УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2025 Справа №607/10742/25 Провадження №1-кс/607/3085/2025

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання адвоката ОСОБА_3 , поданого в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.04.2025 у справі №607/8576/25, під час досудового розслідування кримінального провадження №0000500 від 04.11.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

26.05.2025 до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області звернувся адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 із клопотанням про скасування арешту майна, накладеного на ноутбук марки «ASUS» шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування, та автомобіль марки «MERSEDES-BENZ SPRINTER», номерний знак НОМЕР_1 , ключі від вказаного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 шляхом заборони їх відчуження та розпорядження, ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.04.2025 у справі №607/8576/25 у кримінальному провадженні №0000500 від 04.11.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332 КК України.

В обґрунтування клопотання адвокат ОСОБА_3 зазначив про те, що з часу накладення арешту на належні ОСОБА_4 речі та автомобіль у кримінальному провадженні №0000500 від 04.11.2024 жодній особі про підозру не повідомлено, а тому вказане майно на даному етапі досудового розслідування, на його думку, не відповідає критеріям речових доказів, оскільки не є знаряддям вчинення кримінальних правопорушень. За наведеного та посилаючись на непричетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332 КК України, а також скрутний майновий стан останньої, яка є безробітною та має на утриманні двох малолітніх дітей, у зв`язку з чим має намір відчужити автомобіль марки «MERSEDES-BENZ SPRINTER», номерний знак НОМЕР_1 задля матеріального забезпечення своєї сім`ї, просив скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 30.04.2025 у справі №607/8576/25 на ноутбук марки «ASUS», автомобіль марки «MERSEDES-BENZ SPRINTER», номерний знак НОМЕР_1 , ключі від вказаного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

05.06.2025 представник власника майна ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 подав до суду письмові доповнення до клопотання, у яких вказав на наявність підстав для скасування арешту, накладеного на належні ОСОБА_4 ноутбук, автомобіль з ключами від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду клопотання, власник майна ОСОБА_4 та її представник адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, що відповідно до положень ч. 2 ст. 174 КПК не перешкоджає розгляду клопотання про скасування арешту майна.

В судове засідання прокурор у кримінальному провадженні №0000500 прокурор відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_5 не з`явився, подав до суду заяву про розгляд вказаного клопотання без його участі, в якій висловив заперечення щодо задоволення клопотання, посилаючись на те, що у кримінальному провадженні №0000500 від 04.11.2024, належні ОСОБА_4 речі та автомобіль визнані речовими доказами.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Арешт майна, відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, є заходом забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, чи може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб або для забезпечення цивільного позову. Метою арешту майна є, зокрема, забезпечення кримінального провадження.

При вирішенні питання про подальше застосування заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судової процедури для забезпечення гарантій дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Порядок скасування арешту майна у кримінальному провадженні визначено та регламентовано приписами ст. 174 КПК України.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З аналізу положень ст. 174 КПК України вбачається, що тягар доведення необхідності та обґрунтованості скасування арешту покладається на особу, яка звертається з таким клопотанням.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.04.2025 у справі №607/8576/25, за клопотанням прокурора відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000500 від 04.11.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332 КК України, накладено арешт, окрім іншого, на: вилучений під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , ноутбук марки «ASUS», шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування, а також автомобіль марки «MERSEDES-BENZ SPRINTER», номерний знак НОМЕР_1 , ключі від вказаного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , шляхом заборони їх відчуження та розпорядження.

Вказаною ухвалою слідчого судді встановлено, що зазначене майно відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні, дані про яке внесено до ЄРДР за №0000500 від 04.11.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332 КК України, у зв`язку з чим слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для накладення арешту на зазначене майно.

Аналізуючи доводи клопотання про те, що арешт накладено необґрунтовано та в подальшому арешті майна відпала потреба, слідчий суддя враховує, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами кримінального провадження їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (частина 1, 2 статті 22 КПК України).

При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26.06.2008 зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Вказані норми кримінального процесуального законодавства та відповідна практика Європейського суду з прав людини, вказує, що особі, яка звертається із клопотанням до суду, процесуальним законодавством надаються не лише права, а і покладаються обов`язки.

Надаючи оцінку доводам щодо необґрунтованості накладення арешту на ноутбук марки «ASUS», автомобіль марки «MERSEDES-BENZ SPRINTER», номерний знак НОМЕР_1 , ключі від вказаного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , слідчий суддя враховує, що доказів в його обґрунтування слідчому судді не надано, заявник при зверненні до суду не довів обставин, на які посилається у своєму клопотанні, оскільки долучені документи не доводять обґрунтованості заявлених вимог про скасування арешту та не спростовують мети його застосування, обставин викладених в ухвалі про накладенні арешту, а також того, що захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, накладеного на належні ОСОБА_4 речі та автомобіль в рамках досудового розслідування кримінального провадження №0000500 від 04.11.2024, втратив свою актуальність та підстави, які діяли на момент його застосування, відпали.

З огляду на викладене, адвокатом ОСОБА_3 у клопотанні не доведені обставини, які б давали підстави вважати, що на даний час відпала потреба у дії такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна та не доведено необґрунтованості накладення такого арешту. До того ж, слідчому судді не надано доказів щодо проведення на день розгляду даного клопотання усіх необхідних слідчих дій та експертиз у кримінальному провадженні №0000500 від 04.11.2024 із вказаним ноутбуком, автомобілем, ключами від нього та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, а також доказів, які б могли беззаперечно підтвердити відсутність подальшої потреби у застосуванні арешту на зазначене майно.

Водночас, викладені прокурором в письмовій заяві пояснення свідчать про те, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000500 від 04.11.2024 виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна для виконання завдань кримінального провадження, а також завдань арешту майна, визначених приписами ст. 170 КПК України.

За вказаних обставин, слідчий суддя доходить висновку, що встановлені обставини судовим рішенням при накладенні арешту не спростовано та не доведено, що захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна втратив свою актуальність та підстави, які діяли на момент його застосування, відпали.

За наведеного, клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 , задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 131, 170, 174, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , поданого в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.04.2025 у справі №607/8576/25, під час досудового розслідування кримінального провадження №0000500 від 04.11.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332 КК України відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1