Справа №463/7821/24
Провадження №1-кс/463/3780/25
УХВАЛА

слідчого судді

28 квітня 2025 року місто Львів

Cлідча суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000246 від 03.10.2023,

встановила:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з клопотанням про скасування арешту майна, арешт на яке накладено згідно ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 25 вересня 2024 року, у кримінальному провадженні № 0000246 від 03.10.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 204 КК України, а самена транспортний засіб «MERCEDES-BENZ SPRINTER» з д.н.з. НОМЕР_1 ; ключі запалювання в одній зв`язці; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «MERCEDES-BENZ SPRINTER» з д.н.з. НОМЕР_1 , що належать на праві власності ОСОБА_4 .

Клопотання мотивує тим, що ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 25 вересня 2024 року, у кримінальному провадженні № 0000246 від 03.10.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 204 КК України, накладено арешт на майно, яке було виявлено та вилучено в ході проведення обшуку транспортного засобу «MERCEDES-BENZ SPRINTER» з д.н.з. НОМЕР_1 , під час якого вилучено, зокрема: сам транспортний засіб «MERCEDES-BENZ SPRINTER» з д.н.з. НОМЕР_1 ; ключі запалювання в одній зв`язці; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «MERCEDES-BENZ SPRINTER» з д.н.з. НОМЕР_1 . Адвокат зазначає, що транспортний засіб «MERCEDES-BENZ SPRINTER» з д.н.з. НОМЕР_1 , ключі запалювання від нього та свідоцтво про реєстрацію такого транспортного засобу належать гр. ОСОБА_4 , що підтверджується договором купівлі-продажу вказаного транспортного засобу. Станом на сьогодні відсутня як підстава, так і потреба в арешті вищевказаного майна, в т.ч., з урахуванням і того, що сам арешт було накладено необґрунтовано. Так вищезазначені транспортний засіб «MERCEDES-BENZ SPRINTER» з д.н.з. НОМЕР_1 , ключі запалювання від нього та свідоцтво про реєстрацію такого транспортного засобу не є доказами у даному кримінальному провадженні, в т.ч. і речовими, та не мають жодного доказового значення, адже вилучені транспортний засіб «MERCEDES-BENZ SPRINTER» з д.н.з. НОМЕР_1 , ключі запалювання від нього та свідоцтво про реєстрацію такого транспортного засобу не були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, яке розслідується. Будь-яких доказів протилежного матеріали кримінального провадження не містять і сторона обвинувачення не може надати жодних відомостей на спростування цієї тези, а тому в подальшій забороні, зокрема користуватися майном не існує потреби.

Адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав, просив таке задовольнити.

Детективта прокурор у судове засідання не з`явилися про розгляд справи повідомлялися належним чином.

Згідно з ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання про накладення арешту на майно та матеріали клопотання про скасування такого, слідча суддя дійшла до таких висновків.

Згідно з ч.1 ст. 174 КПК підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб,конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.2 ст.173 ПК України, при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт накладався у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння,що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених п.3, 4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого,третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Встановлено, що у провадженні Підрозділу детективів (на правах самостійного відділу) Територіального управління БЕБ у Львівській області перебуває кримінальне провадження за№ 0000246 від 03.10.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 204 КК України.

Під час досудового розслідування в межах кримінального провадженнявстановлено, що службові особи підприємства промисловості Львівської області в групі із суб`єктами господарювання, вчинили розтрату державного майна, а саме нафтопродуктів. Крім цього, група невстановлених осіб на територіях Львівської та межуючих областей організувала виготовлення та збут підакцизного товару, а саме світлих нафтопродуктів (бензин та дизельне паливо), які утворюються в результаті переробки нафти на міні нафтопереробному заводі, які в подальшому збувають за допомогою мережі підконтрольних АЗС.

11.09.2024 на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 від 20.08.2024 (справа №463/7821/24, судове провадження №1-кс/463/6321/24), проведено обшук транспортного засобу «MERCEDES-BENZ SPRINTER» з д.н.з. НОМЕР_1 .

12.09.2024 вилучене майно було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, враховуючи те, що таке зберегло на собі можливі сліди кримінального правопорушення, буде містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, воно підпадає під ознаки речей, визначених у ст. 98 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 25 вересня 2024 року, у кримінальному провадженні № 0000246 від 03.10.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 204 КК України, накладено арешт на транспортний засіб «MERCEDES-BENZ SPRINTER» з д.н.з. НОМЕР_1 ; ключі запалювання в одній зв`язці; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «MERCEDES-BENZ SPRINTER» з д.н.з. НОМЕР_1 , які належать на праві власності ОСОБА_4 .

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідча суддя повинна діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Під час судового розгляду встановлено, що детективами Підрозділу детективів (на правах самостійного відділу) Територіального управління БЕБ у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000246 від 03.10.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 204 КК України, проводяться усі необхідні слідчі дії.

Викладені обставини свідчать, що ризики, що стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту вказаного у клопотанні майна, відповідно до поданного клопотання на час розгляду клопотання про скасування арешту майна не відпали, а тому відсутні правові підстави для задоволення клопотанняадвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту.

Керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, слідча суддя,

постановила:

у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000246 від 03.10.2023, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 29.04.2025 року о 10 год. 00 хв.

Слідча суддя ОСОБА_1