ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченого - ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 липня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

У межах розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР під №0001318 від 12.12.2023 та під №0000356 від 16.06.2023, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1, 2 ст.309 КК України, у підготовчому судовому засіданні прокурором було подано письмове клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , оскільки такий строк закінчується 15.08.2025, а ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, залишились незмінними.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.07.2025, окрім іншого, задоволено вищевказане клопотання прокурора.

Обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 20.09.2025 включно, із залишенням попереднього визначеного ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.09.2024 розміру застави та покладених обов`язків у разі її внесення.

Таке своє рішення в частині продовження строку дії запобіжного заходу суд першої інстанції мотивував тим, що заявлені попередні ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, і на наявність яких посилається прокурор, не зменшились, тому наявні підстави для продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому, будь-який інший більш м`який запобіжних захід, аніж тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та дієво запобігти доведеним стороною обвинувачення ризикам.

Не погодившись із таким судовим рішенням обвинувачений ОСОБА_6 подав на апеляційну скаргу в якій вважає його незаконним в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою в зв`язку з чим просить в цій частині скасувати та постановити нове, яким змінити запобіжний захід на більш м`який. Вказує про те, що доводи прокурора про наявність ризиків не доводяться будь-якими доказами. При цьому зазначає, що він вже два роки перебуває під вартою в СІЗО і за цей час у нього погіршився стан здоров`я. Окрім того вказує, що він має постійне місце проживання і реєстрації, одружений, на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей. Однак, місцевий суд таких обставин до уваги належним чином не взяв та неправомірно продовжив йому запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Прокурор будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду провадження, до апеляційного суду не з`явився. Будь-яких заяв чи клопотань про відкладення апеляційного розгляду не подавав. А тому, апеляційний суд вважає за можливе апеляційний розгляд проводити у відсутності прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які апеляцію підтримали з підстав, викладених у ній, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Так, відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

За положеннями ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч.2 ст.177 КПК).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст.178 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 №4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід - тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Апеляційний суд вважає, що дані вимоги закону при розгляді клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 місцевим судом були дотримані в повній мірі.

Судом встановлено, що у провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР під №0001318 від 12.12.2023 та під №0000356 від 16.06.2023, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1, 2 ст.309 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення стверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, яким місцевий суд дав належну правову оцінку.

Встановлено і те, що раніше судовим рішенням слідчого судді ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався. І вже, оскаржуваною ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.07.2025 обвинуваченому ОСОБА_6 було продовжено раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 днів, тобто до 20.09.2025, із залишенням попереднього визначеного ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.09.2024 розміру застави та покладених обов`язків у разі її внесення.

Продовжуючи обвинуваченому в ході проведення підготовчого судового засідання кримінального провадження винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою, місцевий суд фактично врахував обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а також взяв до уваги те, що раніше заявлені ризики і, зокрема, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України не змінилися та не зменшилися.

Як встановлено судом, підставами для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою стали наявність обґрунтованої підозри, яка стверджується матеріалами провадження, а метою - запобігання спробам ухилення від суду, незаконного впливу на свідків кримінальному провадженні, продовження вчинення кримінальних правопорушень.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що з моменту взяття ОСОБА_6 під варту та до моменту вирішення клопотання про продовження строку тримання під вартою у підготовчому судовому засіданні в даному провадженні, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо нього такого запобіжного заходу та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку в даний час вже обвинуваченого, зможе забезпечити будь-який більш м`який запобіжний захід.

Так, наведені стороною обвинувачення в клопотанні та підготовчому судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 є належним чином обґрунтовані і вмотивовані, а ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які й також слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не втратили свою актуальність та не змінилися.

Оцінюючи тяжкість кримінальних правопорушень, вчинення яких інкримінується обвинуваченому ОСОБА_6 передбачених ч.2 ст.307, ч.1, 2 ст.309 КК України, суд враховує ступінь суспільної небезпечності цих кримінальних правопорушень.

З урахуванням наведеного, особи обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, тяжкості інкримінованих діянь в яких він обвинувачується, його вік та стан здоров`я, відсутність медичних документів в підтвердження неможливості утримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі, а також те, що в Україна в даний час перебуває у режимі воєнного стану, що також може вказувати на ризик переховування у зв`язку наявністю непідконтрольних державі територій, апеляційний суд приходить до висновку, що інші, більш м`які запобіжні заходи аніж тримання під вартою, будуть недостатніми для запобігання ризикам, встановленим п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були доведені стороною обвинувачення.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає, що при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 місцевий суд перевірив усі обставини кримінального провадження, з якими закон пов`язує такий винятковий запобіжний захід та наявність достатніх і обґрунтованих підстав для його продовження.

Доводи сторони захисту, що наведені прокурором ризики того, що обвинувачений перебуваючи на волі може вчинити дії, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України нічим не підтверджені, на увагу суду не заслуговують, оскільки повністю спростовується матеріалами провадження, які фактично вказують про протилежне.

Також є такими, що не заслуговують на увагу суду доводи сторони захисту про те, що більш м`який запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого, оскільки враховуючи встановлені обставини, обґрунтованість підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, тяжкість можливого покарання, а також особу обвинуваченого, вони є непереконливими.

Окрім того, доводи сторони захисту про те, що підозрюваний має певні захворювання у зв`язку з чим йому необхідно обрати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, на увагу суду не заслуговують, оскільки будь-яких медичних документів в підтвердження неможливості його утримання в слідчому ізоляторі немає і таких не було надано суду.

Таким чином, усі доводи сторони захисту, з урахуванням наведених вище мотивів, не зменшують ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та не дають жодних підстав для скасування або зміни ухвали суду першої інстанції та відповідно зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, як про це просить апелянт.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу.

Апеляційний суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки дане судове рішення є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 липня 2025 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою в даному провадженні, - без змін.

Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді