печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні судове провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/14962/25-к від 01.04.2025 у кримінальному провадженні № 0000031 від 25.01.2025,-

ВСТАНОВИВ:

14 серпня 2025 року до Печерського районного суду міста Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/14962/25-к від 01.04.2025 у кримінальному провадженні № 0000031 від 25.01.2025.

В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що 06.03.2025 прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 разом із співробітниками УСР м. Києві у кримінальному провадженні № 0000031 від 25.01.2025 без ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку незаконно проникли до приміщення та провели обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатами обшуку було вилучено наступне майно: мобільний телефон марки «Iphone 16 PRO» чорного кольору IMEI НОМЕР_1 , з сім картою НОМЕР_2 та ноутбук марки «Apple MacBook» сірого кольору модель А1707, EHC3072 Serial CO2T3697ETFZ.

01.04.2025 ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/14962/25 накладено арешт на вказане майно.

Зі змісту протоколу від 06.03.2025 не вбачається, за якими родовими ознаками та/або іншими ознаками прокурор ідентифікував зазначене майно, як речовий доказ. Тобто, які достатні підстави або сліди були виявлені на зазначеному майні, що слугувало обґрунтованою підставою саме для їх вилучення, а не зняття з такого майна копії інформації, яка на них міститься.

Однак, не дивлячись на очевидну відсутність потреби у вилученні зазначеного майна, що фактично підтверджується незацікавленістю прокурора до такого майна, зокрема, діями, які виразилися у детальному огляді таких предметів під час проведення обшуку та відсутністю встановлення на ньому факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, останніми було прийнято завідомо незаконне рішення про вилучення такого майна.

Зазначені дії слідчого свідчать про неупередженість та необ`єктивності у проведенні слідчої дії - обшуку, крім того, слідчий проявив зневагу до норм як Конституції України так і положень кримінального процесуального закону.

Чинним кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом кримінального правопорушення.

На обґрунтування необхідності арешту прокурор посилається на те, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

З мотивувальної частини ухвали Печерського районного суду м. Києва від 01.04.2025 у справі 757/14962/25 вбачається, що задовольняючи клопотання прокурора слідчий суддя виходив з того, що арешт вилученого майна необхідний з метою збереження речових доказів, оскільки він відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Натомість, із ухвали про арешт майна не вбачається, за якими родовими ознаками та/або іншими ознаками слідчі ідентифікували зазначено майно, як речовий доказ. Тобто, які достатні підстави або сліди були виявлені на зазначеному майні, що слугувало обґрунтованою підставою саме для його вилучення.

Таким чином, прокурор формально, без належних на те підстав визнано вилучене майно речовим доказом, а слідчим суддею накладено арешт, який є необґрунтованим та підлягає скасуванню, а майно у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України поверненню.

У клопотанні прокурора відсутнє посилання на те, що на ноутбуку та телефоні було виявлено якесь листування, при цьому відсутність змісту тексту листування та не зазначення яким чином воно може бути предметом вчинення власником майна злочину, який не є підозрюваним, а тому підстави для накладення арешту на вказане майно відсутні.

Крім того, стороною захисту в клопотанні зазначено, що на даний час інформація з телефону могла давно вже бути повністю скопійована.

Оскільки доказове значення має саме інформація, яка містилась на телефоні, яка наданий час могла бути давно скопіювала слідчим чи прокурором, потреби у подальшому арешті носіїв такої інформації не має, оскільки вони є лише носіями інформації і не мають ніякого доказового значення.

Представник володільця майна в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлявся належним чином. Адвокат ОСОБА_3 на електронну адресу суду направив заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Представник Київської міської прокуратури в судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлявся належним чином, заяв, клопотань, заперечень до суду не надходило.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наявних доказів у матеріалах справи.

Як вбачається з матеріалів провадження, Першим слідчим відділом ТУ ДБР у м. Києві, за процесуального керівництва Київської міської прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000031 від 25.01.2025.

06.03.2025 прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 разом із співробітниками УСР м. Києві у кримінальному провадженні № 0000031 від 25.01.2025 без ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку незаконно проникли до приміщення та провели обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатами обшуку було вилучено наступне майно: мобільний телефон марки «Iphone 16 PRO» чорного кольору IMEI НОМЕР_1 , з сім картою НОМЕР_2 та ноутбук марки «Apple MacBook» сірого кольору модель А1707, EHC3072 Serial CO2T3697ETFZ.

01.04.2025 ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/14962/25 накладено арешт на вказане майно.

Вивчивши клопотання та дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Слідчим суддею встановлено, що під час невідкладного обшуку було вилучено мобільний телефон марки «Iphone 16 PRO» чорного кольору IMEI НОМЕР_1 , з сім картою НОМЕР_2 та ноутбук марки «Apple MacBook» сірого кольору модель А1707, EHC3072 Serial CO2T3697ETFZ, які належать ОСОБА_4 .

Разом з цим, після обшуку вже минуло бульше 5 місяців, але ОСОБА_4 не повідомлено про підозру.

За встановлених обставин слідчий суддя приходить до переконання, що мобільний телефон та ноутбук, які належать ОСОБА_4 не були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть буди використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуто кримінально протиправним шляхом.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року ,кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

За таких обставин слідчий суддя прийшов до висновку про задоволення клопотання та скасування арешту майна, накладеного на мобільний телефон та ноутбув, що належать ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/14962/25-к від 01.04.2025 у кримінальному провадженні № 0000031 від 25.01.2025 - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/14962/25-к від 01.04.2025 у кримінальному провадженні № 0000031 від 25.01.2025, на мобільний телефон марки «Iphone 16 PRO» чорного кольору IMEI НОМЕР_1 , з сім картою НОМЕР_2 та ноутбук марки «Apple MacBook» сірого кольору модель А1707, EHC3072 Serial CO2T3697ETFZ, які були вилучені 06.03.2025 під час проведення невідкладеного обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, що здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000031 від 25.01.2025 та уповноважених осіб Київської міської прокуратури, що здійснюють процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000031 від 25.01.2025 повернути ОСОБА_4 вказане майно, вилучене 06.03.2025 під час проведення невідкладеного обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1