У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 травня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 26 квітня 2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Граборівка Пісчанського району Вінницької області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000135.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 26 квітня 2025 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 22.06.2025 р. включно, без визначення розміру застави.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання або домашнього арешту.

Узагальнені доводи апелянта.

Захисник ОСОБА_6 , не погоджуючись з рішенням слідчого судді зазначає, що застосований відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим запобіжним заходом зважаючи на дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину, має хвороби, переніс 2 інсульти та, на даний час, потребує лікування.

Захисник вважає, що жоден ризик, передбачений ст. 177 КПК України не доведений, оскільки підозрюваний не має намірів, ані переховуватись від слідства та суду, ані впливати на свідків або потерпілу, при цьому потерпіла дружина разом з дитиною змінила місце мешкання після сварки.

За цих обставин, на думку захисника, слідством не доведено неможливості застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Слідчим слідчого відділу ВП № 6 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000135, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.04.2025 р. в невстановлений у ході досудового розслідування час, ОСОБА_5 , перебуваючи на території м. Вознесенськ Миколаївської області, знайшовши бойовий припас бойову ручну гранату GHO-1, з прямим умислом на придбання, носіння та зберігання бойового припасу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, привласнив його.

Того ж дня, ОСОБА_5 , реалізуючи свій прямий умисел на носіння та зберігання бойових припасів, придбаний ним бойовий припас приніс до салону свого автомобіля марки «AUDI A6» на польській реєстрації НОМЕР_1 , де залишив зберігати.

23.04.2025 р. близько 21.20 год. ОСОБА_5 на власному автомобілі марки «AUDI A6» на польській реєстрації НОМЕР_1 приїхав до місця мешкання дружини ОСОБА_5 , з якою знаходиться у процесі розлучення, за адресою АДРЕСА_2 . Знаючи про наявність у салоні автомобіля ручної гранати GHO-1, який є боєприпасом, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на погрозу вбивством ОСОБА_5 , з якою перебуває у конфлікт через процес розлучення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи, що вчинені ним дії можуть викликати у дружини ОСОБА_5 реальні побоювання за своє життя, в цей час, день і місці та за вказаних обставин, ОСОБА_5 , за допомогою телефонного зв`язку висловив погрозу ОСОБА_5 про здійснення її підриву наявною у нього гранатою, у зв`язку з чим, на місце події останньою викликано працівників поліції.

23.04.2025 р. близько 21.30 год. ОСОБА_5 , знаходячись поряд з територією домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 , з салону автомобіля марки «AUDI A6» на польській реєстрації НОМЕР_1 взяв ручну гранату GHO-1, яка є боєприпасам, яку поклав до кишені власної куртки, та зберігав при собі.

Продовжуючи свій злочинний умисел, 23.04.2025 р. ОСОБА_5 , знаходячись поряд з територією домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 , з салону автомобіля марки «AUDI A6» на польській реєстрації НОМЕР_1 взяв ручну гранату GHO-1, яка є боєприпасом яку поклав до кишені власної куртки, та тримав при собі. Після цього ОСОБА_5 з вказаною гранатою підійшов до входу території домоволодіння за місцем проживання дружини ОСОБА_5 , та почав викликати останню до себе.

Внаслідок чого ОСОБА_5 , з урахуванням обстановки, що склалася, форми і характеру висловлених погроз, а також систематичних погроз вбивством, мала реальні підстави побоюватися здійснення погроз вбивством, висловлених на її адресу ОСОБА_5 .

У подальшому, по приїзду працівники поліції, побачивши ОСОБА_5 з метою власної безпеки, у зв`язку з невиконанням законної вимоги підняття рук до гори, на підставі ст. 45 Закону України «Про національну поліцію» здійснили надягання наручників на руки ОСОБА_5 та в цей час з куртки останнього випала ручна граната GHO-1.

23.04.2025 р. вказаний боєприпас вилучено під час огляду місця події, який є корпусом гранати іноземного виробництва типу GHO-1, який відноситься до ІІІ-категорії вибухонебезпечності та підривачем типу «AF-11», який відноситься до ІІ-категорії вибухонебезпечності.

24.04.2025 р. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та в цей же день повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

25.04.2025 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, як погроза вбивством.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Своє клопотання слідчий мотивував наявністю обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , тяжкістю кримінальних правопорушень, наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливістю застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Врахувавши, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється, в тому числі, у вчиненні тяжкого злочину, характер ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, проте наразі відносно нього здійснюється кримінальне провадження за ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 309 КК України, що свідчить про його антисоціальну поведінку, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

З урахуванням даних про особу підозрюваного, та обставин ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність, на даний час, підстав визначення підозрюваному розміру застави.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали надані судом, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного слідує, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

ЄСПЛ наголосив, що п. 3 ст. 5 Конвенції гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження. У рішеннях «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції, якою гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження, є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Конвенцією покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» особлива тяжкість деяких злочинів викликає таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні протягом певного часу. За виняткових обставинах, цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має перебувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Вказані вимоги закону та норм міжнародного права слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.

Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129 КК України.

Так, наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання слідчого, зокрема дані протоколів огляду місця події від 23.04.2025 р., затримання особи підозрюваної у вчинені кримінального правопорушення від 24.04.2025 р., допиту потерпілої ОСОБА_5 від 24.04.2025 р., свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , огляду предмету від 25.04.2025 р., довідок про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 23.04.2025 р. та інші матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 .

Вирішуючи питання про необхідність застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_5 під вартою, апеляційний суд доходить висновку про існування процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують прийняття такого рішення.

Так, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливого здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, та кримінального проступку вчиненого із погрозою застосування насильства, що свідчить про можливість вчинення підозрюваним дій направлених на переховування від слідства або суду.

Оцінюючи наявність ризику незаконного впливу на потерпілу або свідків у кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує, те, що ОСОБА_5 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, може шляхом залякування, погроз, вмовлянь або іншим чином незаконно впливати на потерпілу, з метою зміни її показань, оскільки обізнаний про місце мешкання потерпілої, з якою одружений, але на даний час, перебуває на стадії розлучення, тобто особисто знайомий з потерпілою. Зазначення захисником про те, що потерпіла змінила місце мешкання, не виключає можливої обізнаності підозрюваного про те, за яким новим місцем мешкання потерпіла могла переїхати.

Отже, доводи захисника про недоведення прокурором існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України є безпідставними, в цій частині, рішення слідчим суддею прийнято на основі об`єктивно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому досліджені всі матеріали провадження та наведені в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, станом на день постановлення ухвали.

З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, і, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, про що просить апелянт, на даній початковій стадії кримінального провадження, не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Наявність у підозрюваного ОСОБА_5 постійного місця мешкання не є підставою для зміни обраного запобіжного заходу, оскільки не спростовує висновків слідчого судді про можливість вчинення ним дій, передбачених ст. 177 КПК України.

Апеляційний суд не приймає до уваги такі характеризуючи дані про особу підозрюваного, як перебування у шлюбі та наявність дитини, оскільки інкриміновані йому кримінальні правопорушення були направлені проти членів родини.

Отже, оскільки рішення слідчого судді, станом на день розгляду клопотання слідчого, є обґрунтованим та вмотивованим, а прокурором доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, ухвала слідчого судді відповідає вимогам кримінального процесуального закону, підстав для її скасування та вирішення питання про пом`якшення підозрюваному ОСОБА_5 застосованого запобіжного заходу апеляційний суд не вбачає, тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 26 квітня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ _____________ _____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3