Справа № 156/487/25
Провадження № 1-кп/156/78/25
В И Р О К

Іменем України

01 липня 2025 року сел.Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.04.2025 за №0000225, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця село Лежниця Іваничівського району Волинської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, військовослужбовця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , 23 квітня 2025 року, протягом першої половини дня, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 вчиняв домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_5 . Працівниками наряду ГРПП відділу поліцейської діяльності №1 (сел. Іваничі) Володимирського районного відділу поліції ГУ НП у Волинській області «ПРОЕКТ-11» ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які перебували на добовому чергуванні ВПД №1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області, на яке заступили 23.04.2025 близько 14 год. 36 хв., у зв`язку із підозрою вчинення домашнього насильства, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, було винесено терміновий заборонний припис щодо ОСОБА_4 . Згідно з цим приписом кривдник зобов`язаний залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи, заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

У подальшому, працівниками наряду ГРПП відділу поліцейської діяльності №1 (сел. Іваничі) Володимирського районного відділу поліції ГУ НП у Волинській області «ПРОЕКТ-11» ОСОБА_6 та ОСОБА_7 був здійснений супровід ОСОБА_4 до тимчасового місця перебування у с. Лежниця.

ОСОБА_4 , знаходячись у салоні службового автомобіля марки «Renault» моделі «Dokker», р.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Т-03-05, між населеними пунктами село Бужанка та село Шахтарське Володимирського р-ну Волинської області, усвідомлюючи, що він вчинив домашнє насильство, та щодо нього було винесено терміновий заборонний припис, передбачений ст. 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а також, що поруч з ним знаходяться працівники Національної поліції, які перебувають в однострої поліцейського із відповідними знаками розрізнення, реалізовуючи свій єдиний умисел, направлений на невчинення службовою особою дій з використанням наданої їй влади чи службового становища, з метою невиконання працівниками ГРПП ВПД № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області термінового заборонного припису, передбаченого ст.25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», звернувся до поліцейських ГРПП відділу поліцейської діяльності №1 (сел. Іваничі) Володимирського районного відділу поліції ГУ НП у Волинській області «ПРОЕКТ-11» ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з пропозицією надання неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів, на що одразу отримав відмову та був попереджений про кримінальну відповідальність за пропозицію або надання неправомірної вигоди службовій особі, передбачену ст.369 КК України.

Після цього, близько 15 год. 50 хв., продовжуючи реалізовувати свій умисел, спрямований на втілення своїх злочинних дій, направлених на надання службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою дій з використанням наданої їй влади чи службового становища в інтересах того, хто пропонує чи надає, ОСОБА_4 , перебуваючи на задньому пасажирському сидінні службового марки «Renault» моделі «Dokker», р.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Т-03-05, між населеними пунктами село Бужанка та село Шахтарське Поромівської ТГ Володимирського р-ну Волинської області, поклав між передніми сидіннями службового автомобіля марки «Renault» моделі «Dokker», р.н.з. НОМЕР_2 , грошові кошти у сумі 6000 гривень, шістьма купюрами номіналом по 1000 грн. кожна, чим надав вищевказаним службовим особам неправомірну вигоду.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України, яке полягає у пропозиції надання та наданні службовій особі неправомірної вигоди за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує чи надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та підтвердив обставини вчиненого кримінального правопорушення. У вчиненому розкаявся та просив суворо його не карати. При цьому, запевнив суд, що в подальшому подібного не вчинятиме, оскільки висновки для себе зробив.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просив визнати обвинуваченого ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Також просив застосувати до вилучених грошових коштів спеціальну конфіскацію з передачею їх на потреби Збройних Сил України.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичних обставин справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, судовий розгляд проведено із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.

Оцінюючи докази зібрані та безпосередньо досліджені у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у пропозиції та наданні службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою, в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, доведена поза розумним сумнівом та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 369 КК України.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Пленум Верховного Суду України у п. 1 постанови «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року (зі змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до вимог ст. 65 зазначеного Кодексу суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким, дані про його особу, який має середню освіту, одружений, утриманців не має, є військовослужбовцем Збройних Сил України, характеризується позитивно, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

На підставі ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи наведені вище обставини, з урахуванням даних про особу обвинуваченого та обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, наявності обставини, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 369 КК України покарання у виді штрафу в межах санкції статті у мінімально визначеному розмірі.

Призначене ОСОБА_4 покарання у виді штрафу у вказаному розмірі є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, є співмірним скоєному і відповідає меті покарання.

Арешт, накладений 24.04.2025 ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області в рамках даного кримінального провадження, підлягає скасуванню.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлено, запобіжний захід не застосовувався.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 96-1 КК України та ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 369-371, 373-376, 395 КПК України, 96-1 КК України, -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 1000 (тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн., стягнувши його в дохід держави.

Арешт, накладений ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 24 квітня 2025 року (справа №165/1371/25) на виявлені та вилучені грошові кошти у сумі 6000 гривень, купюрами номіналом по «1000 гривень» серії яких: ЗП9499462, ВУ2746304 ВС8280044, ПМ1373263, АЄ1740119, ЯБ0123296, котрі було поміщено до прозорого спеціального пакету НПУ СУ №Р8Р0020330 скасувати.

Речові докази, а саме два оптичні диски «DVD-R» з відеозаписами від 23.04.2025 з нагрудних відеокамер поліцейських (бодікамер), які зберігаються при матеріалах кримінального провадження №, - залишити при матеріалах кримінального провадження №0000225 від 23.04.2025 протягом усього часу їх зберігання.

На підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію шляхом примусового безоплатного вилучення у власність держави та у подальшому передати на потреби Збройних Сил України грошові кошти у сумі 6000 гривень, купюрами номіналом по «1000 гривень» серії яких: ЗП9499462, ВУ2746304 ВС8280044, ПМ1373263, АЄ1740119, ЯБ0123296, які було поміщено у спеціальний пакет НПУ СУ №Р8Р0020330 та передано на зберігання до Департаменту регіональної каси перерахунку у м. Луцьк (зберігач: АТ КБ «ПРИВАТБАНК», 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1д).

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1