Справа № 496/3108/24
Провадження № 1-кп/496/374/25
У Х В А Л А

25 червня 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_4 про проведення медичного огляду обвинуваченого ОСОБА_5 ,

УСТАНОВИВ:

В провадженні Біляївського районного суду Одеської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_4 заявив клопотання про зобов`язання установи виконання покарань провести детальний медичний огляд ОСОБА_5 та надати суду довідку про стан здоров`я обвинуваченого, посилаючись на те, що у ОСОБА_5 наявні наступні хвороби: загострення виразки шлунку, проблеми з нирками та постійні головні болі з запамороченням.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання про проведення медичного огляду обвинуваченого заперечував у зв`язку з відсутністю підстав для такого огляду.

Представник потерпілих ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, але направила до суду заяву про розгляд кримінального провадження у її відсутність та відсутність потерпілих.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання про проведення медичного огляду обвинуваченого, вважає його таким, що не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Як передбачено ст. 49 Конституції України кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування.

Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм.

Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно; існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена. Держава сприяє розвиткові лікувальних закладів усіх форм власності.

За змістом пунктів 1, 2, 3 частини першої «Організація роботи медичної частини» розділу Х Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 14.06.2019 року № 1769/5, відповідно до статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в СІЗО організовуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Для цього на території СІЗО функціонує медична частина.

Медична частина забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим і засудженим, яка включає консультацію медичного працівника, діагностику і лікування захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги.

Основними завданнями медичної частини є, зокрема: надання екстреної медичної допомоги, первинної медичної допомоги та організація надання вторинної медичної допомоги; організація і проведення медичних оглядів, обстежень, здійснення диспансерного нагляду.

Згідно з пунктом 3 частини другої «Організація лікувально-профілактичної допомоги у СІЗО, виконання санітарно-гігієнічних та протиепідемічних правил» розділу Х зазначених Правил у СІЗО здійснюються медичний контроль за станом здоров`я ув`язнених і засуджених шляхом проведення медичних оглядів та обстежень, виявлення осіб, які потребують лікування та постійного медичного нагляду, проведення щодо них лікувально-оздоровчих заходів з метою збереження здоров`я і працездатності, амбулаторне і стаціонарне лікування відповідно до системи стандартів у сфері охорони здоров`я, клінічних протоколів надання медичної допомоги в порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до п. 2.3 Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012 № 239/5/104, медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО.

Під час медичного обстеження особи, узятої під варту, з метою встановлення діагнозу лікар медичної частини СІЗО використовує дані анамнезу, медичної документації, яка долучена до особової справи, результати огляду, дані лабораторних, рентгенологічних і функціональних методів дослідження. За необхідності керівництво СІЗО подає запит до закладу охорони здоров`я, який надавав медичну допомогу особі, узятій під варту, щодо результатів диспансерного, амбулаторного, стаціонарного нагляду або лікування.

У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я.

Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Поряд із цим, відповідно до п. 2.6 зазначеного Порядку особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі звернення особи, узятої під варту, до лікаря медичної частини СІЗО з проханням про допуск обраного лікаря-фахівця лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО.

Керівництво СІЗО забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.

Пунктом 2.7 Порядку передбачено, що у разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Про необхідність проведення обстеження, яке потребує вивезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО.

Керівництво СІЗО забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Отже, приписи вказаних вище нормативно-правових актів чітко вказують на можливість надання особам, які перебувають під вартою, медичної допомоги як в межах СІЗО, так і стаціонарної медичної допомоги та лабораторних обстежень в закладах охорони здоров`я.

В обґрунтування клопотання про проведення медичного огляду обвинуваченого захисник посилається на те, що у ОСОБА_5 наявні наступні хвороби: загострення виразки шлунку, проблеми з нирками та постійні головні болі з запамороченням, проте жодних доказів на підтвердження погіршення стану здоров`я обвинуваченого суду не надає.

Обвинувачений в судовому засіданні пояснив, що до медичної частини зі скаргами на стан здоров`я не звертався, тому що «не бачить в цьому сенсу».

Жодних медичних документів про наявність у обвинуваченого ОСОБА_5 будь-яких захворювань, в тому числі шлунку та нирок, в матеріалах кримінального провадження немає та стороною захисту не надано.

Так само стороною захисту не надано жодних доказів, які підтверджують наявність у ОСОБА_5 перешкод або інших об`єктивних обставин, які унеможливлюють звернення обвинуваченого зі скаргами на стан здоров`я до лікаря медичної частини СІЗО, за ініціативою якого, в подальшому, хворий, за необхідності, направляється на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або може бути оглянутий відповідним лікарем-фахівцем закладу охорони здоров`я.

Будь-які дані щодо погіршення стану здоров`я обвинуваченого з СІЗО до суду також не надходили.

За наведених вище обставин суд не вбачає підстав зобов`язувати установу виконання покарань провести детальний медичний огляд обвинуваченого та надати довідку про стан здоров`я обвинуваченого, та вважає необхідним відмовити в задоволенні відповідного клопотання.

Керуючись ст. ст. 206, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити захиснику обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_4 в задоволенні клопотання про проведення медичного огляду обвинуваченого ОСОБА_5 .

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1