Справа № 308/4611/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000350 від 13.03.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000350 від 13.03.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Потерпілою було заявлено клопотання про скасування арешту, накладеного на майно, а саме грошові кошти, який був накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у даному кримінальному провадженні від 26 березня 2025 року, мотивуючи це тим, що на даний час підстави в арешті згаданого майна відпали, дані грошові кошти необхідні останній для проведення хірургічного лікування та купівлі ліків, у зв`язку із чим просить скасувати накладений арешт на вказане майно.

Потерпіла в судовому засіданні підтримала подане клопотання.

Сторона захисту не заперечувала проти задоволення клопотання про арешт майна, вказували про те, що даний час досліджено письмові доказу, допитано потерпілу, клопотань про дослідження таких грошових коштів як речових доказів не заявляють.

Прокурор не заперечив проти задоволення клопотання про арешт майна, вказуючи, що на даний час досліджено письмові доказу, допитано потерпілу, клопотань про дослідження таких грошових коштів як речових доказів заявляли сторони.

Заслухавши думку учасників судового процесу, кожного зокрема, а саме прокурора, обвинуваченого, захисника, які не заперечували щодо скасування арешту з майна, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 7, 22, 26 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 1, 2, 5 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Аналіз наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів, свідчить про відсутність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а також розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення ЄСПЛ від 23.09.1982 року у справі «Спорронг та Льонронт проти Швеції», будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретно особи.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.174 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у разі скасування арешту.

Згідно ч.1 ст.174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Судом встановлено, що відповідно до ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.03.2025 року, накладений арешт у кримінальному провадженні № 0000350 від 13 березня 2025 року, в тому числі на грошові кошти в сумі 15 купюр номіналом 100 гривень, 5 купюр номіналом 500 гривень, 1 купюра номіналом 200 гривень, 7 купюр номіналом 50 гривень, 23 купюри номіналом 20 гривень, 1 купюра номіналом 2 гривні, які упаковані до спец. пакету НПУ PSP 2139743; 81 купюра номіналом 500 гривень, 7 купюр номіналом 1000 гривень, які упаковано до спец. пакету НПУ HYQ 0144585; 5 купюр номіналом 100 доларів, 16 купюр номіналом 10 доларів, 1 купюра номіналом 5 доларів, 1 купюра номіналом 50 доларів, 4 купюри номіналом 20 доларів, упаковані до спец. пакету НПУ WAR 1386494; 410 євро, 1000 Франків, 586000 форентів, 7000 корун за правилами ч.2 ст.170 КПК України, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно повідомлення наявного в матеріалах справи слідчого, органом досудового розслідування прийнято рішення про передачу вказаних речових доказів на зберігання АТ КБ «Приватбанк».

Враховуючи те, що грошові кошти, які належать потерпілій, знаходяться під арештом тривалий час, що перешкоджає їх використанню в потребах сім`ї, та такі необхідні потерпілій для проведення хірургічного втручання та купівлі необхідних ліків, про що остання зазначила у судовому засіданні, беручи до уваги також те, що в межах даного кримінального провадження було досліджено всі письмові докази, допитано потерпілу, а учасники провадження не наполягають на огляді грошових коштів як речових доказів, суд дійшов висновку про відсутність у кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання у володіння майном особи, оскільки прокурором не доведено необхідність та наявність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження, наявність потреби у арешті майна з огляду на сумніви щодо співмірності такого обмеження права власності із завданням кримінального провадження прокурор, обвинувачений та захисник не заперечували проти скасування арешту на таке майно.

Враховуючи наведене, клопотання підлягає задоволенню, оскільки з врахуванням об`єктивно проведеного аналізу доказів з огляду на завдання кримінального провадження, передбачені ст.2 КПК України, встановлено, що власником майна поза розумним сумнівом доведений той факт, що на даний час відпала необхідність у подальшому арешті зазначеного майна, так як вбачається із матеріалів кримінального провадження № 0000350 від 13 березня 2025 року, що належний власник майна у даному кримінальному провадженні є потерпілим, грошові кошти були об`єктом вчинення кримінального правопорушення, дані грошові кошти останній необхідні для купівлі ліків, крім того, подальше утримання майна не є співмірним з завданнями кримінального провадження та призводить до порушення розумного балансу між приватно-правовим та публічно-правовим інтересом, тому клопотання про скасування арешту майна підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 7, 16, 22, 26, 100, 174, 372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання потерпілої ОСОБА_6 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.03.2025 року на грошові кошти, а саме: 15 купюр номіналом 100 гривень, 5 купюр номіналом 500 гривень, 1 купюра номіналом 200 гривень, 7 купюр номіналом 50 гривень, 23 купюри номіналом 20 гривень, 1 купюра номіналом 2 гривні, які упаковані до спец. пакету НПУ PSP 2139743; 81 купюра номіналом 500 гривень, 7 купюр номіналом 1000 гривень, які упаковано до спец. пакету НПУ HYQ 0144585; 5 купюр номіналом 100 доларів, 16 купюр номіналом 10 доларів, 1 купюра номіналом 5 доларів, 1 купюра номіналом 50 доларів, 4 купюри номіналом 20 доларів, упаковані до спец. пакету НПУ WAR 1386494; 410 євро, 1000 Франків, 586000 форентів, 7000 корун, упаковано до спец. пакету НПУWAR 1386493 та повернути вказані грошові кошти власнику потерпілій ОСОБА_6 .

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1