Справа № 743/523/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/706/25
Категорія - продовження строків тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

20 серпня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника - адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові, одночасно в режимі відеоконференції із захисником, з використанням її власних технічних засобів, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Куликівського районного суду Чернігівської області від 30 липня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжений строк тримання під вартою до 26 вересня 2025 року включно з подальшим його утриманням в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор».

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції вказав, що розгляд кримінального провадження перебуває на стадії судового розгляду, а підстав для скасування запобіжного заходу або заміни його на більш м`який судом не встановлено, зважаючи на суспільну небезпечність інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, при тому, що ризики, які були враховані під час обрання запобіжного заходу на даний час не зникли, не зменшилися та продовжують існувати.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою застосувати до її підзахисного, обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешт з носінням засобів електронного контролю за адресою його проживання.

Аргументує тим, що в обґрунтування прийнятого рішення судом прийняті до уваги лише доводи сторони обвинувачення та визначена судом позиція свідчить, що обвинувачений не має жодного шансу на те, щоб по відношенню до нього був застосований більш м`який запобіжний захід, не зважаючи на доводи сторони з приводу біографічних та характеризуючих доводів. В той час, як ризики, визначені ст. 177 КПК України, на які посилається сторона обвинувачення, не знаходять підтвердження.

На переконання захисника, сукупність даних про особу обвинуваченого, а саме його молодий вік, наявність постійного місця проживання та реєстрації, дружини, матері, відсутність даних про можливість прояву негативної процесуальної поведінки щодо переховування від суду, адже в розшуку він не перебував, від слідства не тікав, наразі дії воєнний стан, що обмежує виїзд за межі не тільки країни, але й області, міста, адже встановлені стаціонарні блок-пости, де здійснюється перевірка документів та вручаються повістки, що дає підстави вважати, що для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутні передбачені законом підстави.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, прокурора, який з доводами сторони захисту не погодився, вважав ухвалу суду цілком обґрунтованою, оскільки ризики не зменшилися, а підстави для застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, відсутні, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Обрання, скасування або зміна запобіжного заходу в суді під час судового розгляду регламентується положеннями статті 331 КПК України, у порядку передбаченому главою 18 цього Кодексу, з урахуванням особливостей судового розгляду кримінального провадження, а тому обґрунтованість підозри, коли складений обвинувальний акт і відбуватиметься перевірка доведеності чи недоведеності обвинувачення, апеляційним судом перевірятися не може, оскільки це буде прямим втручанням апеляційної інстанції в розгляд обвинувачення судом першої інстанції.

Більш того, на стадії судового розгляду, при вирішенні питання щодо продовження строку раніше обраного запобіжного заходу, кримінальний процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення «поза розумним сумнівом». Ці питання є предметом самого судового розгляду та усім наданим доказам повинна бути надана оцінка в судовому рішенні за результатами такого розгляду.

З матеріалів провадження убачається, що на розгляді Куликівського районного суду Чернігівської області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 січня 2023 року за № 0000270, по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Під час досудового розслідування щодо ОСОБА_6 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався, у тому числі й судом.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик - це ймовірність того, що обвинувачений може ухилитися від кримінальної відповідальності та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Особливість запобіжних заходів полягає у тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції, відповідно до ст. 177 КПК України, повно та об`єктивно досліджені усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, а також враховані інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі дані про особу обвинуваченого, які, в сукупності, давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 цього Кодексу.

За змістом ст. 199 КПК України при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує подані йому матеріали на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший передбачений законом запобіжний захід, тощо.

При вирішенні питання про законність оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, колегія суддів приймає до уваги, що кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, що обумовлює наявність певних особливостей та істотно відрізняє порядок перевірки судового рішення від аналогічних рішень суду, які ухвалені на стадії досудового розслідування кримінального провадження.

Під час розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу суд першої інстанції врахував тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , та ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися з плином часу та тривалим строком тримання обвинуваченого під вартою.

При цьому, твердження захисника щодо відсутності доказів існування ризиків є необґрунтованими, оскільки ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України були встановлені під час застосування щодо ОСОБА_6 саме такого виду запобіжного заходу, їх наявність була підтверджена під час продовження строку тримання підозрюваного/обвинуваченого під вартою, в той час, як стороною захисту не наведено належних доводів, які б вказували, що такі ризики зменшилися або перестали існувати.

Систематично вказуючи на відсутність доказів наявності заявлених ризиків, стороною захисту, не зважаючи на зміну захисників, жодного разу не було надано апеляційному суду чи суду першої інстанції доказів, які б спростовували їх існування.

Зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 є вагомим доказом існування ризику, що обвинувачений може ухилитися від суду, усвідомлюючи тяжкість покарання, яка йому загрожує у разі визнання винуватим.

Факт проживання у шлюбі та з матір`ю не є тими обставинами, які беззаперечно гарантують належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а тим більше не є тими обставинами, які повністю нівелюють заявлені стороною обвинувачення ризики. При цьому, ці відомості є даними про особу обвинуваченого, але фактично не дають підстав вважати, що наявність дружини та матері будуть достатніми стримуючим факторами від непроцесуальної поведінки та вчинення кримінальних правопорушень.

Вказуючи на оголошення в країні воєнного стану та дію блок-постів з контролем документів, захисник залишила поза увагою, що ці обставини не обмежують пересування осіб межами країни, в межах стаціонарних пунктів пропуску, а також поза їх межами, при тому, що значна частина території країни перебуває під окупацією військ російської федерації або ж перебуває на лінії вогневого зіткнення й тому не підконтрольна, що не позбавляє осіб, які мають намір ухилитися від суду, можливості залишити не тільки межі області, а й межі країни.

Колегія суддів не заперечує наявності заявлених стороною біографічних та характеризуючих відомостей про особу обвинуваченого, однак, наголошує, що ці дані віднесені до категорії характеризуючих та можуть бути враховані судом при призначенні покарання, у разі визнання ОСОБА_6 винуватим за пред`явленим обвинуваченням. Проте, ці відомості не є самостійними обставинами, які б могли вказувати на зменшення чи відсутність заявлених стороною ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, як намагається переконати захисник.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов обґрунтованого висновку, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати і на даний час, що виправдовує тримання ОСОБА_6 під вартою та унеможливлює застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, оскільки такий не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що з урахуванням тяжкості обвинувачення, обставин вчинення кримінального правопорушення, наслідків вчинення кримінального правопорушення - смерть людини, стадії судового розгляду та даних щодо особи обвинуваченого, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 - 178 КПК, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими під час вирішення клопотання прокурора.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422-1, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Куликівського районного суду Чернігівської області від 30 липня 2025 року про продовження строків тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4