Справа № 466/7141/25
Провадження № 1-кс/466/2264/25
У Х В А Л А

31 липня 2025 року м. Львів

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей в ЄРДР, -

встановив:

29.07.2025 року ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова зі скаргою на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей в ЄРДР.

В обґрунтування скарги покликається на те, що 16.07.2025 року вона звернулася до ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення. Обгрунтовувала заяву тим, що 14 липня 2025 року працівники ТЦК незаконно затримали її рідного брата ОСОБА_4 та безпідставно проти його волі утримують в приміщенні військомату. Однак, на даний час відомостей до ЄРДР з даного приводу відповідальними працівниками органу поліції не внесено та кримінальне провадження не відкрито. Відтак, змушена звернутися із даною скаргою до слідчого судді.

Скаржник ОСОБА_3 у судове засідання не прибула. В матеріалах скарги зазначено, що просить розглядати останню за її відсутності.

Представник ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області у судове засідання не прибув, хоча був повідомлений належним чином.

Відтак, у відповідності до положень ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги, суд доходить такого висновку.

Стаття 55 Конституції України кожному гарантує право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та посадових осіб.

Відповідно до вимог статті 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно ч. 3 ст. 21 КПК України кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та ким (заявником, потерпілим, підозрюваним, володільцем майна тощо) такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені.

Статтею 2 КПК України визначені завдання кримінального провадження, а саме захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до частини 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно частини 1 ст. 25 КПК України визначено, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своє компетенції розпочати досудове розслідування в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до частини 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Підпунктом 2 пункту 1 розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генеральної Прокуратури України від 30 червня 2020 року № 298, передбачено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Вищевказані норми вказують на те, що до ЄРДР вноситься не будь-яке повідомлення чи заява, а заява чи повідомлення, яка містить короткий виклад обставин, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, тобто суспільно небезпечного винного діяння (дія або бездіяльність) вчиненого суб`єктом злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає то вони не можуть вважатися такими, які відповідають вимогам ст. 214 КПК України і які повинні бути внесені до ЄРДР.

Для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами Єдиного реєстру досудових розслідувань такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України).

Таким чином, не всі повідомлення з якими звертаються особи до органів досудового розслідування підлягають реєстрації за правилами встановленими ст.214 КПК України, а тільки ті, які містять обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, або містити короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Бездіяльність в сенсі кримінального процесуального кодексу України може мати місце лише у разі - надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення до суб`єкта, який наділений відповідними повноваженнями вносити дані до ЄРДР: наявність в заяві інформації, яка свідчить про ознаки кримінального правопорушення; невнесення відомостей за заявою, яка надійшла уповноваженому суб`єкту і містить ознаки кримінального правопорушення, протягом 24 годин.

Відповідно до статті 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, суд проаналізувавши скаргу ОСОБА_3 та додану копію талону-повідомлення єдиного обліку №23651 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, приходить до обґрунтованого висновку, що такі мають узагальнений характер, скаржником не наведено жодних обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, чи короткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, такі дані викладені в формі незгоди з діями працівників ТЦК та Національної поліції.

Вказані у скарзі обставини про те, що брата заявниці було протиправно позбавлено волі спростовано заявою про вчинення кримінального правопорушення, в якій зазначено, що вона не згідна із діями працівників ТЦК, які забрали ОСОБА_4 в м.Львові по приїзді на вокзал, а вона розуміє, що працівники ТЦК проводили заходи із виконання своїх обов`язків з мобілізації військовозобов`язаних.

Такі обставини не є і не можуть слугувати підставами для внесення відомостей до ЄРДР, оскільки не містять жодних обставин і даних про ознаки вчинення кримінального правопорушення.

Сама тільки назва заяви про вчинення кримінального правопорушення без зазначення в ній жодних обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення та ознак вчинення кримінального правопорушення не може слугувати підставою для внесення відомостей до ЄРДР.

Частиною 2 ст. 307 КПК України передбачений перелік рішень за наслідками розгляду скарг осіб, на бездіяльність правоохоронних органів, в тому числі і на бездіяльність, пов`язану з невнесенням відомостей до ЄРДР.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України, результатом розгляду скарги на бездіяльність відповідної службової особи, може бути рішення про відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд приходить до обґрунтованого висновку про відсутність підстави для задоволення скарги .

Керуючись статями 214, 216, 303-307, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,

п о с т а н о в и в:

в задоволенні скарги від 29.07.2025 року ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей в ЄРДР відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів із дня її оголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Слідчий суддя ОСОБА_1