Справа № 539/3815/25
Провадження № 1-кп/539/291/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року м. Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Лубни кримінальне провадження № 0000388 від 23.04.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 . громадянин України,

за ч. 5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України,

У С Т А Н О В И В :

За результатами спрощеного провадження встановлено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №270 від 27.11.2022 солдата ОСОБА_3 призначено на посаду навідника 2 відділення охорони 1 взводу охорони роти охорони.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» (далі - Закону), кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.

За ч. 4 ст. 15 вказаного Закону особа, яка бажає отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії чи типу, зобов`язана пройти медичний огляд, відповідну підготовку в акредитованому закладі або самостійно опанувати зміст теоретичного модуля типової навчальної програми з урахуванням категорій транспортних засобів та пройти відповідну підготовку з практичного керування в акредитованому закладі або перепідготовку відповідно до типової навчальної програми, успішно скласти теоретичний і практичний іспити. Порядок підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 15 цього ж Закону, теоретичний і практичний іспити для отримання права на керування транспортними засобами відповідної категорії складаються в територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України, та в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

В свою чергу за ч. 9 ст. 15 зазначеного Закону, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Наведеним положенням кореспондують норми абз. 2 ч. 2 ст. 16 вказаного Закону, за якими водій зобов`язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Всупереч даним положенням законодавства, у березні 2025 (точної дати та часу досудовим розслідуванням встановити не представилось можливим) ОСОБА_3 , побачивши розміщене оголошення в мережі Інтернет, з метою отримання можливості керування транспортними засобами, перебуваючи вдома в АДРЕСА_2 діючи умисно, протиправно, з метою подальшого використання підробленого посвідчення водія, вступив у змову з невстановленою під час досудового розслідування особою. Усвідомлюючи протиправний характер своїх дій щодо пособництва у вчиненні підроблення офіційного документа (посвідчення водія), під час листування у месенджері «Телеграм», надав невстановленій досудовим розслідуванням особі свої анкетні дані та власну фотокартку для подальшого їх внесення до підробленого документу, чим створив сприятливі умови для вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

В подальшому, вищевказана невстановлена особа у невстановленому під час досудового розслідування місці виготовила підроблений документ, який надає право керувати транспортними засобами, а саме - посвідчення водія серії НОМЕР_2 , в яке внесла анкетні дані та фотографію ОСОБА_3 . Вказане підроблене посвідчення водія невстановлена особа відправила на прохання ОСОБА_3 на його ім`я, на відділення Нової пошти №2, що у м. Лубни, вул. Садова, 3, яке 19.04.2025 останній отримав, з метою подальшого використання.

Придбане ОСОБА_3 посвідчення водія серії та номеру: НОМЕР_2 на пластиковій основі з вихідними типографськими даними «ПК «Україна». Зам. 21-3838. 2025 р. І кв.», заповнений на ОСОБА_3 , не відповідає аналогічним бланкам документів, які знаходяться в офіційному обігу, що підтверджується висновком експерта за № СЕ-19/117- 25/9925-ДД від 08.05.2025.

Окрім цього, 23.04.2025 о 11 год. 33 хв. ОСОБА_3 , рухаючись по вул. Молодіжній, що в с. Войниха Лубенського району Полтавської області, керуючи транспортним засобом марки «Renault KANGOO», д.н.з. НОМЕР_3 та маючи при собі підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_2 на власне ім`я, був зупинений за порушення Правил Дорожнього Руху працівниками СРПП Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, направлений на використання завідомо підробленого посвідчення водія, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_3 пред`явив поліцейському СРПП Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 підроблене посвідчення водія, серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В дійсності ОСОБА_3 навчання на керування транспортними засобами в автошколі не проходив, іспитів в сервісному центрі МВС не складав, права на право керування транспортними засобами не отримував.

Придбане ОСОБА_3 посвідчення водія НОМЕР_2 на пластиковій основі з вихідними типографськими даними «ПК «Україна». Зам. 21-3838. 2025 р. І кв.», заповнене на ОСОБА_3 , не відповідає аналогічним бланкам документів, які знаходяться в офіційному обігу, що підтверджується висновком експерта за № СЕ-19/117-25/9925-ДД від 08.05.2025.

ОСОБА_3 визнається винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України, а саме, у пособництві у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права, з метою використання його іншою особою, та ч.4 ст. 358 КК України, а саме, у використанні завідомо підробленого документу.

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, повністю згоден із встановленими органом дізнання обставинами скоєного ним кримінального проступку, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження відповідно до ч.1 ст. 394 КПК України, у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 подав письмову заяву про розгляд обвинувального акту відносно нього у спрощеному порядку, без судового розгляду у судовому засіданні, за його відсутності.

Відповідно до ухвали суду від 01.05.2025 за клопотанням прокурора, у відповідності до вимог ст.ст. 381, 382 КПК України обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України призначено до розгляду у спрощеному провадженні за відсутності учасників кримінального провадження.

Положеннями ч.ч. 2 та 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень параграфа 1 глави 30.

Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст.ст. 381-382 КПК України.

Суд вважає доведеним долученими до обвинувального акту доказами факт вчинення ОСОБА_3 кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 обставини вчинення кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, не оспорює, вважає, що органом дізнання вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнав, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт вчинення ОСОБА_3 кримінальних проступків та кваліфікує його дії за ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, як пособництво у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права з метою використання його іншою особою, та ч.4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документу.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Як обставину, яка згідно ч.1 ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття у вчиненому.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального проступку, особу винного, який не судимий, наведену пом`якшуючу покарання обставину, і обирає йому покарання у вигляді штрафу, яке, на думку суду, буде сприяти виправленню ОСОБА_3 , а також запобіганню вчиненню ним та іншими особами кримінальних правопорушень.

Суд стягує з ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведення експертизи в дохід держави.

Відповідно до вимог ст. 100 КПК України, речовий доказ - посвідчення водія серії НОМЕР_2 заповнене на ім`я ОСОБА_3 - підлягає знищенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень;

- за ч.4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

В силу ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого визначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати в сумі 3119 (три тисячі сто дев`ятнадцять) грн. 90 коп. за проведення експертизи в доход держави.

Речовий доказ - посвідчення водія серії НОМЕР_2 , заповнене на ім`я ОСОБА_3 , яке зберігається в камері речових доказів Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області - знищити.

Копію вироку надіслати учасникам судового провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 цього Кодексу.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1