Справа № 159/3190/25
Провадження № 1-кс/159/1567/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

заявника - ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

захисника - ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

прокурора - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_6 ,

встановив:

В провадження слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_6 знаходиться скарга ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3 або заявник) на бездіяльність прокурора Ковельської окружної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У судовому засіданні 23.07.2025 ОСОБА_3 заявив усний відвід слідчому судді ОСОБА_6 .

Протоколом автоматизованого розподілу розгляд заява про відвід розподілена судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , який призначив її розгляд у судовому засідання 31.07.2025 на 16.30 год.

У судовому засіданні ОСОБА_3 заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_7 підтримав з тих підстав, що заявник неодноразово звертався до суду із скаргами, які розглядав слідчий суддя ОСОБА_6 . Розглядаючи скарги заявника слідчий суддя відмовляв у їх прийнятті та повертав без розгляду. В подальшому суди вищих інстанцій скасовували вказані ухвали слідчого судді. Такі дії слідчого судді, на переконання заявника, свідчать про позбавлення заявника доступу до суду та свідчать про упереджене ставлення слідчого судді ОСОБА_6 до заявника.

Захисник заявника, адвокат ОСОБА_4 підтримав усну заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_6 .

Слідчий суддя ОСОБА_6 повідомлений про судове засідання завчасно.

Прокурор просили відмовити у задоволенні заяви про відвід за її безпідставністю.

Вивчивши доводи учасників справи, матеріали справи суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст.75 КК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Частиною 5 ст.80 КПК України передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так у п.104 рішення Європейського суду з прав людини (далі Європейський суд) від 27.05.2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) зазначено, що як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

У п. 105 зазначеного вище рішення Європейський Суд зазначив, що між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-ХІІІ).

У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86) п. 106 зазначеного вище рішення Європейського Суду.

З огляду на викладе вище, під час вирішення заяви про відвід суд також керується і критеріями, які визначив у своїй практиці Європейський Суд щодо встановлення безсторонності судді, якому заявлений відвід.

Під час розгляду заяви про відвід суддя не встановив, що поведінка слідчого судді ОСОБА_6 у процесі розгляду скарги заявника свідчила б про порушення суб`єктивного критерію безсторонності. Тобто суд не встановив, що суддя ОСОБА_6 мав особисту упередженість або він був необ`єктивним під час розгляду скарги заявника.

Щодо об`єктивного критерію безсторонності, то на переконання судді відсутні обґрунтовані сумніви у його недотриманні.

Суддя не погоджується з доводами заявника, що відмова у задоволенні слідчим суддею ОСОБА_6 скарг заявника або повернення їх без розгляду свідчить про його упереджене ставлення до заявника.

На переконання судді, незгода учасника провадження з процесуальними рішеннями слідчого судді не може бути підставою для відводу судді та не свідчить про його упередженість, а є результатом тлумачення слідчим суддею законодавства.

Зазначені вище твердження заявника виходять за межі доведення безсторонності слідчого судді, а більше стосуються його професійних навичок, що також не є підставою для задоволення відводу судді, оскільки така відсутня в переліку підстав зазначених у ч. 1 ст. 75 КПК України.

Із доводів заявника не вбачається будь-яка залежність чи взаємозв`язок, що прямо чи опосередковано вказували б на упередженість, необ`єктивність чи небезсторонність слідчого судді ОСОБА_6 під час розгляду скарги заявника, а підстави на які посилається заявник не передбачені ст. 75 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, розглянувши заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_6 вважаю її необґрунтованою і такою, яку не можна задовольнити.

Керуючись ст.ст.75, 76, 81-82, 371-372, 392 КПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_6 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1