Дата документу 30.04.2025 Справа № 334/419/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №334/419/23 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/335/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула 30 квітня 2025 року у місті Запоріжжі в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Запоріжжя, є громадянином України, має вищу освіту, працює головним інженером ВКФ «МОТОР», має на утриманні неповнолітніх дітей, 2007 та 2018 років народження, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник-адвокат ОСОБА_9 звернулися до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на вирок Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 10 жовтня 2024 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.125 КК України і призначено йому покарання:

- за ч.1 ст.125 КК України у виді п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850, 00 грн.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 про стягнення завданої шкоди та витрат на правничу допомогу задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 , в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 1 000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 , витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить оскаржуваний вирок суду скасувати та кримінальне провадження щодо нього закрити у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення його винуватості в суді, та із вичерпанням можливості їх отримати.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що не погоджується з висновком суду про те, що його доводи стосовно того, що він не спричиняв тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , спростовуються показаннями самого потерпілого, свідків, дослідженим висновком експертизи та відеозаписом.

Так, обвинувачений вважає, що поза увагою суду залишилось те, що свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , кожен окремо під час їхнього допиту у судовому засіданні спростували показання потерпілого ОСОБА_8 про те, що обвинувачений спричинив йому легкі тілесні ушкодження, та підтримали саме версію обвинуваченого щодо подій, які відбувалися.

Також, суд у вироку не навів жодного обґрунтування чому він не врахував показання вищевказаних свідків, а фактично надав перевагу показанням свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , які є членами правління ОСББ, та з якими у обвинуваченого постійно виникають конфлікти.

Обвинувачений наполягає на тому, що під час словесного конфлікту з ОСОБА_8 він не наносив останньому жодних ударів, оскільки вони схопилися за коміри курток та стали штовхати один одного, після чого їх майже одразу розборонили, а тілесні ушкодження потерпілий міг отримати раніше, коли заважав розвантажувати будматеріали.

Таким чином, в порушення вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України, суд в оскаржуваному вироку не навів мотиви неврахування ним окремих доказів, на які посилався захист.

Окрім цього, обвинувачений зазначає про те, що відеозапис, який був наданий свідком ОСОБА_23 , на підтвердження його винуватості, є очевидно недопустимим доказом у зв`язку із суттєвим порушенням умов здійснення процесуальних дій щодо його отримання.

Проте, суд необґрунтовано дослідив даний недопустимий доказ, та в порушення вимог ч.2 ст.86 КПК України, послався на нього у судовому рішенні, що суттєво вплинуло на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого.

Виходячи з вищевикладеного, оскаржуваний вирок неможна вважати законним, обґрунтованим та вмотивованим, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржуваний вирок суду скасувати та кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що під час судового розгляду винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та інші обставини, передбачені ст. 91 КПК України, та зазначені за текстом обвинувального акту як встановлені, свого підтвердження не знайшли.

Так, обставинам, що інкримінуються ОСОБА_6 , передували тривалі конфліктні стосунки між останнім і його дружиною з одного боку та групою «ініціативних» мешканців будинку АДРЕСА_2 , до якої входять більшість свідків обвинувачення, які є діючими та колишніми членами правління ОСББ Едем 51/53 на чолі із діючим головою Фоменко, та потерпілий з іншого боку.

Зазначені конфліктні стосунки викликані бажанням та фактичними діями обвинуваченого, спрямованими на поліпшення благоустрою прибудинкової території спільного багатоквартирного будинку, про що зазначають і члени «ініціативної» групи, та бажанням керівництва ОСББ контролювати у будь-який спосіб здійснення такого благоустрою, при тому, що всі поліпшення на благо мешканців будинку обвинувачений здійснює за власні кошти, має для цього відповідний обсяг технічних знань та здібність.

Допитані під час судового розгляду в якості свідків мешканці будинку АДРЕСА_2 , що не входять до «ініціативної» групи, та мешканці сусіднього з ним багатоквартирного будинку, виключно позитивно та схвально висловилися щодо дій обвинуваченого ОСОБА_24 , спрямованих на здійснення благоустрою прибудинкової території, надали суду протилежну, проте виключно позитивну характеристику обвинуваченому як сусіду, чоловіку та батьку.

Так, 31 жовтня 2022 року стався конфлікт, а саме дружина обвинуваченого вислухала на свою адресу безліч образ та погроз з боку потерпілого, його дружини та членів «ініціативної» групи, у зв`язку із чим у телефонному режимі поскаржилась своєму чоловікові ( ОСОБА_6 ), який в той час був поза межами міста.

До приїзду обвинуваченого на місце події обидві конфліктуючі сторони по декілька разів викликати поліцію, та співробітники поліції, в свою чергу, опитали громадян і склали протокол огляду місця події із додатками у виді фототаблиці, який у подальшому було надано прокурором в якості доказу у цій справі.

Коли обвинувачений ОСОБА_6 приїхав у двір свого будинку та намагався з`ясувати, хто з учасників конфлікту ображав його дружину у присутності його неповнолітньої дитини, з`ясувалося, що цією особою був саме потерпілий ОСОБА_25 .

Звернувшись до потерпілого із запитанням, чи дійсно саме він ображав дружину обвинуваченого ОСОБА_24 , потерпілий ОСОБА_25 відповів провокаційно.

Своєю провокаційною відповіддю та попередньою непристойною поведінкою по відношенню до свідка ОСОБА_26 , потерпілий ОСОБА_25 змусив обвинуваченого ОСОБА_24 схопити його за комір верхнього одягу, у відповідь на що потерпілий ОСОБА_25 вчинив аналогічні дії по відношенню до обвинуваченого.

Після нетривалого трясіння один одного за верхній одяг, обвинувачений та потерпілий були розтягнуті присутніми.

Надаючи оцінку показанням допитаних у судовому засіданні осіб, суд першої інстанції не врахував, що невідповідності у показаннях щодо обставин досліджуваної події наявні як серед допитаних, що підтверджують версію подій потерпілого Компанійця, так і серед допитаних, що підтверджують версію подій, повідомлену обвинуваченим ОСОБА_24 .

Під час оцінки письмових доказів, наданих стороною обвинувачення в оскаржуваному вироку судом залишено поза увагою ознаки явної недопустимості таких доказів, як протокол огляду місця події від 31 листопада 2022 року, протокол огляду предмета від 01 листопада 2022 року та постанова про визнання речовим доказом диску з відеозаписом.

На думку захисника, якщо навіть брати до уваги відеозапис, зроблений свідком ОСОБА_27 , то, виходячи з його змісту, неможливо у категоричній та стверджувальній формі говорити про те, що під час сутички між потерпілим ОСОБА_28 та обвинуваченим ОСОБА_24 відбувся фізичний контакт правої руки обвинуваченого з лівою рукою чи головою потерпілого, та правої ноги обвинуваченого з лівим стегном потерпілого, наслідком яких могли бути отримані виявлені у потерпілого тілесні ушкодження, визначені висновком експерта № 1728п від 01 листопада 2022 року. Не зважаючи на це, зазначений відеозапис покладено в основу оскаржуваного вироку як доказ, що підтверджує факт спричинення тілесних ушкоджень обвинуваченим.

Таке твердження ґрунтується, в тому числі на підставі показань свідків щодо відсутності на тілі потерпілого будь-яких ушкоджень безпосередньо після сутички з обвинуваченим у поєднанні з висновками, викладеними у зазначеному експертному дослідженні, що не дають відповіді на питання щодо давності утворення тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого Компанійця.

Показання потерпілого Компанійця про кількість і локалізацію отриманих ударів та відомості, зазначені ним у заяві про злочин щодо спричинення йому тілесних ушкоджень невідомою особою, не узгоджуються із висновками судової експертизи та наступними поясненнями судового експерта ОСОБА_29 , оскільки не підтверджують наявність у потерпілого Компанійця струсу головного мозку та пояснюють появу больових симптомів внаслідок загострення хронічної хвороби хребта останнього.

Підтвердженням версії подій, що надана суду стороною обвинувачення, мав бути висновок експерта № 1728п від 01 листопада 2022 року в частині давності утворення у потерпілого Компанійця виявлених під час освідування тілесних ушкоджень. Проте, зазначений висновок експерта такої інформації не містить, що дає підстави у поєднанні із наведеними вище доводами апеляційної скарги стверджувати, про недоведеність під час судового розгляду обставин, викладених в обвинувальному акті, внаслідок недоведеності давності утворення тілесних ушкоджень у потерпілого.

Перелічені обставини щодо суперечностей у показаннях свідків, недопустимості ряду письмових доказів, неузгодженості висновків судової медичної експертизи з відомостями, наданими потерпілим Компанійцем, у своїй сукупності дають підстави стверджувати про недоведеність поза розумним сумнівом за наслідками судового розгляду винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого останньому кримінального проступку за обставин та у спосіб, визначених обвинувальним актом.

Згідно з вироком суду, 31 жовтня 2022 року, приблизно о 18 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись біля будинку №51 по вул. Зелена у м. Запоріжжя, на ґрунті раптово виниклого словесного конфлікту з потерпілим ОСОБА_8 , маючи прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, наніс не менше одного удару кулаком правої руки в ділянку пальців лівої кисті та після чого обома руками схопив за комір та наніс не менше двох ударів правою ногою в область лівого стегна, внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_8 тілесне ушкодження у вигляді синців в ділянці середніх фаланг 2-3 пальців лівої кисті та на внутрішній поверхні лівого стегна в ділянці пахової складки, які кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікував за ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу свого захисника та просив їх задовольнити, а також звернувся із клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України на підставі п.1 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності; прокурора та потерпілого, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг та водночас не заперечували проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, дослідивши подане обвинуваченим клопотання, колегія суддів доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався при розгляді цього провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і правильно кваліфікував дії обвинуваченого.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що під час розгляду провадження в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 свою вину не визнав, суду пояснив, що є мешканцем будинку АДРЕСА_2 , протягом тривалого часу опікується будинком та прилеглою територією, побудував за власні кошти дитячий майданчик, викладає плиткою доріжки тощо; має дозвільні документи на будівництво автостоянки. Оскільки він бажає стати головою ОСББ, на вказаному ґрунті виник конфлікт у нього та його дружини з головою ОСББ ОСОБА_30 та членами правління, які нічого не роблять, не опікуються будинком та прилеглою територією. Маючи дозвільні документи, він у дворі будинку за пів року до подій почав будувати автостоянку, при цьому саме до нього з приводу вказаного будівництва ніхто не звертався. Окремі мешканці провокують конфлікти, викликають поліцію, це було вже неодноразово. Коли його не було вдома, оскільки, коли він вдома до нього ніхто не підходить, вказані особи (члени правління ОСББ та особи, що їх підтримують) при розгрузці будматеріалів почали давити на його жінку, принижувати її на очах у дитини. Вважає, що штучно була створена конфліктна ситуація і провокація, оскільки після вивантаження будматеріалів всі стояли та чекали на нього. Вони дочекались його, він підійшов до ОСОБА_21 та спитав хто ображав його дружину. Був на емоціях, оскільки оскорбляють жінку, провокують, і він не стримався. Коли спитав у ОСОБА_8 : «Ти ображав дружину?», той відповів: «А хоч би і я та виражався нецензурною лайкою». Самоціллю бити потерпілого не було, оскільки коли їх розтягли, він відійшов в сторону і не намагався щось зробити. В подальшому потерпілий та його жінка продовжують створюватись конфліктні ситуації та провокувати, все це робиться задля утримання влади. Вважає, що ситуація була спровокована. Тілесних ушкоджень потерпілому не спричиняв, руками та ногами не бив, вони тягали один одного за коміри курток. У нього було ушкодження на шиї від жінки потерпілого, яка подряпала його нігтями.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що, незважаючи на не визнання своєї вини ОСОБА_6 , вина останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, при викладених у вироку суду обставинах повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Мотивуючи свій висновок про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд першої інстанції послався на докази, що зібрані у встановленому законом порядку, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до приписів ст.94 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_8 суду пояснив, що 31 жовтня 2022 року він з іншими мешканцями будинку, які вважають будівництво ОСОБА_31 автостоянки незаконним, намагався зашкодити вивантаженню будматеріалів, які привезли до двору. При цьому він питав у дружини ОСОБА_32 , на якій підставі здійснюється розгрузка, та чи є на це відповідні документи, на що остання відповіла, що це його не стосується. Більше він з нею не розмовляв, нецензурною лайкою не виражався, не погрожував, не ображав. Коли приїхав ОСОБА_33 , він накинувся на нього та почав бити, наніс 6-7 ударів руками та ногами, в голову по руках та ногах. Чому він накинувся саме на нього з 5-6 чоловіків, які були у дворі, він не знає, можливо тому, що він перешкоджав вивантаженню матеріалів.

Допитана в якості свідка ОСОБА_20 , яка є мешканкою будинку АДРЕСА_2 та головою правління ОСББ вказаного будинку, в судовому засіданні пояснила, що як голова ОСББ вона повинна слідкувати за тим, щоб в будинку дотримувався статуту ОСББ та законодавства. ОСОБА_33 неодноразово їх порушував, оскільки робить у дворі все, що йому заманеться, не питаючи дозволу інших мешканців та ОСББ, у зв`язку з чим, приблизно з 2019 року виникали конфлікти. ОСОБА_33 зайняв підвальне приміщення 70 кв.м та встановив там своє електрообладнання, при цьому ключі від підвалу надала йому саме вона.

31 жовтня 2022 року о 17 год. у двір будинку приїхала вантажівка та привезла будматеріали для будівництва ОСОБА_31 автостоянки. Оскільки вказане будівництво є незаконним, то мешканці будинку вирішили відреагувати, ОСОБА_22 викликала поліцію для того, щоб зупинити будівництво. З приводу вивантаження будматеріалів виникла перепалка. Будматеріали розгрузили, при цьому була присутня дружина ОСОБА_32 - ОСОБА_34 . Приблизно о 17-30 год. приїхала поліція та їм пояснили, що вони не є уповноваженими та порадили викликали слідчо-оперативну групу, після цього було викликано слідчо-оперативну групу, щоб зафіксувати здійснення незаконного будівництва. Працівники поліції, яких вона супроводжувала, склали протоколи, відібрали пояснення, сфотографували надані документи, подивились підвальне приміщення, в якому ОСОБА_35 встановив електрообладнання, після чого поїхали. Коли вона повернулась до мешканців будинку, які стояли біля першого під`їзду, там вже був ОСОБА_33 з друзями та була словесна перепалка. Вона сказала, щоб всі розходилися. Була сварка, бійки не було, словесна перепалка. Люди почали йти, будматеріали, які вивантажили, залишилися там. Всі почали розходитися, щоб не було конфлікту. ОСОБА_33 підскочив до ОСОБА_8 , схватив за куртку та почав бити руками та ногами. При цьому казав, що потерпілий нападав та ображав його дружину. ОСОБА_36 знімала все це на телефон. Також, пояснила, що ОСОБА_33 ображав ОСОБА_37 . Всі почали кричати, щоб ОСОБА_33 зупинився та рознімати їх. Коли все закінчилось, ОСОБА_22 викликала поліцію, щоб зафіксували факт побиття її чоловіка. При цьому свідок ОСОБА_20 охарактеризувала ОСОБА_32 як грамотного чоловіка, який багато робить для будинку за свої гроші, однак він конфліктний та не контактний з мешканцями будинку.

Свідок ОСОБА_21 , який є мешканцем будинку АДРЕСА_2 та членом правління ОСББ, в судовому засіданні суду пояснив, що 31 жовтня 2022 року приблизно о 18 год. йому зателефонувала голова правління ОСББ ОСОБА_38 та попросила, щоб він вийшов у двір, оскільки приїхала вантажівка та у дворі вивантажують будматеріали. Коли він вийшов, біля машини стояли дружина ОСОБА_32 та ОСОБА_39 . Він спитав, що відбувається та чи є дозвіл на проведення робіт у дворі. У дворі було багато народу, машину з водієм, що привіз будматеріали не відпускали та заставляли його загрузити будматеріали назад. Хтось викликав поліцію. Коли приїхала поліція, вони когось опитували, ходили по підвалу потім сказали, щоб ми викликали слідчо-оперативну групу та поїхали. Згодом приїхав ОСОБА_33 з чоловіками. Коли приїхав ОСОБА_33 , він в нього запитав, чи має він відношення до будівництва та чи є в нього дозвіл. На що останній повідомив, що має всі документи, та запитав чи він ображав його дружину? Оскільки поряд була дружина ОСОБА_24 , вона сказала, що її ображав ОСОБА_40 ОСОБА_33 пішов до ОСОБА_8 та спитав останнього: «Ти мою дружину ображав?», на що останній відповів: «А що, як що і я?». Після цього ОСОБА_33 схопив ОСОБА_8 за комір куртки та почав бити, вдарив не менше 2 разів, ОСОБА_40 не падав, а лише пригнувся. Після чого їх розняли.

Свідок ОСОБА_41 , яка є мешканкою будинку АДРЕСА_2 , входить до складу ревізійної комісії ОСББ будинку та є членом правління ОСББ, в судовому засіданні суду пояснила, що 31 жовтня 2022 року після 17 год. вона разом з чоловіком повернулись додому. Коли під`їхали до під`їзду, на прибудинковій території між першим та другим під`їздом було багато мешканців їхнього будинку, голова правління ОСОБА_30 , члени правління та п`ятнадцять або двадцять мешканців будинку. У дворі були вивантажені будматеріали та їй повідомили, що на території двору здійснюється незаконне будівництво. Мешканці будинку були проти цього та вони викликали спочатку поліцію, а потім ОСОБА_22 викликала оперативно-слідчу групу, щоб зафіксувати незаконні дії. Працівники поліції (СОГ) все зафіксували, знімали фото, описували матеріали, проводили огляд підвалу. Потім приїхав ОСОБА_33 з якимись чоловіками. Ткачук підійшов до ОСОБА_21 та став питати, хто погрожував його дружині. Оскільки вона була лише коли складали протокол огляду місця події, то про подальший конфлікт пояснити не змогла.

Свідок ОСОБА_22 , яка є мешканкою будинку АДРЕСА_2 , членом правління ОСББ та дружиною потерпілого, в судовому засіданні суду пояснила, що оскільки вона є членом правління ОСББ, то написала приблизно 20 скарг до районної адміністрації та інших дозвільних органів на незаконні дії ОСОБА_42 , у зв`язку з чим коли приїжджали комісії в неї виникали словесні конфлікти із ОСОБА_43

31 жовтня 2022 року близько 17 год. до їх двору завезли будматеріали для незаконного будівництва. Вийшли мешканці будинку, голова правління та вона з чоловіком, почали говорити, щоб будматеріали не вивантажували. Була присутня дружина ОСОБА_32 ОСОБА_34 , у якої вона вимагала дозвільних документів на будівництво, після чого неодноразово викликалась поліція. Ні вона, ні її чоловік не ображали ОСОБА_43 , не виражались грубою нецензурною лайкою, був лише словесний конфлікт. Коли приїхав ОСОБА_33 , він почав спілкуватися з ОСОБА_44 , та запитав його чи він нападав та ображав його дружину, на що останній відповів що це не він. А ОСОБА_43 сказала, що це ОСОБА_40 ОСОБА_45 пішов до ОСОБА_8 та спитав: «Це ти?», що він на це відповів, вона не чула. Після чого ОСОБА_45 схопив ОСОБА_8 за комір на став наносити удари в живіт, по голові і тулубу та кричати: «Ти ображав мою дружину?», вона підбігла та стала їх рознімати, їй допомогли чоловіки. В подальшому, оскільки чоловік почував себе погано, вона викликала швидку медичну допомогу та поліцію. Видимих слідів побоїв не було, її чоловік скаржився на головний біль.

Свідок ОСОБА_23 , яка є мешканкою будинку АДРЕСА_2 , в судовому засіданні суду пояснила, що їй хтось зателефонував та повідомив, що у двір приїхала машина з будматеріалами та буде розвантажуватись. Вона та інші мешканці будинку вийшли у двір, щоб завадити вивантаженню будматеріалів. Була присутня ОСОБА_43 , яка не надавала дозвільних документів на будівництво та говорила що голова правління не відповідає посаді, конфліктувала з Компанійцями, при цьому вона весь час спілкувалась по телефону та розповідала ситуацію. При цьому ОСОБА_43 виражалася нецензурною лайкою, а Компанійці - ні. Конфлікт тривав приблизно 2 години, неодноразово викликалась поліція. Коли приїхав ОСОБА_33 , він підійшов до ОСОБА_21 та запитав хто ображав його дружину, на що з натовпу хтось крикнув, що це ОСОБА_40 , після чого ОСОБА_33 підійшов до ОСОБА_8 і почалась бійка, при цьому ОСОБА_24 кричав : «Ти ображаєш мою дружину». Що відповідав ОСОБА_40 , вона не чула. Бійку вона знімала на мобільний телефон. Коли бійку розняли, ОСОБА_22 викликала швидку та поліцію.

Свідок ОСОБА_11 , який є мешканцем будинку АДРЕСА_3 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_33 у дворі зробив паркан, сонячні батареї, підготував місце для стоянки авто. 31 жовтня 2022 року бачив, що ОСОБА_40 поставив свою машину на місті, де ОСОБА_33 проводив роботи. На вулиці було приблизно 10 людей, які сварились. ОСОБА_33 приїхав, коли вже було темно на машині з хлопцями. ОСОБА_33 пішов до натовпу та ОСОБА_40 намагався його вдарити, однак він увернувся і він відтягнув ОСОБА_32 від потерпілого. Спричинених тілесних ушкоджень він не бачив, про що говорили ОСОБА_33 з потерпілим не чув. Також, пояснив, що між ОСОБА_46 та ОСОБА_47 були конфлікти.

Свідок ОСОБА_12 , яка з 2016 року є цивільною дружиною обвинуваченого, в судовому засіданні пояснила, що вона була не тільки свідком, а і безпосереднім учасником подій. Так, вона проживає в будинку АДРЕСА_2 з 2016 року, в неї конфліктні відносини з правлінням ОСББ вказаного будинку, оскільки вона вважає їх дії неправомірними - не скликаються збори, заяви від них не приймаються, провокуються постійні сварки, що її обурює. Конфлікти розпочались приблизно з 18 року, коли ОСОБА_33 почав утеплювати їх квартиру; в 2019 році ОСОБА_22 зверталась до поліції із заявою щодо незаконної забудови, яку проводив її чоловік. 31 жовтня 2022 року вона перебувала на дитячому майданчику біля будинку 51 по вул. Зеленій зі своїм сином. Приблизно о 17-00 год. у двір заїхала машина з будматеріалами, які замовив її чоловік. Однак, голова ОСББ ОСОБА_27 , ОСОБА_25 з дружиною та інші заважали вивантажувати будматеріали, підбігли до неї на почали виказувати та сваритися, від чого дитина налякалась та плакала. Після цього викликали поліцію. Поліція приїхала та поїхала. Компанієць та його дружина погрожували їй та висловлювались грубою нецензурною лайкою, казали, що їй та її чоловіку «капець». Що вона відповідала, не пам`ятає. До Компанійців приєднались інші члени ОСББ, була обопільна сварка. Її ображав ОСОБА_40 , на що вона поскаржилась ОСОБА_48 . Коли її чоловік приїхав зі своїми співробітниками, він запитав у неї, чи все гаразд? Запитав у ОСОБА_49 , хто ображав його дружину та звернувся до ОСОБА_8 , який продовжував ображати її та провокувати її чоловіка. На його запитання: «Ти ображав мою дружину?» відповів: «А хоч би і я». Після цього ОСОБА_33 та ОСОБА_40 схопили один одного за грудки, їх розняли та вони пішли додому. Сварка тривала приблизно хвилину, раніше її чоловік не бився. Які тілесні ушкодження отримав ОСОБА_40 , вона не знає. Потім вона звернулась до поліції із заявою щодо Компанієць, було складено протокол. Також, пояснила, що вона не бачила як її чоловік бив ОСОБА_8 , також не бачила як ОСОБА_40 бив її чоловіка.

Свідок ОСОБА_13 , який працює монтажником під керуванням ОСОБА_32 в судовому засіданні пояснив, що 31 жовтня 2022 року ОСОБА_33 , він та ОСОБА_50 працювали на об`єкті в м.Дніпро, ввечері повернулись додому в м.Запоріжжя. заїхали до ОСОБА_32 , коли вийшли з машини, у дворі було приблизно 20 людей. ОСОБА_33 підійшов до дружини, що питав він не чув, потім пішов до натовпу, з якимось чоловіком схопили один одного за грудки, потрясли та все, їх розняли. Щоб ОСОБА_33 наносив удари потерпілому не бачив.

Свідок ОСОБА_14 , який працює разом з ОСОБА_31 , в судовому засіданні пояснив, що 31 жовтня 2022 року ОСОБА_33 , він та ОСОБА_51 працювали на об`єкті в м.Дніпро, ввечері повертались додому в м.Запоріжжя на машині ОСОБА_52 . По дорозі ОСОБА_53 дзвонила його жінка та скаржилась, що у дворі не дають розвантажити будматеріали, та деякі виражаються на неї грубою нецензурною лайкою. Коли приїхали у двір до ОСОБА_32 , він залишився стояти біля машини, на вулиці було темно. ОСОБА_33 пішов до натовпу, про що говорили він не чув. Потерпілий першим схопив ОСОБА_32 за куртку, щоб хтось комусь наносив удари, не бачив. Конфлікт тривав 30 сек.

Свідок ОСОБА_15 , яка є мешканкою будинку АДРЕСА_3 , в судовому засіданні пояснила, що 31 жовтня 2022 року вона з ОСОБА_43 та їх дітьми гуляли на дитячому майданчику у дворі. Ввечері у двір приїхала вантажівка з будматеріалами, вийшли Компанійці та інші мешканці будинку, підійшла ОСОБА_43 та розпочався конфлікт. Через деякий час під`їхав ОСОБА_33 , на нього накинувся ОСОБА_40 , вони потягали один одного за куртки, їх розняли та всі розійшлись. Чи наносили удари один одному ОСОБА_33 та ОСОБА_40 , вона не бачила. Також, пояснила, що у ОСОБА_32 та голови ОСББ їхнього будинку давній конфлікт з приводу посади голови ОСББ. ОСОБА_8 знає давно, ще зі школи. Сім`я ОСОБА_28 дуже конфліктна та з ними в під`їзді ніхто не спілкується.

Свідок ОСОБА_16 , яка є мешканкою будинку АДРЕСА_2 , в судовому засіданні пояснила, що 31 жовтня 2022 року вона з ОСОБА_43 та ОСОБА_54 та їх дітьми гуляли на дитячому майданчику у дворі. Ввечері у двір приїхала вантажівка з будматеріалами, вийшли Компанійці та інші мешканці будинку, які не давали водію вантажівки розгрузити будматеріали. Розпочався конфлікт, ОСОБА_40 виражався нецензурною лайкою в її бік та на ОСОБА_43 , після чого викликали поліцію. На чий виклик приїхала поліція, вона не знає. Згодом приїхав ОСОБА_33 , підійшов до натовпу та спитав: «Хто ображає його дружину? Розбирайтесь зі мною», на що ОСОБА_40 відповів: «А що, є проблеми?». Самої бійки свідок не бачив.

Свідок ОСОБА_17 , яка є мешканкою будинку АДРЕСА_3 , в судовому засіданні пояснила, що 31 жовтня 2022 року вона з ОСОБА_43 , ОСОБА_55 та ОСОБА_56 та їх дітьми гуляли на дитячому майданчику у дворі. Ввечері у двір приїхала вантажівка з будматеріалами, вийшли Компанійці та інші мешканці будинку, які не давали водію вантажівки розгрузити будматеріали. Розпочався конфлікт, ОСОБА_40 виражався нецензурною лайкою в бік ОСОБА_57 . Згодом приїхав ОСОБА_33 , що і у кого він питав, не чула, ОСОБА_40 продовжував висловлюватись нецензурною лайкою. Бійки свідок не бачив.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив, що є мешканцем будинку АДРЕСА_2 , де винаймає квартиру належну родині ОСОБА_32 31 жовтня 2022 року він з дружиною з балкону побачили натовп у дворі, чоловік 20, сварились. Вийшли з дружиною на вилицю та побачили, що на дружину ОСОБА_32 ОСОБА_58 нападають словесно, ОСОБА_40 , який нецензурно лаявся, члени ОСББ та жінки з їхнього будинку. Він з дружиною намагався заступитися за ОСОБА_58 , хвилин через 30 приїхав ОСОБА_35 . Що відбувалось далі, пояснити не зміг, свідком бійки не був.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснила, що є мешканкою будинку АДРЕСА_2 , де з чоловіком винаймає квартиру у родини ОСОБА_32 31 жовтня 2022 року вона з чоловіком з балкону побачили натовп у дворі, чоловік 20, сварились. Вийшли у двір, де ОСОБА_40 та голова ОСББ ображали дружину ОСОБА_32 ОСОБА_58 нецензурною лайкою. Коли приїхав ОСОБА_33 , вона бачила, що він з ОСОБА_47 схопили один одного за куртки та їх розняли. Також, свідок пояснила, що конфлікт між ОСОБА_31 та ОСББ розпочався з того, що ОСОБА_33 розпочав будівництво автостоянки у дворі.

Свідок ОСОБА_19 , який був задіяний в розгрузці будматеріалів на прохання ОСОБА_32 , в судовому засіданні пояснив, що 31 жовтня 2022 року вдень йому зателефонував ОСОБА_33 і запропонував допомогти у розгрузці будматеріалів у його дворі. Після цього приблизно о 17-18 годині він під`їхав у двір до ОСОБА_32 і відразу приїхав ОСОБА_59 . До них підійшла дружина ОСОБА_24 та сказала, що нам не дадуть розгрузити матеріали, оскільки чоловік напідпитку перегородив двір, де повинні були вивантажувати матеріали. Після цього вони дізнались, що вказаний чоловік виражається на її адресу і на адресу ОСОБА_60 нецензурною лайкою. Вони стали підходити до потерпілого, який відштовхнув ОСОБА_60 , а останній взяв його за воріт і потерпілий впав з бордюру, після чого він та чоловік похилого віку їх розборонили та відвели ОСОБА_60 в сторону. Також, свідок пояснив, що ОСОБА_24 просив, щоб потерпілий вибачився перед його дружиною, однак останній продовжував виражатися грубою нецензурною лайкою як на адресу ОСОБА_32 так і на адресу його дружини. Бійку свідок не бачив, пояснити як потерпілий впав з бордюру (спиною, на бік тощо), свідок не зміг.

Також, судом досліджено такі письмові докази:

- висновок судово-медичного експерта №1728п від 30 листопада 2022 року, відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_8 , 1978 року народження, виявлені синці в ділянці середніх фаланг 2-3 пальців лівої кисті та на внутрішній поверхні лівого стегна в ділянці пахової складки, які як кожен окремо, так і у сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження у відповідності до пп. 2.3.26. 2.3.5. «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6.

Всі виявлені у потерпілого тілесні ушкодження утворилися за механізмом тупої травми, тобто від дії тупого твердого предмета (предметів). Індивідуалізуючі ознаки травмуючого предмета (предметів) в ушкодження не відобразилися, що не дозволяє вказати конкретний вид травмуючого предмета, в тому числі ніж, вказаний у питанні дізнавача.

У вигляді тілесних ушкоджень на тілі потерпілого відобразилося не менше трьох травматичних впливів;

- відеозапис, який становить 1 хвилину 25 сек., наданий свідком ОСОБА_23 , з якого убачається, що проходить обопільна лайка та ОСОБА_33 запитує: «Чому ти кидаєшся на жінку? Прийди до мене і поговоримо». Фоном сваряться жінки. ОСОБА_61 при цьому виражається нецензурною лайкою на адресу дружини ОСОБА_24 . ОСОБА_33 схопив останнього за куртку та наніс декілька ударів (точну кількість не визначити, оскільки натовп закриває ОСОБА_32 та ОСОБА_8 та вони переміщуються і не охоплюються камерою) при цьому ОСОБА_33 супроводжує свої дії словами: «На баб він кидається», і протягом всього відеозапису ще декілька разів повторює дану фразу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що докази сторони обвинувачення, вказані вище, у своїй сукупності підтверджують поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_6 вищевказаного кримінального правопорушення та, водночас, спростовують версію сторони захисту щодо непричетності ОСОБА_6 до інкримінованого йому правопорушення.

Так, з показань потерпілого ОСОБА_62 та свідків: ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , а також з дослідженого судом відеозапису убачається, що ОСОБА_6 в ході виниклого словесного конфлікту з ОСОБА_63 наніс останньому не менше двох ударів у різні частини тіла, чим, відповідно до висновку експерта №1728п від 30 листопада 2022 року, спричинив потерпілому легкі тілесні ушкодження.

Локалізація отриманих потерпілим ушкоджень, згідно з вказаним висновком, в цілому відповідає відомостям, про які зазначили допитані свідки та потерпілий, стосовно локалізації нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим потерпілому.

При цьому, показання потерпілого та вищезазначених свідків є логічними, послідовними й такими, що узгоджуються між собою та з письмовими доказами.

Як вірно звернув увагу суд у вироку, вказаним подіям передував тривалий конфлікт між мешканцями будинку, зокрема між головою ОСББ та членами правління з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_6 та його дружиною з іншого. Так, 31 жовтня 2022 року вкотре виник конфлікт між мешканцями будинку та дружиною обвинуваченого, в ході якого останній були висловлені образи зі сторони потерпілого, та надалі учасником конфлікту став також і обвинувачений, що підтверджується показаннями свідків та дослідженим відеозаписом, з якого убачається провокаційна поведінка потерпілого по відношенню до обвинуваченого та його дружини.

Перевіряючи доводи обвинуваченого ОСОБА_6 щодо ненадання оцінки судом показанням свідків: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які, на думку обвинуваченого, підтримали версію подій сторони захисту та вважали, що обвинувачений не спричиняв потерпілому тілесних ушкоджень, колегія суддів звертає увагу на таке.

Так, свідки: ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , пояснили суду, серед іншого, про те, що не були свідками безпосередньо бійки між обвинуваченим та потерпілим.

Таким чином, ці свідки ані спростували, ані підтвердили факту спричинення обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілому.

Суд обґрунтовано поставився критично до показань свідка ОСОБА_19 про перебування потерпілого в стані сп`яніння та падіння з бордюру, оскільки такі показання суперечать всім іншим доказам, серед іншого і відеозапису.

Також суд обґрунтовано не прийняв показання свідка ОСОБА_12 , яка є дружиною обвинуваченого, та була учасником конфлікту, а також свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які працюють разом із обвинуваченим ОСОБА_6 , оскільки показання вказаних осіб не узгоджуються з іншими доказами у провадженні, та на думку колегії суддів вказані показання обумовлені зацікавленістю зазначених свідків у сприятливому для обвинуваченого вирішенні провадження.

Отже, доводи обвинуваченого про те, що він не спричиняв потерпілому тілесних ушкоджень, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження, та спростовуються наявними в провадженні доказами, вказаними вище, зокрема і висновком судово-медичного експерта №1728 п від 30 листопада 2022 року щодо наявності у потерпілого тілесних ушкоджень.

Відсутність у висновку експерта відомостей про давність виниклих тілесних ушкоджень у потерпілого (на що звертає увагу сторона захисту), на думку колегії суддів, не свідчить про неналежність зазначеного доказу, та не спростовує висновків суду першої інстанції.

Цей висновок оцінювався судом у сукупності з іншими доказами, згідно з якими, іншого пояснення походження виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень, відображених у висновку експерта, ніж отримання зазначених ушкоджень потерпілим при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, немає.

Доводи сторони захисту про недопустимість визнання в якості доказу відеозапису, який був наданий свідком ОСОБА_23 , не є слушними, з огляду на таке.

В матеріалах кримінального провадження міститься клопотання представника потерпілого адвоката ОСОБА_64 про долучення доказів до матеріалів провадження та відтворення їх у судовому засіданні. Зі змісту клопотання убачається, що представник потерпілого просив суд долучити до матеріалів кримінального провадження флеш-носій, на якому міститься відеозапис подій, що мали місце 31 жовтня 2022 року за участю обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_8 , та дослідити його в ході судового розгляду.

Додатково представником потерпілого до вказаного клопотання долучено відповідну письмову згоду свідка ОСОБА_23 , а також документи, що посвідчують особу свідка.

Крім того, представник потерпілого окремо звернула увагу на те, що такий відеозапис був відкритий сторонам провадження, в порядку ст. 290 КПК України, під час досудового розслідування.

Також, матеріали провадження не містять будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про те, що цей відеозапис було змонтовано. Вказаний відеозапис був предметом безпосереднього дослідження суду першої інстанції.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів не убачає підстав для визнання вищевказаного відеозапису недопустимим доказом.

Не убачає колегія суддів підстав для визнання недопустимими інших доказів, на які вказує захисник, а саме: відомостей з протоколу огляду місця події, протоколу огляду предмета, постанови про визнання речовим доказом, оскільки жодних істотних порушень кримінального процесуального законодавства при отриманні цих доказів не встановлено.

Посилання захисника на показання певних свідків, які зазначили про те, що не бачили на тілі потерпілого будь-яких ушкоджень одразу після сутички між потерпілим та обвинуваченим, що на думку сторони захисту свідчить про те, що обвинувачений не наносив жодних ударів потерпілому, не є слушними, з огляду на таке.

Як зазначено вище, факт спричинення потерпілому тілесних ушкоджень підтверджується вищевказаним висновком експерта.

В свою чергу, потерпілий та певна частина свідків зазначили про те, що тілесні ушкодження наносив потерпілому ОСОБА_65 саме обвинувачений ОСОБА_6 .

Те, що свідки, на яких посилається сторона захисту, не бачили на потерпілому тілесних ушкоджень на місці події, одразу після сутички останнього з обвинуваченим, само по собі не свідчить про те, що таких ушкоджень при викладених в обвинувальному акті та вироку суду обставинах не могло бути, з огляду і на те, що подія відбувалась у темну пору доби.

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з наведеним висновком експерта, потерпілий отримав тілесні ушкодження у виді синців в ділянці середніх фаланг 2-3 пальців лівої кисті та на внутрішній поверхні лівого стегна в ділянці пахової складки.

Те, що, виходячи з досліджених доказів, конфлікті ситуації раніше виникали у обвинуваченого із потерпілим та деякими свідками обвинувачення, само по собі не може безумовно свідчити про недостовірність показань останніх.

Крім того, свідки надавали свої показання під присягою та попереджалися про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання.

Протягом здійснення кримінального провадження жодна зі сторін не довела недостовірність таких показань в порядку, визначеному ст.96 КПК України.

Таким чином, суд повно, всебічно і об`єктивно дослідив всі обставини провадження, надав правильну оцінку всім наданим сторонами доказам.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції фактичним обставинам провадження відповідають та ґрунтуються на досліджених судом безпосередньо доказах, які є належними, допустимими та достатніми для прийняття відповідного рішення.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено з дотриманням вимог ст.65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості та фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, особи винного. Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, судом не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає оскаржуваний вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим і підстав для задоволення апеляційних скарг сторони захисту не убачає, оскільки доводи, викладені в цих скаргах, правильності висновків суду не спростовують.

Разом з тим, відповідно до положень ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження (п.1 ч.2 ст.284 КПК України).

За правилами ч.8 ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п.1 ч.2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною третьою статті 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Аналіз статей 284-288 КПК України дає підстави для висновку, що підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження з цих підстав.

Отже, наявність саме цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Зазначене кореспондується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 липня 2021 року справа № 552/5595/18, провадження № 51-5289км19, де суд зазначив, що доводи в касаційній скарзі про те, що невизнання особою своєї вини та заперечення факту вчинення злочинів, передбачених відповідними статтями КК України, позбавляло суд апеляційної інстанції можливості звільнити його від кримінальної відповідальності на підставах, визначених п.3 ч.1 ст.49 КК України, та закрити кримінальне провадження відповідно до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, є необґрунтованими.

За змістом статей 284-288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність таких умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Таким чином, враховуючи позицію обвинуваченого, який хоча і заперечував свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, проте сам звернувся до апеляційного суду із клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, яке підтримав в судовому засіданні та наполягав на його задоволенні, колегія суддів вважає за можливе вказане клопотання задовольнити, виходячи з такого.

Санкція ч.1 ст.125 КК України, в редакції, чинній на час вчинення кримінального правопорушення, передбачала покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.

В свою чергу, відповідно до положень ч.1 ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, є кримінальним проступком.

Згідно з вимогами п.1 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання менш суворе ніж обмеження волі.

Згідно з матеріалами провадження та з вироком суду, інкриміноване ОСОБА_6 кримінальне правопорушення вчинене останнім 31 жовтня 2022 року.

Таким чином, з моменту вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення минуло понад два роки.

Строки давності, передбачені п.1 ч.1 ст.49 КК України, у цьому випадку закінчились до надходження кримінального провадження до суду апеляційної інстанції.

За таких обставин, колегія суддів убачає правові підстави для задоволення клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Отже, на підставі вищезазначеного, а також вимог ст.417 КПК України, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок суду щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст.125 КК України підлягає скасуванню зі звільненням останнього від кримінальної відповідальності на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

Скасовуючи оскаржуваний вирок та закриваючи кримінальне провадження з зазначених вище підстав, колегія суддів вважає за необхідне цивільний позов потерпілого залишити без розгляду з огляду на таке.

За змістом положень ч.1 ст.129 КПК України, вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні по суті заявлених вимог можливо лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

Тому, у разі закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. У такому випадку позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства.

Така позиція узгоджується із практикою Верховного Суду (постанови від 15 січня 2019 року у справі № 185/442/16-к, від 15 травня 2019 року у справі №617/609/15-к, від 19 листопада 2019 року у справі № 345/2618/16-к, від 10 січня 2022 року у справі № 661/2681/18, від 19 грудня 2023 року у справі 378/1005/20, від 08 травня 2024 року у справі № 376/2282/21, від 12 лютого 2025 року у справі 758/6166/22, від 23 квітня 2025 року у справі №382/607/22).

Керуючись п.1 ч.1 ст.49 КК України, п.1 ч.2 ст. 284, ст.ст. 404-405, 407, 417 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України на підставі п.1 ч.1 ст. 49 КК України - у зв`язку з закінченням строків давності, задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 10 жовтня 2024 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.125 КК України, скасувати.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст. 125 КК України закрити на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 залишити без розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4