Справа № 201/6873/25
Провадження № 1-кс/201/2557/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року Соборний районний суд міста Дніпра

у складі: слідчого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Соборного районного суду міста Дніпра клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погодженого з прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працевлаштованого, раніше судимого, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, внесене під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000774 від 31 травня 2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, погодженим із прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий вказав на те, що ОСОБА_4 , будучі раніше судимим на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив, вчинив новий корисливий злочин, за наступних обставин.

ОСОБА_4 30 травня 2025 року приблизно об 17 годині 43 хвилини, перебуваючи у торговому залі магазина «EVA-33» (ТОВ «РУШ», ЄРДПОУ 32007740) за адресою: м.Дніпро, пр. Героїв, буд. № 11, побачив на торгівельному стелажі доглядовий засіб за волоссям, а саме «Head & Shoulders» шампунь та бальзам ополіскувач проти лупи 2 в 1, об`ємом 625 мл. вартістю 399,00 гривень за одиницю, які належать ТОВ «РУШ», після чого у ОСОБА_4 раптово виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

Реалізовуючи свій умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 , знаходячись у вказаний час та у вказаному місці, діючи повторно, умисно, таємно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, взяв правою рукою зі стелажу товар - «Head & Shoulders» шампунь та бальзам ополіскувач проти лупи 2 в 1, об`ємом 625 мл. вартістю 399,00 грн. за одиницю, та, попередньо знявши з упаковки антікрадіжну магнітну наліпку, поклав вказаний товар до рюкзаку чорного кольору, який утримував при собі.

Однак дії ОСОБА_4 були помічені керівником магазину «Єва-33» ОСОБА_6 , яка намагалась перешкодити протиправним діям останнього.

ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що його дії перестали бути таємними та стали відкритими, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, ігноруючи законні вимоги ОСОБА_6 про те, щоб зупинитися та повернути викрадене майно або оплатити його, намагався залишити місце вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном та завершити свої дії, які стали відкритими, проте не вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, з причин, які не залежали від його волі: на виході з магазину, будучі зупиненим працівниками магазину, з метою уникнути затримання, збігаючи, залишив свій рюкзак з викраденим товаром.

Умисні дії, які виразились у незакінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України. Відомості про даний факт були внесені до ЄРДР 31 травня 2025 року за № 0000774 , за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України.

03 червня 2025 року, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України.

На підставі вищезазначеного, в клопотанні ставиться питання про застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 , у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, у зв`язку з чим, останній може переховуватись від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 заперечував стосовно задоволення клопотання, зазначивши, що має на утриманні хвору матір, вину у скоєнні кримінального правопорушення визнає, та має намір співпрацювати зі слідством, у зв`язку з чим, просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши думки сторін, дослідивши матеріали клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, враховуючи необхідність забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню. При цьому, слідчий суддя виходить з наступного.

Судом встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за № 0000774 від 31 травня 2025 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України.

03 червня 2025 року, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з вимогами ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 194 КПК України визначено підстави для застосування запобіжного заходу, до яких відносяться: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий або прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам або ризику, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 , інкримінованого йому злочину, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якого для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Крім того, у своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчий суддя користується практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, про що свідчать наступні докази, зокрема протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 30 травня 2025 року, протокол огляду від 30 травня 2025 року, протокол допиту свідка ОСОБА_6 від 31 травня 2025 року, протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 31 травня 2025 року, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_7 від 31 травня 2025 року, протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 31 травня 2025 року, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_8 від 31 травня 2025 року, протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 31 травня 2025 року, протокол огляду диску з відеозаписом від 02 червня 2025 року, протокол допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 03 червня 2025 року, а отже, сукупність цих фактичних даних на даному етапі досудового розслідування надають можливість переконатись в обґрунтованості підозри до такого ступеня, за якого об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Таким чином, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 виходячи з наявних матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення останнім вищезазначеного кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Також, на думку слідчого судді, доведеними є ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачене максимальне покарання у виді десяти років позбавлення волі. Таким чином, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання, ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Також, враховуючи, що підозрюваний не має офіційного джерела доходів та раніше судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, останній може винити інше кримінальне правопорушення.

В той же час, доводи сторони обвинувачення про існування іншого ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, враховуючи, що стороною обвинувачення не надано будь-яких фактичних даних щодо намагання підозрюваним або інших осіб за його проханням незаконно вплинути на свідків у цьому кримінальному провадженні. У зв`язку із чим, цей ризик не враховується слідчим суддею при обранні запобіжного заходу.

Крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється (ст. 178 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи, що прокурором, на момент розгляду клопотання, доведено обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, однак не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні (п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України), слідчий суддя, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 та характер вчиненого злочину, вважає, що вагомих підстав для застосування щодо останнього виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не встановлено. У зв`язку з цим, на переконання слідчого судді, є підстави для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, що зазначений у клопотанні.

У своєму клопотанні стороною обвинувачення приділено недостатньо уваги, чому більш м`який запобіжний захід не зможе уберегти від тих ризиків, на які вона посилається. Враховуючи це, слідчий суддя самостійно оцінює кожний запобіжний захід і ризики, яким він зможе запобігти, у зв`язку із чим, аналізуючи в сукупності матеріали клопотання, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_4 має стійкі соціальні зв`язки та активно співпрацює зі слідством, слідчий суддя дійшов висновку, що оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого кримінальним законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, то для запобігання ризикам, які обґрунтовані та встановлені в судовому засіданні, достатнім запобіжним заходом є домашній арешт з покладенням на підозрюваного певних обов`язків, що зможуть виступити достатніми стримуючими факторами для існуючих ризиків. Зазначений висновок слідчого судді узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Боротюк проти України», заява № 33579/04 п. 62, в якому зазначено, що у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 369-372, 376, 395 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погодженого з прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло, в межах строку досудового розслідування, тобто до 03 серпня 2025 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки строком дії до 03 серпня 2025 року, а саме:

-цілодобово не залишати місце постійного проживання, а саме: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-прибувати до слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000774 від 31 травня 2025 року, прокурора, який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у цьому кримінальному провадженні, або суду, за першою вимогою;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований і проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду.

-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Повний текст ухвали суду буде складений і оголошений о 15.15 годині 05 червня 2025 року.

Ухвала, щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1