Справа № 752/7514/25
Провадження № 1-кс/752/2997/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши в приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва у відкритому судовому засіданні, клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 - про накладення арешту на майно у кримінальному проваджені № 0000980, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.03.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 307 КК України

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000980 від 12.03.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 307 КК України, у якому прокурор просить накласти арешт на майно, яке вилучено 26.03.2025 під час обшуку в автомобілі «Ford Fusion» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , який перебуває у користуванні ОСОБА_5 , а саме на: мобільний телефон «Galaxy A12» ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , ключі від транспортного засобу «Ford Fusion» VIN: НОМЕР_5 , д.н.з. НОМЕР_1 , транспортний засіб «Ford Fusion» VIN: НОМЕР_5 , д.н.з. НОМЕР_1 та порошкоподібну кристалічну речовину білого кольору.Машкевич

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим відділом Голосіївського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000980 від 12.03.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 12.02.2025 до приватного нотаріуса ОСОБА_6 звернулась ОСОБА_7 з метою супроводження нотаріальної дії, а саме купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 та надіслала документи в сканованому вигляді: Свідоцтво про право власності на житло від 29.11.1993 року (згідно якого квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , свідоцтво видане згідно з розпорядженням №1121 від 18.11.1993 року Шевченківською РДА, реєстрація у реєстрову книгу №2497 від 01.12.1993 до БТІ); довіреність, посвідчена Нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 0.20 січня 2022 року (реєстр № 7967) шо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , без РНОКПП, паспорт НОМЕР_7 виданий О6 червня 1996 року Шевченківським РУГУ МВС України в м. Києві на ОСОБА_11 , РНОКПП НОМЕР_6 , мешкає АДРЕСА_3 , якій довіряється «продати на умовах та за ціну за її розсудом належне майно: У частина квартири АДРЕСА_1 »; довіреність, посвідчена Нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 23 грудня 2021 року реєстр № 49086) що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , без РНОКПП, паспорт НОМЕР_8 виданий 10 листопада 1998 року Шевченківським РУГУ МВС України в м Києві на ОСОБА_11 , РНОКПП НОМЕР_6 , мешкає АДРЕСА_3 , якій довіряється «продати на умовах та за ціну за її розсудом належне майно: У частина квартири АДРЕСА_1 .

Згодом нотаріусу було надано оригінал технічного паспорта на квартиру та звіт про оцінку майна.

Документи надані нотаріусу, а саме свідоцтво про право власності видане 1993 року було в дуже доброму стані, графи виконані на друкованому принтері, текст з видом друку печатної машинки виконаний принтом без залишку тиснення, що може свідчити про ознаки підробки даного документра.

Крім того, довіреності від імені ОСОБА_8 на ім`я ОСОБА_11 посвідчені приватним нотаріусом ОСОБА_12 , який в 2022 році позбавлений права займатися нотаріальною діяльністю у зв`язку із вчиненням шахрайських дій.

Так, в ході досудового розслідування встановлено, що приблизно півроку тому ОСОБА_11 та ОСОБА_13 з метою заволодіння квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та на праві власності належить ОСОБА_8 та ОСОБА_9 звернулися до знайомого на ім`я ОСОБА_5 щоб останній допоміг із виготовленням необхідних документів для вчинення правочину.

У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , перебуваючи у злочинній змові із ОСОБА_11 та із невстановленими особами виготовив підроблені довіреності від імені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на ім`я ОСОБА_11 , якими останню уповноважено на вчинення дій, в тому числі на реєстрацію нерухомого майна, користування та розпорядження майном, а також продаж квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, 26.03.2025 о 13:00 год ОСОБА_5 , за попередньою змовою із ОСОБА_11 , маючи корисливий умисел, спрямований на заволодіння квартирою, що на праві власності належить ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , використовуючи підроблені документи, які надали приватному нотаріусу ОСОБА_6 вчинили шахрайські дії, які полягають у оформленні договору купівлі-продажу квартири від 26.03.2025.

ОСОБА_5 , реалізуючи злочинний план щодо заволодіння вказаною квартирою, заздалегідь підшукав фіктивного покупця квартири - ОСОБА_14 .

26.03.2025, в ході проведення невідкладного обшуку в автомобілі «Ford Fusion» VIN: НОМЕР_5 , д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , який перебуває у користуванні ОСОБА_5 , виявлено та вилучено таке майно: мобільний телефон «Galaxy A12» ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , ключі від транспортного засобу «Ford Fusion» VIN: НОМЕР_5 , д.н.з. НОМЕР_1 , транспортний засіб «Ford Fusion» VIN: НОМЕР_5 , д.н.з. НОМЕР_1 та порошкоподібну кристалічну речовину білого кольору.

27.03.2025 постановою слідчого вилучене під час проведення обшуку майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

На підставі зазначеного, прокурор просить про задоволення клопотання.

Прокурор в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання про арешт майна без його участі. Клопотання про арешт майна в частині арешту мобільного телефону та порошкоподібної кристалічної речовини білого кольору, - підтримав, просив задовольнити. В іншій частині клопотання не підтримав, зазначив, що відпала потреба у арешті цього майна.

Від представника власника майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_15 надійшли письмові заперечення на клопотання про арешт майна у яких адвокат просила відмовити у задоволенні клопотання в частині належного на праві власності ОСОБА_4 автомобіля Ford Fusion, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та ключів від цього автомобіля. Також представник власника майна подала заяву про розгляд клопотання без її участі.

Володілець майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників кримінального провадження, відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про його задоволення з таких підстав.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Голосіївського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000980 від 12.03.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 307 КК України.

26.03.2025, в порядку ст. 233 КПК України, проведено обшук в автомобілі «Ford Fusion» VIN: НОМЕР_5 , д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , який перебуває у користуванні ОСОБА_5 , в ході якого виявлено та вилучено таке майно: мобільний телефон «Galaxy A12» ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , ключі від транспортного засобу «Ford Fusion» VIN: НОМЕР_5 , д.н.з. НОМЕР_1 , транспортний засіб «Ford Fusion» VIN: НОМЕР_5 , д.н.з. НОМЕР_1 та порошкоподібну кристалічну речовину білого кольору.

27.03.2025 постановою слідчого вищезазначене вилучене під час обшуку майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, що підтверджується копією постанови.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 08.04.2025 у справі №752/7514/25, провадження №1-кс/752/2991/25, надано дозвіл на обшук в автомобілі «Ford Fusion» VIN: НОМЕР_5 , д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно з п. 19 ч. 1 ст. 7 КПК України та ч. 1 ст. 26 КПК України, однією із загальних засад кримінального провадження є диспозитивність, яка полягає у вільному використанні сторонами кримінального провадження своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом (ч. 3 ст. 26 КПК України).

З огляду на те, що прокурор не підтримав клопотання в частині арешту транспортного засобу «Ford Fusion» д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , ключів від транспортного засобу «Ford Fusion»

д.н.з. НОМЕР_1 , - слідчий суддя не розглядає по суті обґрунтованість підстав арешту цього майна.

Що стосується решти вилученого під час обшуку майна (мобільний телефон «Galaxy A12» та порошкоподібна кристалічна речовина білого кольору), слід зазначити таке.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Правовою підставою арешту майна є положення ст. 170 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, що передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України. У цьому випадку за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У статті 98 КПК України визначені такі критерії щодо речових доказів: матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Матеріалами клопотання обґрунтовано, щовилучений під час обшуку мобільний телефон та порошкоподібна речовина відповідає ознакам, зазначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України, і має значення речових доказів.

Слідчим суддею встановлено, що заявлена прокурором мета щодо збереження речових доказів може бути досягнута шляхом застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя враховує, що вказані критерії є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Водночас, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Прокурором доведено, що вилучений під час обшуку мобільний телефон та порошкоподібна речовина можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а застосування такого заходу забезпечення, як арешт майна, сприятиме досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування та забезпечення збереження речових доказів.

Накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

Слідчий суддя дійшов висновку про достатність підстав вважати, що в разі не застосування запобіжного заходу у виді арешту майна, існують ризики приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, яке має значення речового доказу для досудового розслідування.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна слідчий суддя не встановив.

Отже, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки, завдяки цьому заходу забезпечення кримінального провадження, може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням.

З огляду на викладене, клопотання прокурора про арешт майна з метою збереження речових доказів підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2, 7, 131-132, 170-173, 175, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно вилучене 26.03.2025 під час проведення обшуку автомобіля «Ford Fusion», VIN: НОМЕР_5 , д.н.з. НОМЕР_1 , а саме:

-мобільний телефон «Galaxy A12» ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 ;

-порошкоподібну кристалічну речовину білого кольору.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1