Справа №638/7599/25
Провадження № 1-в/638/506/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року м.Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_4 про звільнення від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

в с т а н о в и в:

25 квітня 2025 року начальник Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про звільнення від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання за вироком Карлівського районного суду Полтавської області за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 125 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що за цим вироком ОСОБА_5 засуджено, за епізодом від 3 лютого 2021 року за таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане із проникненням у житло, в умовах воєнного стану, за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання у виді громадських робіт за вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 14 лютого 2024 року більш суворим у виді позбавлення волі, визначивши покарання у вигляді 5 років позбавлення волі; - за ч.1 ст. 125 КК України у вигляді 160 годин громадських робіт; - на підставі ч.1 ст. 71 КК України, з урахуванням ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання до призначеного покарання невідбутого покарання за вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 14.02.2024, остаточно призначивши покарання у виді п?яти років і двадцяти днів позбавлення волі.

Оскільки Законом №3886-ІХ вчинення крадіжок в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано, тому начальник Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_4 просив суд звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання за вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 14 лютого 2024 року за епізодом, який мав місце 03 лютого 2024 року, у зв`язку з усуненням караності діяння. Також на підставі п.14 ч. 1 ст. 537 КПК України просить визначити порядок виконання покарання у виді громадських робіт за вироком Карлівського районного суду Полтавської області від14.02.2024, яке було поглинуте як менш суворе покарання , більш суворим покаранням, призначеним за ч. 4 ст. 185 КК України на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, та вирішити питання про сумніви та протиріччя при виконанні вироку Карлівського районного суду Полтавської області від 02 липня 2024 року, а саме визначити остаточний строк покарання засудженому ОСОБА_5 та порядок його виконання.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання.

Засуджений в судовому засіданні клопотання колонії підтримав та просив задовольнити.

Представник Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» зазначив, що установа підтримує клопотання у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та оглянувши особову справу засудженого, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 02.07.2014 ОСОБА_5 засуджено, за епізодом від 3 лютого 2024 року за таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане із проникненням у житло, в умовах воєнного стану, за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання у виді громадських робіт за вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 14 лютого 2024 року більш суворим у виді позбавлення волі, визначивши покарання у вигляді 5 років позбавлення волі; - за ч.1 ст. 125 КК України у вигляді 160 годин громадських робіт; - на підставі ч.1 ст. 71 КК України, з урахуванням ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання до призначеного покарання невідбутого покарання за вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 14.02.2024, остаточно призначивши покарання у виді п?яти років і двадцяти днів позбавлення волі.

Вирок набрав законної сили 22 серпня 2024 року.

На теперішній час ОСОБА_5 відбуває покарання за цим вироком в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)».

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, передбачене п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зроблено висновок, що Закон України № 3886-IX від 18.07.2024, яким унесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст.58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Зі змісту вироку Карлівського районного суду Полтавської області від 02.07.2024, ОСОБА_5 засуджено за епізодом від 03.02.2024 року за таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане із проникненням у житло, в умовах воєнного стану, на суму 987,50 грн. за ч. 4 ст. 185 УКК України

Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3028,00 грн.

На день вчинення крадіжки згідно з вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 02.07.2024 , за епізодом від 03.02.2024 року, вартість викраденого майна складала суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для працездатних осіб.

Таким чином, діяння, вчинене ОСОБА_5 03.02.2024 наразі не може вважатися кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого передбачено саме кримінальну відповідальність 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

За таких обставин, клопотання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» щодо засудженого ОСОБА_5 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а засуджений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільненню від покарання, призначеного вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 02 липня 2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

Відповідно виключенню з вироку Карлівського районного суду Полтавської області від 02 липня 2024 року підлягають посилання на приписи ч. 4 ст. 70 КК України про призначення покарання шляхом поглинання менш суворого покарання у виді громадських робіт за вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 14.02.2024 більш суворим у вигляді позбавлення волі;

При цьому міра покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за цим вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 02 липня 2024 року за ч. 1 ст. 125 КК України становить 160 годин громадських робіт.

При вирішенні на підставі п.14 ч.1 ст.537 КПК України питання про порядок виконання покарання у виді громадських робіт, призначеного за вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 14.02.2024, та усунення сумнівів, пов`язаних з виконанням вироку Карлівського районного суду Полтавської області від 02.07.2024, а саме визначення остаточного сроку покарання та порядку його виконання, суд виходить з наступного.

Після звільнення ОСОБА_5 на підставі ч. 2 ст. 74 КК України від покарання, призначеного вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 02.07.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, а також виключення з вироку Карлівського районного суду Полтавської області від 02.07.2024 посилання на приписи ч. 4 ст. 70 КК України про призначення покарання шляхом поглинання менш суворого покарання у виді громадських робіт за вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 14.02.2024 більш суворим у вигляді позбавлення волі, яке на теперішній час відбуває засуджений, останній залишається одночасно засудженим до покарання у виді 160 годин громадських робіт року обмеження волі за вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 02.07.2024 за ч. 1 ст. 125 КК України та до покарання у виді 170 годин громадських робіт за вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 14.02.2024 за ч. 1, ч.2 ст. 125 КК України.

Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.07.2023 «Про практику призначення судами кримінального покарання» за наявності щодо засудженого вироку, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, суд за місцем виконання цього вироку зобов`язаний визначити порядок застосування покарання за всіма вироками відповідно до ст. 71 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Призначаючи покарання за кількома вироками, суд повинен визначити вид і розмір основного й додаткового покарань за знову вчинений злочин (злочини), а потім повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст. 71 КК України. Остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком. (п. 25 ПП ВСУ № 7).

Враховуючи, що ОСОБА_5 будучи засудженим вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 14.02.2024 до 170 годин громадських робіт, до повного відбуття покарання за цим вироком, а саме 02.03.2024 року вчинив нове кримінальне правопорушення, за яке засуджений вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 02.07.2024 за ч. 1 ст. 125 КК України до 160 годин громадських робіт, тому до покарання за новим вироком від 02.07.2024 року суд частково приєднує невідбуту частину покарання за вироком від 14.02.2024, з урахуванням положень ч. 2 ст. 56 КК України, визначивши остаточне покарання у вигляді 240 годин громадських робіт.

Щодо вирішення питання про порядок відбуття покарання за вироком вироку Карлівського районного суду Полтавської області від 02.07.2024, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями ст. 36 КВК України покарання у виді громадських робіт відбувається за місцем проживання засудженого або в межах міста чи області, в яких він проживає. Виконання покарання у виді громадських робіт здійснюється на основі участі засуджених у суспільно корисній праці і контролю за їхньою поведінкою відповідно до вимог цього Кодексу. Контроль за виконанням покарання у виді громадських робіт покладається на уповноважений орган з питань пробації. Судове рішення приводиться до виконання не пізніше десятиденного строку з дня набрання судовим рішенням законної сили або звернення його до виконання.

Таким чином, враховуючи положення ч. 2 ст. 74 КК України, засуджений підлягає негайному звільненню від покарання у виді позбавлення волі, з подальшим відбуванням покарання у виді громадських робіт відповідно до ст. 36 КВК України.

Керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_4 про звільнення від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 02 липня 2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

Вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 02 липня 2024 року за ч. ч. 1 ст. 125 КК України - до 160 годин громадських робіт.

Виключити з вироку Карлівського районного суду Полтавської області від 02 липня 2024 року посилання на приписи ч. 4 ст. 70 КК України про призначення покарання шляхом поглинання менш суворого покарання у виді громадських робіт за вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 14.02.2024 більш суворим у вигляді позбавлення волі;

Порядок виконання вироку Карлівського районного суду Полтавської області від 02 липня 2024 року за ч. 1 ст. 125 КК України та Карлівського районного суду Полтавської області від 14.02. 2024 року за ч. 1 ст. 125 КК України щодо ОСОБА_5 , 1982 р.н., визначити наступним чином:

на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до невідбутої частини покарання за вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 14.02.2024 року остаточно призначити покарання у вигляді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт.

Після набрання цією ухвалою законної сили зобов`язати Державну установу «Олексіївська виправна колонія (№25)» направити її копію разом з розпорядженням про набрання нею законної сили для подальшого виконання вказаного покарання відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та копією вироків Карлівського районного суду Полтавської області від 02 липня 2024 року за ч. 1 ст. 125 КК України та Карлівського районного суду Полтавської області від 14 лютого 2024 року за ч. 1 ст. 125 КК України, до територіального органу пробації за місцем мешкання вказаного засудженого, до якого він планує звільнятись.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим у той же строк з дня отримання копії ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 12 травня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1