У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/769/25

№ 1-кп/183/1046/25

12 травня 2025 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у підготовчому судовому засіданні клопотання захисника про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000415 прокурору, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя Запорізької області, громадянина України, з вищою освітою, працюючого на посаді начальника медичної служби в/ч НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, несудимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.364 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, з вищою освітою, військовослужбовця військової служби, технік медичної роти в/ч НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.364 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_6

в с т а н о в и в :

У провадження Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000415 від 19.10.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.364 КК України та за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.364 КК України .

Захисником обвинувачених подано клопотання про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000415 прокурору відносно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Клопотання аргументовано тим, що всупереч п.2 ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті місце народження ОСОБА_4 не зазначено. На порушення п.2 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт містить не передбачені у ньому анкетні дані обвинувачених щодо роду професійної діяльності, військових службових посад, освіти. Також не вказані визначені вищевказаним пунктом адреси фактичного місця проживання обвинувачених (на даний час АДРЕСА_3 ), а зазначені адреси їх місць реєстрації, що на додаток унеможливить отримання обвинуваченими судових повідомлень та рішень, в тому числі і через відсутність вказаного стороною обвинувачення поштового індексу (порушення абз. 2 п. 32 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою КМУ від 5.03.2009 № 270). В порушення вимог ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт містить не передбачені нормативним приписом відомості про захисника та представника потерпілого. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити - анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Відповідно до п. 7 ст. 55 КПК України якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.

В обвинувальному акті зазначено, що потерпілий у кримінальному провадженні: військова частина НОМЕР_1 , , АДРЕСА_4 . Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000415 від 19.10.2023, в п. 53 розділу І. Проведені в ході досудового розслідування процесуальні дії: зазначено, що 17.01.2025 проведено допит представника потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а в п. 53 розділу ІІ. Прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення: зазначено винесену 17.01.2025 Постанову про визнання як представника потерпілого.

Відповідно до протоколу від 22.01.2025 про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування стороні захисту надано матеріали кримінального провадження в 9 томах, в яких самі матеріали провадження прошиті за часом їх створення або отримання стороною обвинувачення. Відповідно до опису матеріалів кримінального провадженні № 0000415 том №9 всі документи в ньому створені або отримані 14.01.2025. Жодних документів створених або отриманих стороною обвинувачення 17.01.2025 стороні захисту під час виконання вимог ст. 290 КПК України не надано.

Отже в наданих стороні захисту матеріалах кримінального провадження відсутні: 1. Заява командира військової частини НОМЕР_1 про залучення військової частини НОМЕР_1 до кримінального провадження в статусі потерпілої від злочину. 2. Письмова згода командира військової частини НОМЕР_1 на визнання зазначеної військової частини потерпілою в даному кримінальному провадженні. 3. Документи на підтвердження повноважень представника потерпілої особи визначені ст. 58 КПК України. 4. Постанова від 17.01.2025 про визнання як представника потерпілого. 5. Протокол допиту як представника потерпілого ОСОБА_7 від 17.01.2025.

Викладене свідчить що зазначення стороною обвинувачення як потерпілого військової частини НОМЕР_1 та представника потерпілого ОСОБА_7 є безпідставним. На порушення п.3 ч.1, п.5 ч.4 ст.291 КПК України відомості про юридичну особу потерпілого не містять розрахункового рахунку, дату і місце державної реєстрації, що унеможливлює в тому числі відшкодування винними особами, у разі доведення їх вини, у передбачений спосіб матеріальної шкоди за наявності такої. Крім того, стороною обвинувачення зазначено, що відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - в ході проведення досудового розслідування не встановлені. Таке твердження сторони обвинувачення не відповідає нормам матеріального права. Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 67 КК України зазначено, що при призначенні покарання обставинами, які його обтяжують, визнаються: вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою (частина друга або третя статті 28). Одночасно стороною обвинувачення в обвинувальному акті зазначено, що відповідно до ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в ході проведення досудового розслідування не встановлені. Такі твердження сторони обвинувачення також не відповідають дійсності. Так, відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті. Отже стороною обвинувачення не зазначено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є учасниками бойових дій та неодноразово заохочувались за зразкове виконання своїх службових обов`язків.

Крім того, аналіз змісту обвинувачення, викладеного у обвинувальному акту, свідчить про те, що місцем вчинення інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення є Донецька область. При цьому, сторона обвинувачення констатуючи перебування ОСОБА_3 на території Донецької області під час нібито вчинення інкримінованих йому протиправних дій уникає локалізації його місцезнаходження у просторі та часі. В той же час сторона обвинувачення на 11 арк. обвинувального акту зазначає, що відповідно до наказу № 23 від 18.01.2023 підрозділи військової частини НОМЕР_1 були залучені до здійснення заходів із забезпечення оброни України, захисту населення і інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації та перейшли в підпорядкування ТГр «Бахмут» в район Донецької області. При цьому, сторона обвинувачення 36 разів зазначила в обвинувальному акті, що ОСОБА_3 «перебуваючи на території Донецької області (більш точного місця під час досудового розслідування не встановлено, умисно надавав вказівку учаснику організованої групи, командиру медичної роти»

Натомість стороною обвинувачення місце та час вчинення інкримінованих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кримінально караних діянь не локалізовані та не конкретизовані, що виключає можливість сторони захисту сформулювати свою правову позицію.

Для притягнення особи до відповідальності за ст. 364 КК важливо встановити зміст та обсяг повноважень, виявити коло тих службових обов`язків, які визначають компетенцію службової особи та встановлюються відповідними нормативними актами (законами, постановами, положеннями, статутами, наказами, інструкціями тощо). Оскільки якщо службова особа, домагаючись необхідного їй рішення, використовує для цього не своє службове становище, а особисті зв`язки, свій авторитет, впливовість посади, яку вона обіймає, дружні чи родинні стосунки тощо, то склад службового зловживання відсутній.

Аналіз статей Статуту свідчить, що в на ОСОБА_3 , як на начальника медичної служби бригади не покладено жодних функцій пов`язаних з обліком особового складу та розпорядженням бюджетними коштами.

ОСОБА_3 , під час призначення та виплати зазначеної вище додаткової винагороди військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 не був наділений ні організаційно розпорядчими ні адміністративно-господарськими функціями.

Викладене свідчить, що ОСОБА_3 не є службовою особою, в розумінні ч. 3 ст. 18 КК України, а відповідно не може обвинувачуватися у вчиненні кримінально караного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, оскільки не є суб`єктом в розумінні диспозиції визначеної ч.3 ст. 18 та ч. 2 ст. 364 КК України. На порушення ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акту додана не передбачені цією частиною статті розписки захисника адвоката про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

В порушення ч. 2 ст. 109, п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування містить не передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством ОСОБА_8 «Висновки проведених у кримінальному провадженні експертиз та досліджень».

З урахуванням викладеного слід прийти до висновку, що для вирішення цих питань в обвинувальному акті відсутні необхідні відомості, наявність яких вимагає КПК України, встановлене порушення права на захист обвинуваченого, а тому відповідно до ч.3 ст.314 КПК України обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 підтримали заявлене клопотання захисника.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення даного клопотання.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, дійшов такого висновку.

Дослідивши обвинувальний акт, суд вважає його таким, що відповідає вимогам КПК України, підстав для повернення обвинувального акту немає.

Так, нормами ст. 291 ч. 2 КПК України, передбачені вимоги щодо обвинувального акту, де в п.5 вказані відомості про виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Дослідивши обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , суд дійшов висновку про те, що його складено у відповідності до вимог ст. 291 ч. 2 КПК України, тобто він містить відомості, які передбачені пп. 1-9 цієї частини та при його затвердженні прокурором дотримано вимог процесуального закону, і до нього додано передбачені кримінальним процесуальним законом додатки, що вказує на відсутність правових підстав для задоволення клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору.

Незгода сторони захисту зі змістом обвинувального акту не може слугувати підставою для повернення обвинувального акту прокурору. Відповідно до положень ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, що вказує на те, що сторони кримінального провадження у судовому засіданні наділені правом доводити перед судом свої правові позиції в кримінальному провадженні.

Викладене свідчить про відсутність підстав для повернення обвинувального акту прокурору, відповідно до ст. 314 ч. 3 п. 3 КПК України.

Щодо аргументів захисника стосовно зазначення стороною обвинувачення як потерпілого військової частини НОМЕР_1 та представника потерпілого ОСОБА_7 є безпідставним, суд зазначає, що

з урахуванням ст. 55 КПК України лише слідчий або прокурор на етапі досудового розслідування може визначити особу, яка отримує статус потерпілого, на підставі наданих нею документів, та, відповідно до комплексу отриманих процесуальних прав, може серед іншого, мати представника.

Твердження захисника щодо неправильного визначення потерпілої особи та її представника, суд вважає їх необґрунтованими, оскільки заявлене питання може бути перевірено на стадії оцінки доказів кримінального провадження, що є неприпустимим на стадії підготовчого судового засідання.

Суд не може погодитися з доводами захисника щодо повернення обвинувального акта через невідповідність його вимогам ст. 291 КПК України, оскільки повернення обвинувального акту прокурору може мати місце лише за умови виявлення судом прямої невідповідності положень обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, які перешкоджали суду призначенню обвинувального акта до судового розгляду. Проте порушень, які перешкоджають призначенню судового розгляду на підставі обвинувального акта, судом не встановлено.

Поряд з цим, відповідно до ст. 314 КПК України під час підготовчого судового засідання суд не може надавати оцінку відповідності встановлення обставин вчинення злочину та правильності кваліфікації дій обвинувачених, а лише перевіряти обвинувальний акт на його відповідність вимогам ст. 291 КПК України, які у даному випадку повністю дотримані.

Посилання захисника на відсутність в обвинувальному акті вказівки на місце народження ОСОБА_4 , поштового індексу в анкетних відомостях обвинувачених, розрахункового рахунку, дати і місця державної реєстрації потерпілої особи, оспорювання захисником зазначеного в обвинувальному акті обсягу обставин, які обтяжують та пом`якшують покарання обвинувачених, а також зазначення в обвинувальному акті відомостей, не передбачених вимогами ст.291 КПК України, не є приводом для повернення обвинувального акту, оскільки не перешкоджає призначенню справи до судового розгляду.

Суд звертає увагу на те, що невідповідність обвинувального акта вимогам, які передбачені для обвинувального акта відповідними положеннями КПК України є вичерпною підставою для повернення обвинувального акта. Тому інші недоліки досудового розслідування при їх встановленні, в тому числі і такі, які, на переконання сторони захисту, стосуються порушення правобвинувачених, не можуть бути підставою для повернення обвинувального акта прокурору з підстав невідповідності його вимогам КПК.

Таким чином, під час судового розгляду судом не було встановлено порушень при складанні обвинувального акта щодо обвинувачених, які б перешкоджали суду призначити кримінальне провадження до судового розгляду, у зв`язку з чим доводи захисника є необґрунтованими.

Оцінюючи доводи клопотання захисника, якими обґрунтовується заявлене клопотання, суд вважає їх передчасними та такими, що не мають достатні підстави для повернення обвинувального акту прокурору, адже з`ясування обставин і перевірка їх доказами в порядку Глави 28 КПК України має відбуватися на стадії судового розгляду кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 314,315 КПК України,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000415 від 19.10.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.364 КК України та за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.364 КК України прокурору відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1