ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 11-сс/821/184/25 Справа № 694/837/25Головуючий в суді 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. 303 КПК України Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відеоконференції питання про можливість розгляду апеляційної скарги ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 27 березня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених осіб Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_7 звернулася до слідчого судді зі скаргою, в якій просила зобов`язати уповноважену особу Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, які викладені у її заяві від 16.03.2025 року про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 та доручити проведення досудового розслідування.

В обгрунтування скарги ОСОБА_7 вказувала, що 16.03.2025 року вона надіслала на електронну пошту Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області повідомлення про злочин за фактом службової недбалості - вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 КК України, начальником Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 , яке мало бути внесене до ЄРДР протягом 24 годин.

Ухвалою слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 27 березня 2025 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 .

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що підстав для внесення до ЄРДР відомостей, викладених у заяві ОСОБА_7 , немає, а тому відсутні підстави для задоволення скарги на бездіяльність уповноважених осіб щодо невнесення відомостей про злочин до ЄРДР.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_7 оскаржила її в апеляційному порядку.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді та прийняти нову, якою задовольнити скаргу на бездіяльність уповноважених осіб Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що повідомлення про злочин, передбачений ст. 367 КК України є достатньо обґрунтованим.

Апелянт наголошує на тому, що слідчий суддя не надала належної оцінки, що невнесення відомостей про кримінальне правопорушення впродовж 24 годин є бездіяльністю, яку допустив начальник Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 .

Вказує, що слідчі судді неодноразово відмовляють у задоволенні її скарг, тим самим позбавляючи права на оскарження бездіяльності ОСОБА_8 .

На думку апелянта, слідчий суддя мала дослідити факти підроблень і фальсифікації ОСОБА_8 , натомість, такого дослідження під час розгляду скарги не проведено.

Крім того, аргументуючи вимоги апеляційної скарги, ОСОБА_7 зазначає наступні формулювання: слідчий суддя перебуває в зговорі зі злочинним угрупуванням в особі ОСОБА_8 , та допомагає покривати його неадекватні дії; слова судді називає «дитячий лепіт»; висловлює свої міркування щодо наявності в діях слідчого судді та начальника Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 шизофренічного розладу і їх неадекватних дій, як злочинців по покриванню злочинів; стверджує про наявність в діях слідчого судді корупції, за які остання піде з посади судді та інші образливі вислови в бік слідчого судді.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, щодо можливості розгляду апеляційної скарги, перевіривши апеляційну скаргу на дотримання вимог законодавства та характеру використаної апелянтом лексики, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без розгляду, з огляду на наступне.

Так, відповідно до частин 1 і 2 ст.1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові ВС ККС від 29.07.2021 у справі №264/6844/20 у розумінні ЄСПЛ звернення до суду з використанням нецензурної лексики, образливих і лайливих слів, символів у поданих до суду документах і у спілкуванні із судом, з іншими учасниками процесу, їхніми представниками, а також вчинення інших аналогічних дій констатується як зловживання правом на подання заяви. Так, Суд, застосовуючи пп.«а» п.3 ст.35 Конвенції, оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі ст. 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, Суд вказав на зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживав образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див. ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року, заява№67208/01, «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року, заяви №61164/00 і №18589/02, «Guntis Apinis проти Латвії» від 20 вересня 2011 року, заяви №46549/06).

У свою чергу аналогічної позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду, (справа №199/6713/14-ц, справа №9901/324/19), а саме, що учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу. Нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні в заявах по суті справи, заявах із процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Прояв неповаги до суду чи судді з боку осіб, які є учасниками процесу або присутні в судовому засіданні, має наслідком відповідальність, установлену законом (ст.129 Конституції та ст.50 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Повага до суду і його рішень зміцнюють державність, правопорядок і законність, та ведуть до справді правової держави.

Загальними вимогами до мови документа, яким також повинна відповідати скарга, є ясність викладу, точність опису, свобода від суперечностей, переконливість, лаконічність, етикет ділових паперів та мовний етикет.

Також положеннями ч.1 ст.11 КПК передбачено, що під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи.

Заяви та скарги, що подаються до суду, мають відповідати вимогам чинного законодавства. У тексті цих документів не можна використовувати образливі та лайливі слова, символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду. У протилежному випадку це свідчить про очевидну неповагу до честі, гідності цих осіб з боку автора документа. Такі дії суперечать основним засадам і завданням судочинства та можуть бути визнані судом як зловживання процесуальними правами.

Відповідно до висновків ВС у постанові ККС ВС від 16 січня 2024 року у справі № 991/7073/23 (провадження № 51-5215км23) учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу. Заяви і скарги, що подаються до суду, мають відповідати вимогам чинного законодавства. У текстах цих документів не можна використовувати образливі та лайливі слова, символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їхнім представникам і суду. В іншому разі це свідчить про очевидну неповагу автора документа до честі, гідності цих осіб. Такі дії суперечать основним засадам і завданням судочинства та можуть бути визнані судом як зловживання процесуальними правами.

КПК не містить відповідного окремого положення, яке визначає випадки та наслідки такого зловживання. Разом з тим заборона зловживання процесуальними правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі види судочинства.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (ч. 3 ст. 44 ЦПК України).

Згідно із ч.6 ст.9 КПК, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу. Тобто на практиці в деяких випадках це може обумовити необхідність ухвалення рішень, які прямо не передбачені КПК.

ВС у своїй постанові від 24.03.2021 у справі № 937/1056/20 виснував, що «виходячи із загальних засад кримінального провадження, вчинення особою вказаних дій, зокрема, використання учасниками судового процесу нецензурної лексики, образливих і лайливих слів, у поданих до суду документах, на думку колегії суддів, може бути визнано судом зловживанням особою своїми процесуальними правами та надалі мати наслідком постановлення судом рішення про залишення такої скарги без розгляду».

Колегією суддів встановлено, що апеляційна скарга ОСОБА_7 містить образливі висловлювання на адресу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 та начальника Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 , які наведені у наступних фразах: слідчий суддя перебуває в зговорі зі злочинним угрупуванням в особі ОСОБА_8 та допомагає покривати його неадекватні дії; слова судді називає «дитячий лепіт»; висловлює свої міркування щодо наявності в діях слідчого судді та начальника Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 шизофренічного розладу і їх неадекватних дій, як злочинців по покриванню злочинів; стверджує про наявність в діях слідчого судді корупційної складової, за які остання піде з посади судді та інші.

Вказані образливі висловлювання є недопустимими в апеляційній скарзі та свідчать про неповагу до суду в особі слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , яка постановила оскаржувану ухвалу, та до правоохоронного органу в особі начальника Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 , що, на переконання колегії суддів, вказує на зловживання ОСОБА_7 своїми процесуальними правами.

З огляду на викладене, та враховуючи загальні засади судочинства, практику ЄСПЛ, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_7 слід залишити без розгляду.

Керуючись статтями 1, 2, 9, 11, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 27 березня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених осіб Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань залишити без розгляду, а апеляційне провадження закрити.

Головуючий

Судді