Провадження № 1-кс/643/3959/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2025 м. Харків

Слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , представника заявника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Салтівського районного суду міста Харкова клопотання ОСОБА_4 щодо оскарження бездіяльності слідчого, прокурора у кримінальному провадженні та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

15.07.2025 до слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова надійшло клопотання ОСОБА_4 про встановлення судового контролю у кримінальному провадженні № 0008644 від 25.09.2015 та вжиття заходів у зв`язку з порушенням прав потерпілого, у якому просив встановити судовий контроль за досудовим розслідуванням та зобов`язати орган досудового розслідування усунути допущені порушення.

Свої вимоги заявник клопотання згодом переформулював у заяві, поданій слідчому судді 28.07.2025, об`єктивувавши їх у спосіб, що дозволяє слідчому судді розглянути таке звернення у порядку скарги відповідно до норм кримінально-процесуального закону, виходячи з доведеної до відома проблематики.

Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 16.07.2025 відкрито провадження за скаргою, призначено дату та час судового розгляду, в судове засідання викликано учасників, з Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області витребувано матеріали кримінального провадження № 0008644 від 25.09.2015.

У судовому засіданні 25.07.2025 представник заявника скарги - адвокат ОСОБА_3 заявлені у скарзі вимоги підтримав та повідомив, що вже впродовж дев`яти років у кримінальному провадженні триває досудове розслідування, проте належні слідчі та процесуальні дії не проводяться або неефективні. Заявником подано низку скарг у зв`язку з бездіяльністю органу досудового розслідування. Наразі вжиті заходи не дали належного результату, у зв`язку з чим заявник був змушений звернутися до слідчого судді.

В судовому засіданні було оголошено перерву до 28.07.2025 для узгодження позиції та уточнення вимог.

В подальшому адвокатом було подано заяву про проведення розгляду матеріалів скарги без участі заявника та його представника.

У зв`язку з перебуванням судді у нарадчій кімнаті розгляд скарги було відкладено на 30.07.2025.

Уповноважений представник ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду орган був належним чином повідомлений, клопотань та заперечень до слідчого судді не надходило.

Уповноважений представник Харківської обласної прокуратури в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду орган був належним чином повідомлений, клопотань та заперечень до слідчого судді не надходило.

Витребувані матеріали кримінального провадження № 0008644 від 25.09.2015 у трьох томах надійшли через канцелярію суду 17.07.2025 (вх. №36773/25).

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Ознайомившись зі скаргою та доданими до неї матеріали, врахувавши заслухані пояснення представника, дослідивши матеріали витребуваного кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Статтею 55 Конституції України регламентовано, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Положеннями ст. 24 КПК України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому КПК України.

За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції України, прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься засада законність, згідно з якою, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до змісту п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Таким чином, законодавець чітко визначив роль слідчого судді у системі кримінального судочинства: забезпечити, аби правоохоронні органи під час здійснення наданих їм повноважень не порушували права, свободи і інтереси особи.

Це завдання може виправдати різноманітні повноваження слідчого судді, спрямовані на забезпечення прав, свобод і інтересів осіб, навіть якщо вони недостатньо чітко передбачені законодавством. Приклад таких повноважень можна знайти у статті 206 КПК України, коли законодавство зобов`язує слідчого суддю «вжити необхідних заходів», не визначаючи перелік цих заходів.

Верховний Суд в ухвалі від 06.03.2018 у справі № 243/6674/17-к зазначив, що кримінальне процесуальне законодавство за своєю суттю складає корпус положень, які обмежують свободу дій держави при розслідуванні злочинів. Сенс кримінального процесуального законодавства у демократичній країні полягає в тому, щоб збалансувати цей легітимний інтерес у розслідуванні злочинів з іншими не менш важливими цінностями і інтересами суспільства: захистом від надмірного втручання держави в приватну сферу, захистом від свавілля, цінністю особистої свободи, запобіганню приниженню гідності, цінністю сімейних зв`язків, свободою підприємницької діяльності тощо.

Саме на інститут слідчих суддів на етапі досудового розслідування покладено обов`язок забезпечити дотримання визначеного в законі балансу між завданнями розслідування та суспільними цінностями.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За вимогами ч. 1 ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Частиною 2 статті 28 КПК України регламентовано, що проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Разом з тим, ч. 6 ст. 28 КПК України містить спеціальну норму, за якою підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені процесуальним законом.

Ця норма співвідноситься із положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 114 КПК України, які передбачають, що для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого КПК України, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Отже, передбачений ч. 2 ст. 28 КПК України обов`язок слідчого судді стежити за дотриманням розумного строку при розгляді питань, віднесених до його компетенції, не виключає можливості розгляду ним клопотань, поданих на підставі ч. 6 ст. 28 КПК України, та встановлення процесуальних строків відповідно до положень ст. 114 КПК України.

Наведене узгоджується з позиціями, викладеними, зокрема, Другою судовою палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 18.10.2019 у справі № 757/37346/18-к (провадження 51-1329км19), Третьою судовою палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 25.03.2020 у справі № 757/5607/19-к (провадження 51-4094км19) та Першою судовою палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі № 757/23781/20 (провадження 51-3138км20), які враховуються слідчим суддею в силу вимог ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з якою, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З матеріалів витребуваного кримінального провадження вбачається, що на даний час ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0008644 від 25.09.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

З даних витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань слідує, що досудове розслідування у кримінальному провадженні 0008644 від 25.09.2015 було розпочате за ч. 1 ст. 190 КК України за фактом того, що 25.09.2015 до чергової частини Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області надійшов рапорт ДІМ СДІМ Приморського РВ ОСОБА_5 про те, що під час розгляду матеріалів ЖЕО було встановлено, що невстановлені особи невстановленим шляхом заволоділи грошовими коштами ОСОБА_4 в розмірі 14 900,00 грн.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 29.07.2021 у підготовчому судовому засіданні відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури міста Харкова про закриття кримінального провадження 0008644 від 25.09.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження 0008644 від 25.09.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, повернуто до Харківського управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області для проведення досудового розслідування.

У подальшому постановою дізнавача про зміну кваліфікації кримінального правопорушення від 12.05.2023 правову кваліфікацію було змінено з ч. 1 ст. 190 КК України на ч. 2 ст. 190 КК України. В обґрунтування зміни кваліфікації у постанові зазначено, що кримінально-протиправне діяння вчинено за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_6 , якому належить банківська картка, та невідомою особою.

Відповідно до диспозиції норми ч.2 ст. 190 КК України, передбачене цією статтею кримінальне правопорушення - заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство) являється злочином з формальним складом. Водночас однією з кваліфікуючих ознак складу такого кримінального правопорушення як щахрайство виступає завдання значної шкоди потерпілому. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що клопотання ОСОБА_4 про визнання його цивільним позивачем залишилося не розглянутим у визначеному нормами кримінально-процесуального закону порядку.

Оскільки відповідно до норми ст. 90 КПК України, рішення національного суду або міжнародної судової установи, яке набрало законної сили і ним встановлено порушення прав людини і основоположних свобод, гарантованих Конституцією України і міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, має преюдиціальне значення для суду, який вирішує питання про допустимість доказів, при розгляді скарги не надає оцінку доданому до матеріалів рішенню Приморського районного суду м. Одеси від 22.10.2024 у справі № 522/13391/22, яке на даний час не набрало законної сили. Водночас його наявність повинна сигналізувати про необхідність ретельного з`ясування фактичних обставин заподіяння шкоди потерпілому у рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Постановою слідчого про зміну кваліфікації кримінального правопорушення від 14.11.2024 змінено правову кваліфікацію кримінального провадження з ч. 2 ст. 190 КК України на ч. 3 ст. 190 КК України. В обґрунтування зміни кваліфікації у постанові зазначено, що під час досудового розслідування було встановлено, що невстановлена особа заволоділа грошовими коштами за допомогою засобу телефонного зв`язку (вішингу) та методів соціальної інженерії.

Отже слідчий суддя вбачає, що перекваліфікація повинна бути перевірена на предмет можливої помилки в кваліфікації.

Стороною обвинувачення у даному кримінальному провадженні, в якому досудове розслідування триває понад 9 років, жодній особі не повідомлено про підозру, як і не прийнято рішення про його закриття в порядку ст. 284 КПК України.

Отже, наведене дає підстави для висновку, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0008644 від 25.09.2015 проводиться з порушенням однієї із засад кримінального провадження, а саме - розумності строків.

Враховуючи, що заявником у клопотанні порушується питання щодо недотримання стороною обвинувачення розумних строків у кримінальному провадженні, слідчий суддя бере до уваги практику Європейського суду з прав людини з питань застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) в частині оцінки розумності строку проведення досудового слідства.

Статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року передбачено, що кожен має право при розгляді будь-якого пред`явленого йому кримінального обвинувачення бути судимим без невиправданої затримки (п.п. «с» п. 3).

Розумність строків відповідно до ст. 7 КПК України, є однією із загальних засад кримінального провадження.

У контексті «розумного» строку судового розгляду, у своєму рішенні «Поліщук проти України» (заява № 21231/04) від 15.10.2009 ЄСПЛ визнав порушення ст. 6 параграфу 1 Конвенції і зазначив, що «Відповідно ст. 6 параграфу 1 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення (п. 19).

З аналізу практики ЄСПЛ щодо тлумачення положення «розумний строк» вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродньо встановлювати один строк у конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі «Броуган та інші проти Сполученого Королівства» (заява № 11386/85) від 29.11.1988).

У контексті кримінального провадження, Конституційний Суд України, у своєму рішенні від 30.01.2003 (справа про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора) відзначив, що «поняття розумний строк досудового слідства є оціночним, тобто таким, що визначається у кожному конкретному випадку з огляду на сукупність усіх обставин вчинення і розслідування злочину». Визначення розумного строку досудового слідства залежить від багатьох факторів, включаючи обсяг і складність справи, кількість слідчих дій, число потерпілих та свідків, необхідність проведення експертиз та отримання висновків тощо. Але за будь-яких обставин строк досудового слідства не повинен перевищувати меж необхідності. Досудове слідство повинно бути закінчене у кожній справі без порушення права на справедливий судовий розгляд і права на ефективний засіб захисту, що передбачено ст. ст. 6, 13 Конвенції.

У п. 253 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04) від 21.04.2011 йдеться: «Суд зазначає, що момент, з якого ст. 6 починає застосовуватись до «кримінальних» питань, залежить від обставин справи. Провідне місце, яке займає в демократичному суспільстві право на справедливий судовий розгляд, спонукає Суд віддавати перевагу «сутнісній», а не «формальній» концепції «обвинувачення», про яке йдеться у п. 1 ст. 6» (п. 62 рішення ЄСПЛ у справі «Шубінський проти Словенії» (заява № 19611/04) від 18.01.2007).

У справі «Антоненков проти України» Європейський суд наголосив, що «розумність тривалості провадження має бути оцінена в світлі конкретних обставин справи з врахуванням критеріїв, напрацьованих Європейським судом, зокрема складності справи та поведінки заявника і відповідних державних органів. Крім того, також має прийматись до уваги характер процесу та значення, яке він мав для заявника (рішення у справі «Антоненков та інші про України» (заява N 14183/02) від 22.11.2005, остаточне).

Обов`язковість урахування цілої низки конкретних обставин справи при визначенні розумності строку у кримінальному провадженні зумовила також необхідність вироблення ЄСПЛ переліку взаємопов`язаних критеріїв, які сформовано, зокрема, у рішення ЄСПЛ у справі «Кениг проти Федеративної республіки Німеччини» (заява № 25629/94). Відповідно до п. 99 цього Рішення: «розумний строк розгляду в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод оцінюється з огляду на обставини справи. Вивчаючи розумність строків кримінального процесу, суд звертає увагу inter alia (поміж іншим) на складність справи, поведінку заявника та рух справи в адміністративних органах і судах. Однак, затримки, викликані труднощами справи й поведінкою заявника, самі по собі не виправдовують тривалість судового розгляду. Головна причина полягає в процесі ведення справи, тобто саме способі реалізації уповноваженими суб`єктами своїх повноважень». Аналогічна позиція висловлена і у п. 116 рішення ЄСПЛ у справі «Вергельський проти України» (заява № 19312/06) від 12.03.2009, рішення у справі «Фрідленд проти Франції» (заява № 30979/96) від 27.06.2000, п. 67 рішення у справі «Пелісьє і Сассі проти Франції» (заява № 25444/94) від 25.03.1999, рішення у справі «Філіс проти Греції» (заява № 26713/05) від 27.08.1991.

Поряд з вищевикладеним, слідчий суддя приймає до уваги і критерії для визначення розумності строків кримінального провадження, передбачені ч. 3 ст. 28 КПК України, згідно з якими, критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: 1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; 2) поведінка учасників кримінального провадження; 3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Стороною обвинувачення не підтверджено і не наведено аргументів, які б свідчили про особливу чи виняткову складність провадження, так само, не наведено відомостей, які б свідчили про наявність об`єктивних перешкод або труднощів у розслідуванні цього кримінального провадження.

Тобто, стороною обвинувачення не наведено обставин, що перешкоджали здійснити раніше процесуальні дії у даному кримінальному провадженні.

Викладене вище свідчать про необхідність наголошення на дотриманні органом досудового розслідування розумних процесуальних строків для вчинення всіх необхідних слідчих (розшукових) дій, процесуальних дій та вжиття заходів забезпечення кримінального провадження у розумні строки, оскільки досудове розслідування здійснюється повільно без достатніх правових підстав та вагомих аргументів для цього.

Відповідно до ст. ст. 36, 40 КПК України прокурор та слідчий є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень - забороняється.

Тобто способи судового контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою, яка передбачає, в тому числі, чіткий розподіл повноважень і недопустимість заміщення слідчим суддею, як і судом, функцій органів державного обвинувачення та досудового розслідування (див. постанову ВП ВС від 04.04.2019 у провадженні № 11-945сап18).

Системний аналіз зазначених вище положень законодавства, а також усталена практика Верховного Суду, у тому числі в постановах від 15.10.2019 у справі № 303/1679/18; від 18.10.2019 у справі № 757/37346/18; від 29.01.2020 у справі № 263/2612/19; від 25.03.2020 у справі № 757/5607/19; від 29.04.2020 у справі № 757/25205/19 та від 24.12.2020 у справі № 757/23781/20, дають підстави вважати, що слідчий суддя уповноважений встановлювати процесуальні строки для закінчення досудового розслідування та прийняття одного з рішень, передбачених ст. 283 КПК України.

Таким чином слідчий суддя наділений повноваженнями встановлювати процесуальні строки для закінчення досудового розслідування, про що детально зазначено вище, вказані дії не є та не можуть бути втручанням в дискреційні повноваження слідчого та прокурора, так як слідчий суддя лише встановлює строк, з урахуванням обставин конкретного кримінального провадження, для прийняття одного з рішень, передбачених ст. 283 КПК України, а не зобов`язує сторону обвинувачення прийняти конкретне процесуальне рішення щодо закінчення досудового розслідування.

Одночасно слідчий суддя враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачені цим Кодексом, а також те, що відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Таким чином, слідчий суддя розглядає скаргу в межах вимог її заявника.

На підставі наведеного вище, виходячи із загальних засад кримінального провадження, з метою виконання його завдань в рамках належних правових процедур, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню шляхом зобов`язання слідчого СВ ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 провести досудове розслідування у розумні строки із вчиненням всіх необхідних слідчих дій та вжиттям заходів для проведення всіх необхідних процесуальних дій, спрямованих на досягнення завдань кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 26, 28, 113, 114, 116, 303-309 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Скаргу задоволити.

Зобов`язати слідчого СВ ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 провести досудове розслідування у розумні строки із вчиненням всіх необхідних слідчих дій та вжиттям заходів для проведення всіх необхідних процесуальних дій, спрямованих на досягнення завдань кримінального провадження.

Матеріали кримінального провадження № 0008644 від 25.09.2015 повернути до Харківського районного управління поліції № 2 ГУ НП в Харківській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 04.08.2025 о 11:05.

Слідчий суддя ОСОБА_1