Справа № 541/1995/24
№ провадження 1-кп/541/191/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2025 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000140 від 09.05.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гаркушинці Миргородського району Полтавської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, пенсіонер, є особою з інвалідністю 2-ої групи, одружений, утриманців не має, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ст. 89 КК України не судимий,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,-

В с т а н о в и в :

09 травня 2024 року близько 10 години 30 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем свого проживання на території домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , помітив свого знайомого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходився на території сусіднього домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . Після цього, ОСОБА_8 підійшов до паркану, що розташований між вказаними домоволодіннями, та покликав до себе ОСОБА_6 , де між ними розпочалася сварка на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин. В ході сварки у ОСОБА_8 раптово виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .. З цією метою ОСОБА_8 пішов до свого будинку, де взяв належний йому револьвер «SAFARI РФ 441», серійний номер: « НОМЕР_1 », калібру 4 мм кільцевого запалення, який згідно висновку експерта №СЕ-19/117-24/8165-БЛ від 21.05.2024 до категорії вогнепальної зброї не відноситься та призначений для навчально-тренувальної стрільби поза спеціальних приміщень та майданчиків (тирів, стрільбищ), та повернувся до паркану, що розташований між домоволодіннями АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , з іншої сторони якого продовжував стояти потерпілий ОСОБА_6 .. Після цього, ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, тримаючи в правій руці револьвер «SAFARI РФ 441», серійний номер: « НОМЕР_1 », калібру 4 мм кільцевого запалення, умисно здійснив один постріл в лобну ділянку голови ОСОБА_6 , тим самим довів свій протиправний умисел, спрямований на умисне нанесення тілесних ушкоджень, до кінця.

В результаті протиправних та умисних дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_6 , згідно висновку судово-медичного експерта № 268 від 22.05.2024 з урахуванням медичної документації КНП «Миргородська ЛІЛ» ММР, заподіяне тілесне ушкодження у вигляді «вогнепального поранення з пневматичної зброї лобної ділянки голови з наявністю стороннього тіла», яке по ступеню тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що потерпілого він знає досить давно. Три роки назад йому зателефонував ОСОБА_6 та сказав, що через воєнні дії у них вдома він з родиною буде їхати до нього пожити на два-три місяці. Він пожалів потерпілого та пустив до себе жити. До нього він приїхав не сам, а вчотирьох, ще й з маленькою дитиною, якій не було й одного року. Коли потерпілий проживав у нього, то займався перепродажем рослин, які він виписував через Нову пошту. Він почав захламляти весь його двір ящиками, плівкою, рослинами та всяким різним хламом, все це тривало півтора роки. Також потерпілий давав оголошення щодо продажу, почали їздити люди, з приводу чого почалися скандали, приїздила поліція в його двір. Через всі ці негаразди з потерпілим він потрапив у лікарню, де дізнався про свою тяжку хворобу. Потерпілий сміявся, що він попав у лікарню. Також обвинувачений повідомив, що в кімнаті, де потерпілий з родиною жили, вони залишили безлад обірвані штори, розбиті меблі, проводка поплавилась. За ті роки, поки ОСОБА_9 жив у нього, постійно виникали побутові сварки, проте він йому все прощав, хоча йому й не подобалось все, що відбувалось, однак він все терпів. Потім через деякий час він домовився з сусідом ОСОБА_10 про те, щоб потерпілий переніс свої речі на територію його домоволодіння. 09.05.2024 йому потрібно було їхати на «хімію» та коли він вийшов, то там вже стояв автомобіль покупця, який приїхав до ОСОБА_6 та перегороджував йому дорогу. Він повернувся назад та між ним з потерпілим через це виникла сварка. Оскільки в нього «здали нерви», він взяв свій револьвер та здійснив один постріл, розвернувся і пішов, вбивати потерпілого він не мав наміру, він стріляв навмання, не цілився в обличчя. Крові та поранення на потерпілому він не бачив, також викликав «швидку». Свою вину він визнав, вибачення у потерпілого він просив, жалкує, що так сталося, проте він вважає, що потерпілий спричинив йому своїми діями ще більшої шкоди, тому потерпілий також винуватий. Щодо позовних вимог, то він визнає заподіяну матеріальну шкоду в повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що з обвинуваченим знайомий давно. Після початку війни у вересні 2022 року вони сім`єю переїхали в м. Миргород та проживали у ОСОБА_11 близько півтора року, оскільки раніше відносини були між ними дружні, тому приїхали саме до нього. За цей час жодних конфліктів між ними не було. Примаков домовився з сусідом поруч про те, щоб він міг користуватися його земельною ділянкою для вирощування рослин. В цей час вони шукали собі квартиру, знайшли, за місцем проживання обвинуваченого приїздили тільки на ділянку, де вирощували саджанці. ОСОБА_11 навіть дав йому пульт від калітки, щоб вони могли заходити через його двір. За місяць до 09.05.2024 між ними стався конфлікт через те, що у ОСОБА_11 начебто зник золотий ланцюжок. Саме після цього вони й переїхали. Потім обвинувачений сказав, щоб сторонні люди через його подвір`я не ходили, будь-яких погроз фізичною розправою не було. 09.05.2024 йому зателефонував клієнт, що хотів купити у нього кілька горшків з рослинами. Коли він приїхав туди, то через сусідський двір (в будинку АДРЕСА_3 живе бабуся, то вона дозволила ходити через її двір) зайшли на свою територію. Після того як він відпустив покупця, то хвилин через 10-15 ОСОБА_11 виліз з-за паркану та покликав до себе. Він подумав, що той хоче про щось поговорити, але обвинувачений витягнув пістолет і вистрелив в нього через паркан з відстані 3м. У нього пішла кров, а ОСОБА_11 продовжував стріляти. Він зателефонував дружині, яка викликала «швидку». В лікарні йому розрізали лоб, щоб дістати кулю, після чого він поїхав додому, на стаціонарному лікуванні не перебував. Цього пістолета він раніше у ОСОБА_11 не бачив. Зазначив, що обвинувачений вибачення в нього не просив, шкоду заподіяну не відшкодовував. Стосовно покарання наполягав на суворому покаранні. Відносно позовних вимог просив задовольнити та стягнути на його користь заподіяну матеріальну шкоду (витрати на лікування) та моральну шкоду в розмірі 300000 грн.

Крім показів обвинуваченого та повного визнання ним своє вини, а також показів потерпілого, винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується також дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме: висновком експерта №268 Миргородського міжрайонного відділення Обласного бюро судово-медичної експертизи, згідно якого у гр. ОСОБА_6 виявлено слідуючі тілесні ушкодження: «Вогнепальне поранення з пневматичної зброї лобної ділянки голови з наявністю стороннього тіла», яке могло утворитися також від влучання кулі після пострілу із пістолету для відстрілу патронів, по давності утворення можуть відповідати строку, вказаним в описовій частині постанови та підекспертним, та по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, як спричинивши короткочасний розлад здоров`я (а.с. 30).

Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість ОСОБА_8 у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, як нанесення умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

При цьому, виходячи з поведінки та пояснень в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_8 , суд не враховує як обставину, що пом`якшує його покарання зазначену в обвинувальному акті, а саме, щире каяття, за таких підстав. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження. У зв`язку з наведеним можна зробити висновок, що щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком, фактичні обставини його вчинення, обставину, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу винного, який раніше не судимий, одружений, пенсіонер, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, є особою з інвалідністю 2-ої групи, тому суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді штрафу в максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст.125 КК України.

На переконання суду, остаточне покарання саме у такому розмірі буде домірним скоєному, відповідатиме визначеній ст. 50 КК України меті призначення покарання та особі обвинуваченого, принципу індивідуалізації покарання та буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді громадських робіт, виправних робіт та обмеження волі неможливе, оскільки він є особою з інвалідністю 2-ої групи та особою, який досягнув пенсійного віку, тому відповідно до ст.ст. 56, 57 та 61 КК України такі види покарання не можуть бути застосовані до обвинуваченого.

Крім того, суд вважає неможливим призначення покарання у виді пробаційного нагляду, на якому наполягала сторона потерпілого, ще й за тих підстав, що відповідно до ч. 2 ст. 416 КПК України, при новому розгляді в суді першої інстанції допускається, зокрема, посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю, зокрема, посилення покарання. Проте таких підстав в ухвалі Полтавського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року, якою було скасовано попередній вирок суду від 05 липня 2024 року, не зазначено, підставою для його скасування стали істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

В межах кримінального провадження потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 суми матеріального збитку у розмірі 2585,00 грн., яка складається з витрат на лікування, та моральної шкоди у розмірі 300 000,00 грн. На підтвердження спричинення йому обвинуваченим матеріальної шкоди потерпілий надав суду фіскальні чеки про придбання ліків. В обґрунтування заподіяної моральної шкоди потерпілий зазначив, що моральна шкода виражається в приниженні його честі та гідності, вислуховуванні погроз, образ. Потерпілий постійно перебуває в стресі, обвинувачений на протязі року ніякої допомоги йому не пропонував, не вибачався, станом його здоров`я не цікавився. Дії обвинуваченого призвели до душевних страждань ОСОБА_6 , що призвело до психологічної травми, особливо в сенсі розуміння того, що він міг лишитися ока, якщо б куля пролетіла трохи нижче. Також, через отримані тілесні пошкодження у нього набрякло все обличчя, він нікуди не ходив, через це дитина його навіть не впізнала, боялася ходити до школи, оскільки думала, до ОСОБА_8 може стріляти в неї.

Положеннями ч. 1 ст. 129 КПК України встановлено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Також у ч. 1 ст. 368, частинах 3, 4 ст. 374 КПК України передбачено, що при ухваленні вироку суд повинен вирішити, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов, і якщо так, то на чию користь, в якому розмірі та порядку, а в мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду, рішення про цивільний позов.

Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами, визначеними КПК України, і при цьому застосовуються норми ЦК України.

При вирішенні питання про стягнення з обвинуваченого заподіяної потерпілому матеріальної шкоди, суд виходить з такого.

Вирішуючи питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Водночас відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України, зокрема фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду.

Під час судового розгляду кримінального провадження суд вважає, що заявлені вимоги про відшкодування матеріальної шкоди знайшли підтвердження і не виходять за межі обвинувачення. Потерпілим доведено належними та допустимими доказами, що саме діями обвинуваченого спричинено заявлену нею матеріальну шкоду.

Таким чином, оцінивши додані до цивільного позову копії документів, які підтверджують витрати потерпілого на лікування, наявність безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями обвинуваченого та наслідками, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого документально підтверджену суму матеріальної шкоди в розмірі 2585,00 грн. (а.с. 153).

При вирішенні питання про стягнення з обвинуваченого заподіяної потерпілому моральної шкоди, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ст. 23 ЦК України).

Потерпілий ОСОБА_6 внаслідок отриманої травми в результаті подій, які відбулися 09.05.2024, без сумніву зазнав фізичного болю та через нанесені йому травми проходив лікування. Отримані потерпілим ушкодження позначились на стані його здоров`я. Всі наведені обставини потягнули душевні страждання, переживання та негативні емоції, призвели до порушення звичного ритму життя позивача.

Виходячи з вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що заявлена позивачем сума моральної шкоди є завищеною, та визначає розмір завданої моральної шкоди потерпілому у розмірі 10 000 грн.

Питання процесуальних витрат вирішити відповідно до положень ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Арешт на предмет, що ззовні схожий на пістолет, типу револьвер, марки «Латек», серії НОМЕР_1 , для відстрілу патронів типу флобера 4 мм., що поміщений до картонної коробки, яка зв`язана ниткою, кінці якої скріплені паперовою биркою з підписами понятих; 2 (два) патрони, що ззовні схожі на патрони типу флобера; 2 (дві) гільзи, що ззовні схожі на гільзи від патронів типу флобера, які запаковані у сейф-пакеті WAR 1189158, накладений згідно ухвали слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13.05.2024 року, слід скасувати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

З а с у д и в :

ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати пов`язані із залученням експерта для проведення експертизи в сумі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) грн. 12 коп.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_8 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди грошову суму у розмірі 2 585,00 грн., в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди грошову суму у розмірі 10 000,00 грн., а всього 12 585(дванадцять тисяч п`ятсот вісімдесят п`ять) грн. 00 коп.

Скасувати арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13.05.2024 на предмет, що ззовні схожий на пістолет, типу револьвер, марки «Латек», серії НОМЕР_1 , для відстрілу патронів типу флобера 4 мм., 2 (два) патрони, що ззовні схожі на патрони типу флобера; 2 (дві) гільзи, що ззовні схожі на гільзи від патронів типу флобера, які запаковані у сейф-пакеті WAR 1189158.

Речові докази: револьвер, серійний номер «ХК 46893», калібру 4 мм кільцевого запалення; 4 (чотири) стріляних гільзи патронів «Флобера» 4 мм; куля від патрону «Флобера» калібру 4 мм; ґрунт зі слідами РБК; фрагмент тканини зі слідами РБК, що зберігаються в камері зберігання речових доказів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області знищити.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, надіслати копію вироку не пізніше наступного дня.

СуддяОСОБА_1