Справа № 283/1809/24
провадження №1-кп/283/120/2025
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

23 квітня 2025 року Малинський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Малині кримінальне провадження, внесене в ЄРДР 19 березня 2024 року за № 0000033 по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною вищою освітою, не працюючого, розлученого, особи з інвалідністю ІІІ групи, не судимого,

в скоєнні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

08 березня 2024 року близько 23 години 40 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем проживання своєї колишньої дружини ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_2 , використовуючи нікчемний привід, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наблизившись до останньої та лівою рукою схопив її за волосся та без розриву в часі наніс два удари правим кулаком в її праве око. Від отриманих ударів потерпіла впала на спину на комод, який стояв позаду неї.

В результаті протиправних дій, ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя, тулубу, які по своїй категорії відносяться до легкого ступеню важкості.

Стаття /частина статті/ закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за вищезазначене кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Стаття 125 ч.1 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.

Санкція ч.1 ст.125 КК України передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправні роботи на строк до одного року.

Твердження сторін.

Під час змагального судового процесу сторони в правових та логічних формах висунули власні версії подій, які на їх думку, мали місце та висловилися щодо юридично значущих обставин даного кримінального провадження.

Правова позиція сторони обвинувачення.

Правова позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті, що був складений 23 липня 2024 року начальником СД ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області та погоджений прокурором Малинського відділу Коростенської окружної прокуратури.

З огляду на обвинувальний акт прокурор вважає встановленим те, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 125 КК України.

Сторона обвинувачення підтверджує свою версію подій доказами, які містяться у документах, показаннях свідків, які були безпосередньо досліджені під час судового розгляду.

Під час виступу у судових дебатах прокурор вважає, що надані докази доводять склад кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_6 і судом досліджено достатньо доказів для встановлення відповідності викладених у обвинувальному акті фактичних обставин об`єктивній істині, як зважаючи на окремі докази, так і в їх сукупності. Просить суд ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 125 КК України й призначити йому покарання у виді 180 годин громадських робіт.

Правова позиція потерпілої.

Потерпіла під час надання показань вказала, що обвинувачений є її колишнім чоловіком, з яким вона наразі не підтримує стосунків, і який постійно під їх спільного життя вчиняв щодо неї акти немотивованої агресії. Показала, що 08 березня 2024 року вона святкувала в себе в квартирі з подругами, одна з яких запросила знайомого на ім`я ОСОБА_7 , та з яким прийшов ОСОБА_6 , що викликало її невдоволення. Через деякий час він пішов. Незадовго до початку комендантської години, вона проводжаючи свою подругу ОСОБА_8 , відчинила двері квартири та в цей момент зайшов обвинувачений та схопивши її за волосся двічі вдарив в око від чого вона впала на комод, який стояв у вхідному коридорі. Після цього, обвинувачений покинув її квартиру. Щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

Надані обвинуваченим ОСОБА_6 покази щодо пред`явленого йому обвинувачення за ч.1 статтею 125 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений вину визнав. Разом з тим, зазначив, що в результаті отриманої під час воєнних дій контузії в нього часто бувають провали в пам`яті. Події 08 березня він не пам`ятає, хоча припускає, що вмінене йому в обвинуваченні могло мати місце.

Застереження щодо обсягу досліджених доказів.

Враховуючи це судом ухвалено проводити судове слідство в повному обсязі, оскільки визнання вини обвинуваченим не може вважатись усвідомленим, а тому досліджено всі надані сторонами кримінального провадження докази.

Встановлені судом обставини та докази на їх підтвердження.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

У силу ст. 337 КПК України cудовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею, а це, зокрема, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

З урахуванням вищенаведених положень процесуального законодавства, заслухавши доводи сторін, оцінивши кожен наданий суду доказ щодо належності, допустимості, достовірності та у сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд встановив, що пред`явлене обвинувачення доведено в повному обсязі.

Винуватість ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за викладених вище обставин, повністю підтверджується зібраними на досудовому слідстві та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, яким судом надано ретельну оцінку, а саме:

Показаннями свідка ОСОБА_8 про те, що 08 березня 2024 року близько 24 години, коли її проводжала ОСОБА_4 , в момент коли вона відчинила двері, в квартиру зайшов обвинувачений, який схопив за волосся потерпілу та наніс їй удар в праве око. Чи наносив він більше ударів вона не бачила, оскільки вибігла в під`їзд будинку щоб покликати на допомогу. Також вона викликала поліцію.

Рапортом інспектора чергової ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області від 09 березня 2024 про надходження телефонного повідомлення зі служби 102 09 березня 2024 о 00:12 від ОСОБА_8 про те, що 10 хвилин тому її знайомій ОСОБА_9 завдано тілесних ушкоджень від колишнього чоловіка ОСОБА_10 .

Даними протоколу огляду місця події від 20.03.2024 про огляд квартири АДРЕСА_3 .

Висновком судово-медичного експерта №54 від 22 березня 2024 року про те, що у ОСОБА_4 маються тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя, тулубу, які по своїй категорії відносяться до легкого ступеню тяжкості, могли виникнути від дії твердих тупих предметів, можливо за обставин та в терміни вказані потерпілою.

Дані ушкодження не могли виникнути внаслідок падіння потерпілої з положення стоячи на тверду поверхню.

У момент отримання ушкоджень потерпіла могла перебувати у вертикальному або близькому до нього положенні.

Потерпілій було спричинено біля 2 травмуючих дій.

Даним протоколу слідчого експерименту з участю потерпілої ОСОБА_4 від 19.03.2024 під час якого остання відтворила механізм та обставини за яких їй було спричинено тілесні ушкодження обвинуваченим 08 березня 2024 року.

Висновком судово-медичного експерта №55 від 22.03.2024 дані покази потерпілої під час слідчого експерименту відповідають механізму заподіяння їй тілесних ушкоджень, як вона вказує, що їй було спричинено травмуючі дії в ділянку обличчя та спини.

Даним протоколу слідчого експерименту з участю свідка ОСОБА_8 від 19.03.2024 під час якого остання як очевидець відтворила механізм та обставини за яких ОСОБА_4 було спричинено тілесні ушкодження обвинуваченим 08 березня 2024 року.

Висновком судово-медичного експерта №56 від 22.03.2024 дані покази свідка під час слідчого експерименту відповідають механізму заподіяння тілесних ушкоджень, як вона вказує, що потерпілій було спричинено травмуючі дії в ділянку обличчя (правого ока).

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 09.01.2024 розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію кримінального проступку, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені уст. 91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Суд вважає показання свідка ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_4 чіткими, логічними та такими, що прямо підтверджують обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, вказані показання є такими, що об`єктивно в цілому і з висвітленням деталей відтворюють події не в завуальованому, а максимально наближеному до реальності вигляді, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються іншими зібраними досудовим слідством та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Отже, з урахуванням всіх обставин справи, суд вважає доведеним:

факт вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а саме заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Вказаний висновок судом зроблений поза розумним сумнівом, а отже, враховуючи зазначене вище, вина ОСОБА_6 повністю доведена в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.1 ст. 125 КК України. Підстав для кваліфікації вчиненого за іншими статтями Кримінального кодексу, або іншими частинами статті суд не вбачає.

Мотиви призначення покарання.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Встановлено, що ОСОБА_6 є особою з інвалідністю 3 групи, захворювання пов`язане з захистом Батьківщини. Є ветераном війни, учасником бойових дій. За місцем проживання характеризується позитивно.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №86-2024 від 16.07.2024 обвинувачений на даний час виявляє клінічні ознаки посттравматичного стресового розладу з емоційно-вольовою нестійкістю. Під час вчинення кримінального правопорушення в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності не перебував; виявляв клінічні ознаки постравматичного стресового розладу з емоційно-вольовою нестійкістю, однак міг усвідомлювати свої дії, проте не міг повною мірою керувати ними.

Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги за місцем його перебування.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Обтяжує його вчинення кримінального правопорушення щодо колишнього подружжя.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до проступків.

З огляду на викладене, особу винного, позицію прокурора, позицію потерпілої, яка у вирішенні питання призначення покарання покладається на розсуд суду, а також те, що до обвинуваченого, який не працює, не може бути застосовано покарання у виді виправних робіт, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкції ч.1 ст. 125 КК України у виді штрафу.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ст. 20 КК України, підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення кримінального правопорушення, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними.

Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

Так, згідно п. 2 ч. 1 ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили злочини у стані обмеженої осудності.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КК України, надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку може бути застосовано судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно-небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до психіатричного закладу.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» №7 від 03.06.2005, надання в примусовому порядку амбулаторної психіатричної допомоги застосовується щодо осіб, які мають психічні розлади, наявність яких є критерієм обмеженої осудності (ч. 1 ст. 20, ч. 2 ст. 94 КК України). Своєрідність зазначеної психіатричної допомоги полягає в тому, що вона надається обмежено осудним у примусовому порядку одночасно з відбуванням покарання, призначеного за вироком суду.

Відповідно до п. 8 вказаної постанови, така допомога може надаватися особам незалежно від виду призначеного їм покарання, якщо воно пов`язане з позбавленням волі, то здійснення зазначеного примусового заходу медичного характеру покладається на медичну службу кримінально-виконавчих установ, а якщо не пов`язане, - на психіатричні заклади охорони здоров`я за місцем проживання засуджених.

У п. 6 вказаної постанови роз`яснено, що визнавши під час судового розгляду, що проступок вчинено в стані обмеженої осудності особою, яка внаслідок загострення наявного у неї психічного розладу потребує застосування примусових заходів медичного характеру, постановлюють обвинувальний вирок і при призначенні засудженому покарання враховують його психічний стан як пом`якшуючу покарання обставину з одночасним застосуванням примусового заходу медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги за місцем відбування покарання.

Частиною ч. 2 ст. 504 КПК України встановлено, що суд ухвалюючи вирок, може врахувати стан обмеженої осудності як підставу для застосування примусових заходів медичного характеру.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Керуючись ст. 374, 471, 475 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень 00 копійок.

На підставі ст. 20, 94 КК України, застосувати до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку за місцем відбування покарання.

Речові докази: DVD-R диски з проведенням слідчого експерименту з участю потерпілої ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_8 зберігати в матеріалах кримінального провадження, після вступу вироку в законну силу.

Вирок може бути оскаржено сторонами до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Після проголошення вироку учасники судового провадження мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя