ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1225/25 Справа № 208/9327/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 січня 2025 року про відмову в задоволенні клопотання прокурора щодо закриття кримінального провадження № 0002227 від 16.11.2015 року, у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 січня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Кам`янської окружної прокуратури в Дніпропетровської області ОСОБА_9 , про закриття кримінального провадження, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Мотивуючи постановлене рішення суд першої інстанції послався на те, що системний аналіз п. 3-1 ч. 1 ст. 284, п. 1-1 ч. 2 ст. 284 та абз. 4 ч. 4 ст. 284 КПК України дає підстави стверджувати, що прокурор має право ініціювати клопотання про закриття провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України лише після отримання клопотання про закриття справи від учасників кримінального провадження. При цьому відповідно до ст. ст. 40, 41-1, 41 КПК України, ні слідчий, ні дізнавач, ні оперативні підрозділи не наділені правом заявляти клопотання прокурору. Відтак, у цьому кримінальному провадженні, хоча і сплив строк притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 140 КК України й особа, яка вчинила злочин не встановлена, однак, враховуючи, що будь хто з учасників провадження до прокурора з заявою про закриття провадження не звертався, суд першої інстанції дійшов висновку, що клопотання прокурора є передчасним і не підлягає задоволенню.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання прокурора про закриття кримінального провадження.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор посилається на незаконність ухвали суду першої інстанції, через помилковість висновків суду про відсутність у прокурора права подання клопотання про закриття кримінального провадження, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, з власної ініціативи. Так, прокурор зазначає, що норми кримінального процесуального закону пов`язують можливість закриття кримінального провадження виключно за наявності одночасно двох підстав: не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. При цьому, зазначення у п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, формулювання про право учасників провадження звернутися до прокурора з відповідним клопотанням, регламентує виключно право інших учасників та не виключає право прокурора на звернення до суду з таким клопотанням за власної ініціативи.

Відтак, прокурор вважає, що враховуючи те, що в ході проведення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні нікому не повідомлено про підозру, й станом на час звернення прокурора до суду спливли строки притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 140 КК України, яке є нетяжким правопорушенням, вказане кримінальне провадження підлягає закриттю, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Не погоджуючись з апеляційною скаргою прокурора, представник потерпілої подав заперечення, в яких посилаючись на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 15.02.2024 у справі №687/1066/22, зазначає, що під час досудового розслідування та під час судового розгляду потерпіла неодноразово наполягала на тому, що у діях зазначеного нею лікаря ОСОБА_10 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України, однак зазначені обставин органом досудового розслідування перевірено не було. Враховуючи викладене представник потерпілої просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав та мотивів викладених в ній.

Потерпілий та його представник в судовому засіданні проти апеляційної скарги прокурора заперечували, просили залишити її без задоволення.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у заяві доводи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно до ч. 1 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; інші ухвали, у випадках, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першої цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 11 ст. 284 КПК України ухвала суду про закриття кримінального провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Разом з цим судом апеляційної інстанції встановлено, що прокурор оскаржує ухвалу суду, якою відмовлено у закритті кримінального провадження.

Суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що прокурор оскаржує рішення суду першої інстанції, яке не входить до вичерпного переліку випадків оскарження ухвал, згідно ч. 2 ст. 392 КПК України.

Враховуючи викладене, беручи до уваги вищенаведені норми закону, які є імперативними і містять вичерпний перелік рішень, які підлягають апеляційному оскарженню, вважаю, що апеляційна скарга прокурора подана на рішення, що апеляційному оскарженню не підлягає.

Також приймається до уваги, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, що знайшла відображення зокрема у рішенні у справі «Мельник проти України», право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Колегія суддів також зважає на позицію Верховного Суду, викладену в постанові № 51-7299км18 від 27 лютого 2019 року, згідно якої, якщо після відкриття апеляційного провадження буде встановлено, що воно відкрите за апеляційною скаргою на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційний суд має постановити ухвалу про закриття апеляційного провадження.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 січня 2025 року про відмову в задоволенні клопотання прокурора щодо закриття кримінального провадження в апеляційному порядку оскарженню не підлягає, та враховуючи, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою було відкрито помилково, апеляційний суд вважає за необхідне закрити апеляційне провадження за зазначеною апеляційною скаргою.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 січня 2025 року закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а особою, яка перебуває під вартою, в той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3