобним способом із сигнального пістолета «ZORАКІ - МОD.914-S» серійний номер №092358» калібру 9 мм Р.А.К. шляхом видалення із каналу ствола стаціонарного захисного елементу, що перешкоджає проведенню пострілів кінетичними снарядами (кулями), дістав правою рукою вищевказаний пістолет, знявши його зі запобіжника, дославши патрон в патронник, натиснув на спусковий гачок та здійснив один постріл в бік ОСОБА_7 який стояв від нього на відстані не більш 5 метрів, та сприймав хуліганські дії ОСОБА_4 як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, а також зазначеними діями ОСОБА_4 порушуючи нормальну діяльність магазину «100%», який розташований на першому поверху будинку АДРЕСА_1 , після чого ОСОБА_10 з місця вчинення злочину втік та в подальшому заховав вогнепальну зброю у приміщенні квартири АДРЕСА_2 .

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжуються особливою зухвалістю, із застосуванням вогнепальної зброї.

Крім того, ОСОБА_4 приблизно весною 2018 року (точної дати та часу в ході проведення досудового розслідування встановити не вдалось) в одному з магазинів м. Дніпро (точної місця в ході проведення досудового розслідування встановити не вдалось) маючи умисел на незаконне поводження зі зброєю, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, регламентованим Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», придбав та став незаконно носити безпосередньо при собі, з метою самозахисту, до моменту вилучення співробітниками поліції.

10 травня 2025 року приблизно о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_4 знаходячись поблизу магазину «100%» розташованого на першому поверху будинку АДРЕСА_1 під час хуліганських дій застосував вищевказаний пістолет, здійснивши постріл у бік ОСОБА_7 , який знаходився в комендантському патрулі ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого з місці вчинення злочину втік та заховав пістолет «ZORАКІ - МОD.914-S» серійний номер № 092358 в приміщені квартири АДРЕСА_2 .

В цей же день, слідчим СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області в період часу з 13 години 15 хвилин по 13 годину 42 хвилини проведено огляду квартири АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено та вилучено вищезазначений пістолет, що належить ОСОБА_4 , та який відповідно до висновку експерта № СЕ-19/104-25/18782-БЛ від 14.05.2025 року - є вогнепальною зброєю - самозарядним пістолетом, переробленим саморобним способом із сигнального пістолета «ZORАКІ - МОD.914-S» серійний номер № 092358» калібру 9 мм Р.А.К. шляхом видалення із каналу ствола стаціонарного захисного елементу, що перешкоджає проведенню пострілів кінетичними снарядами (кулями). Пістолет придатний до проведення пострілів. Конструкція пістолета дозволяє здійснювати постріли способом роздільного зарядження з використанням в якості ініціюючого складу та метального заряду шумових патронів калібру 9 мм Р.А.К, а в якості снаряда - куль сферичної форми діаметром до 6.6 мм. При цьому забезпечується достатня вражаюча здатність вистріляних з нього снарядів (куль).

Таким чином, ОСОБА_4 діючи умисно, незаконно, без передбаченого законом дозволу придбав та носив пістолет, який є вогнепальною зброєю.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України - придбання, носіння, вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу.

Враховуючи той факт, що для розгляду в розумні строки даного кримінального провадження в суді необхідно забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, та наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, та вчиняти інше кримінальне правопорушення, тому виникла необхідність обрати запобіжний захід у відношенні обвинуваченого, який попередить настання ризиків, передбачених п.п.1,3, 5 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Щодо ризику переховування від суду.

Так, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховуватися від суду) об`єктивно існує, бо обвинувачений, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 7 років, яке йому загрожує у разі визнання йог о винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, може переховуватися від суду.

Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Щодо ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків.

Так, ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконний вплив на потерпілого та свідків) об`єктивно існує, оскільки обвинувачений має доступ до матеріалів кримінального провадження, в тому числі до анкетних даних свідків у кримінальному провадженні, що у поєднанні з тяжкістю злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , та суворості покарання, яке загрожує йому у випадку доведення вини, враховуючи встановлену КПК України процедуру отримання у кримінальному провадженні показань від осіб, які є свідками - усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні, з метою уникнення встановленої законом відповідальності с значним ризик того, що останній, перебуваючи на волі, може вдатися до погроз або застосування насильства до них з метою відмови або зміни в подальшому ними показань..

Щодо ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Так, ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (вчинення іншого кримінального правопорушення), оскільки ОСОБА_4 раніше судимий.

Інкримінований ОСОБА_4 злочин належить до категорії тяжких, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 3 до 7 років: доведення стороною обвинувачення наявності обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 даного кримінального правопорушення; доведення існування ризиків: переховування від суду; незаконного впливу на потерпілого та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Зважаючи на вищевикладені обставини у сукупності, є всі підстави для продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, неможливо, оскільки, застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави, домашнього арешту, фактично не зможе забезпечити реальне запобігання спробам вчинити ним дій, передбачених п.1-5 ч.І ст. 177 КПК України;

- у разі обрання запобіжного зфеоду у вигляді особистого зобов`язання ОСОБА_4 може впливати на потерпілого та свідків, з метою зміни ними своїх показань та неповідомлення про свій незаконний вплив прокурору, суді та покинути відомі слідству його можливі місця перебування;

- не надійшло жодних звернень про передачу ОСОБА_4 комусь на поруки, що виключає можливість передачі його на поруки;

- не підтверджено факт наявності у ОСОБА_4 - яких заощаджень, що виключає можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави, також цей запобіжний захід може спонукати його до вчинення нових кримінальних правопорушень та продовження своєї злочинної діяльності.

- введення в країні воєнного стану потребує вжиття державою більш суворих заходів для збереження правопорядку у країні, недопущення вчинення в умовах війни нових тяжких та особливо тяжких злочинів, застосування до обвинуваченого запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту, з огляду на тяжкість інкримінованих кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, існування зазначених ризиків, не є дійовим фактором, який здатен забезпечити гарантії його належної процесуальної поведінки, оскільки останній безперешкодно зможе покинути місце проживання, і таким чином ухилитися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків.

Таким чином, наданими матеріалами клопотання доведено відсутність обставин, передбачених ч. 3 ст. 176, п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним ризикам передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з урахуванням відомостей про особу підозрюваного.

Враховуючи вищевикладене виникла необхідність продовження у відношенні до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу, який забезпечить виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також попередить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою прошу суд визначити обвинуваченому заставу в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 176 Кримінального процесуального кодексу запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора.

Підготовче судове засідання за кримінальним провадженням не проведено, враховуючи це, вказане клопотання подано до слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду.

Прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити, зазначав що є ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Підозрюваний ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_3 . Зобов`язується не вчиняти нових злочинів, з`являтись до прокурора чи суду за першою вимогою, ухилятися від слідства та суду також не буде.

Представник юридичної особи ОСОБА_6 заявив клопотання про передачу обвинуваченого ОСОБА_4 на поруки підприємству "Демокс", на якому він працював до затримання та поміщення під варту.

Адвокат заперечував проти клопотання прокурора та підтримав клопотання свого підзахисного та представника юридичної особи ОСОБА_6 .

Прокурор проти клопотань обвинуваченого та представника юридичної особи заперечував.

Вислухавши прокурора, адвоката, підозрюваного, представника юридичної особи, слідчий суддя враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

У п. 1ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року закріплено право кожного на свободу та особисту недоторканність; заборону позбавлення свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Судом приймається до уваги практика Європейського суду з захисту прав людини про те, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до у ваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Під час розгляду заявленого прокурором клопотання не спростовується питання обґрунтованості підозри, враховуючи це, та те, що на даний час до суду направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні, суд вважає, що наявна підозра у вчиненні обвинуваченим вказаних правопорушень є вочевидь обґрунтованою.

Крім того, суд приймає до уваги обставини, передбачені ст.178 КПК України, соціальні зв`язки обвинуваченого, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Суворе покарання, яке може бути призначене обвинуваченому в разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих йому правопорушень, може спонукати його переховуватись від суду. Суворість покарання, при оцінці ризику переховування від суду, узгоджується з позицією ЄСПЛ, зазначеною в рішеннях, викладених у справах «Ілійков проти Болгарії», «Москаленко протиУкраїни».

Також судом приймається до уваги, що в обвинувачений ОСОБА_4 є особою неодноразово судимою.

Тож суд, враховуючі тяжкість злочинів, в скоєнні яких він обвинувачується, вважає доведеним і наявність ризику переховування від органув досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Таким чином, перевіривши поєднання ймовірності та наслідків настання несприятливих подій, встановлених при застосуванні та продовжені запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та особу обвинуваченого, приходить до висновку про те, що і на даний час ризики, передбачені ч.1, 5 ст.177 КПК України, встановлені судом раніше, продовжують існувати, є реальними та не зменшились.

Враховуючи викладене, суд вважає, що на даний час залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_4 зможе ухилитися від суду та не виконувати процесуальні обов`язки, а підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, з огляду на вищевикладені обставини, суд не вбачає.

Що стосується клопотання представника юридичної особи ОСОБА_6 , то суд вважає за необхідне відмовити у його задоволенні, враховуючи що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, встановлені судом раніше, продовжують існувати, є реальними та не зменшились. За думкою суду, перебування на поруках трудового колективу не зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого, адже у період вчинення правопорушення, яке йому було інкриміноване, він вже перебував у цьому колективі, працював на підприємстві, проте це не стало стримуючим фактором для обвинуваченого і не уберегло його від вчинення активних і небезпечних дій.

На підставі викладеного суд вважає клопотання прокурора обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, в задоволенні клопотання обвинуваченого, його захисника та преставника юридичної особи слід відмовити.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 слід продовжити не більш ніж на 60 діб.

Заставу, раніше визначену в сумі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 151 400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста)грн. та обов`язки, покладені ухвалою слідчого судді від 12.05.2025 року залишити без змін.

Керуючись ст. 199 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити, в задоволенні клопотання ОСОБА_4 та представника юридичної особи - відмовити.

Продовжити щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою не більш ніж на 60 днів, з 07.07.2025 року до 03.09.2025 року включно.

Заставу в сумі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 151 400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста)грн. та обов`язки, покладені ухвалою слідчого судді від 12.05.2025 року залишити без змін.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга на протязі п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1