Провадження № 11-сс/824/6223/2025 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

19 серпня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

представника скаржника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 28 липня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді відмовлено у відкритті провадження за клопотанням ОСОБА_7 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_6 , в порядку ст. 206 КПК України, що полягає у незаконному затриманні ОСОБА_7 .

В ухвалі слідчого судді зазначено, що відповідно до змісту скарги, ОСОБА_7 не являється особою, яка тримається під вартою, у тому числі й у зв`язку із застосованим відносно нього запобіжним заходом, не є затриманим у порядку ст. 208 КПК України та не є особою, затриманою не уповноваженою службовою особою, у порядку ст. 207 КПК України, не утримається правоохоронними органами у зв`язку із розслідуваним ними кримінальним правопорушенням у межах жодного порушеного кримінального провадження. Тобто, КПК України не передбачено право слідчого судді з`ясовувати підстави позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду у порядку ст. 206 КПК України скарги, поданої не в рамках кримінального провадження. Крім того, затримання громадянина працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1, утримання його без відповідного судового рішення, не підлягає оскарженню до слідчого судді, оскільки такі правовідносини врегульовані чинним законодавством про мобілізацію та мобілізаційну підготовку, а у разі, якщо такі дії мають ознаки кримінального правопорушення - відповідними нормами Закону України «Про Державне бюро розслідувань» та ст. 214 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді представник скаржника подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Зазначає, що 16.07.2025 року працівником поліції Дніпровського УП ГУНП у м. Києві та працівником ІНФОРМАЦІЯ_1 незаконно затримано ОСОБА_7 , який по даний час утримується в ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вважає, що відмова у відкритті провадження за клопотанням в порядку ст. 206 КПК України порушує норми процесуального та матеріального права.

Крім того, суд першої інстанції всупереч ст. 2, п. 17 ч. 1 ст. 7, ст. 12 КПК України та ст.ст. 5, 6, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відмовив у відкритті провадження у справі, чим самоусунувся від захисту основоположних прав і свобод людини.

Заслухавши доповідь судді, думку ОСОБА_6 , яка підтримала подану апеляційну скаргу, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, адвокат ОСОБА_6 звернулась до слідчого судді суду першої інстанції зі скаргою, в якій просила задовольнити скаргу та звільнити ОСОБА_7 з місця його незаконного утримання: ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ).

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 28 липня 2025 року відмовлено у відкритті провадження за поданою скаргою.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_7 не являється особою, яка тримається під вартою, у тому числі й у зв`язку із застосованим відносно нього запобіжним заходом, не є затриманим у порядку ст. 208 КПК України та не є особою, затриманою не уповноваженою службовою особою, у порядку ст. 207 КПК України, не утримається правоохоронними органами у зв`язку із розслідуваним ними кримінальним правопорушенням у межах жодного порушеного кримінального провадження.

Виходячи з обставин скарги та вказаних правових норм, слідчий суддя дійшов висновку, що слід відмовити у відкритті провадження за поданою скаргою.

Таке рішення слідчого судді колегія суддів вважає законним та обґрунтованим, з наступних підстав.

Положеннями статті 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Отже зі змісту цих норм кримінального процесуального закону слідує, що слідчий суддя в порядку ст. 206 КПК України може зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи, в разі якщо така особа тримається під вартою або постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи, в разі отримання з будь яких джерел відомостей які створюють обґрунтовану підозру, що особа позбавлена волі за відсутності судового рішення.

Таким чином, зазначені вимоги стосуються виключно осіб, які тримаються під вартою незаконно, тобто без рішення слідчого судді чи суду.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, адвокат ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , звернулась до слідчого судді зі скаргою про незаконне затримання ОСОБА_7 , який по даний час утримується в ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Порядок проведення мобілізації закріплений Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно до якого скарга на дії працівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки подається до вищестоящого органу в порядку підпорядкованості, а в разі незгоди з рішенням вищестоящого органу, до суду в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, як правильно встановив слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, скарга адвоката не може розцінюватися як така, що подана в порядку ст. 206 КПК України, оскільки ОСОБА_7 не є затриманою особою або особою, яка незаконно позбавлена волі у розумінні чинного кримінального процесуального законодавства.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до положень ч. 4 ст. 304 КПК України, відмовив у відкритті провадження за скаргою, а тому подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 28 липня 2025 року, якою відмовлено у відкритті провадження за клопотанням ОСОБА_7 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Суддя Суддя