УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 522/17297/25

Провадження № 1-кп/522/3052/25

05 серпня 2025 року місто Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою без визначення розміру застави у кримінальному провадженні № 0000922, відомості про яке внесено 08.12.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Світловодське, Саратського району, Одеської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за призовом під час мобілізації на посаді водія-сапера 1 інженерно-саперного відділення 1 інженерно-саперної роти інженерно-саперного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат»,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000922, відомості про яке внесено 08.12.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Прокурор звернувся до суду із клопотанням про продовження строку обраного відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, з утриманням його на Гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки наявні ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на думку прокурора продовжують існувати і в необхідності продовження запобіжного заходу покладається необхідність запобігання подальшим спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, яке підтримав у судовому засіданні.

Захисник заперечував проти клопотання прокурора і просив залишити його без задоволення, оскільки ризики стороною обвинувачення недоведені. ОСОБА_5 має постійне місце проживання, 4-ох дітей та хвору матір після інсульту. Просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора або ж обрати ОСОБА_5 розмір застави у якості альтернативного запобіжного заходу.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Розглянувши клопотання прокурора, заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного.

Ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 25.07.2025 року до ОСОБА_5 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою тримання під вартою з утриманням на гауптвахті Південного ТУ ВСП ЗС України строком до 11.08.2025 року включно, без визначення розміру застави.

У ч. 3 ст. 315 КПК зазначено, що під час підготовчого судового засідання суд першої інстанції за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II КПК.

За змістом ст.199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме: нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, та самовільне залишення військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого, у випадку доведеності його вини за результатами судового розгляду, йому загрожує покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.

Таким чином, ураховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі доведеності його вини, існує ризик того, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватись від суду з метою уникнути кримінальної відповідальності.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, позицію ЄСПЛ, яка висвітлена в рішенні від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», - суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Крім того, суд приймає до уваги той факт, що обвинувачений ОСОБА_5 в судові засідання, призначені на 05.03.2025, 20.03.2025, 07.04.2025, 15.05.2025, 19.05.2025, 23.05.2025, 30.05.2025, 06.06.2025, 18.06.2025, 01.07.2025 роки, з розгляду клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, не з`явився до Київського районного суду м. Одеси, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце судового розгляду був повідомлений своєчасно та належним чином.

За вказаних обставин, через ухилення ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду, зазначене клопотання ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 01 липня 2025 року було повернуто прокурору.

Відтак, ризик, передбачений п 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, не можна вважати недоведеним.

При встановленні наявності ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК - впливу на свідків в даному кримінальному провадженні, суд приймає до уваги встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу.

З огляду на те, що судовий розгляд кримінального провадження не розпочатий, свідки у вказаному кримінальному провадженні ще допитані не були, ОСОБА_5 може впливати на них з метою схиляння їх до зміни свої показань у суді на користь обвинуваченого.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд також вважає доведеним з огляду на те, що ОСОБА_5 , як вже було зазначено, ухилявся від суду піл час розгляду клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності.

Відтак, у суду є підстави вважати, що ОСОБА_5 може продовжити вчиняти дії, спрямовані на штучне затягування розгляду кримінального провадження.

Суд вважає недоведеним, ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що обвинувачений може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки стадія досудового розслідування вже завершена та обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000922 скерований до суду для розгляду по суті.

Відтак, усі докази зібрані під час досудового розслідування на підтвердження винуватості ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині, перебувають у сторони обвинувачення, а тому ОСОБА_5 об`єктивно позбавлений можливості їх знищити, спотворити або сховати.

Суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Суд також зазначає, що що відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

Посилання сторони захисту на міцні соціальні зв`язки ОСОБА_5 , а саме наявність у нього на утриманні чотирьох дітей та хворої матері, суд не приймає до уваги, оскільки доказів на підтвердження вказаних обставин захисником у судовому засіданні надано не було.

Також п. 2 ч. 5 ст. 183 КПК України встановлено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

На підставі викладеного, виходячи з положень ст. ст. 176, 177, 178, КПК України, ст. ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи наявність наведених вище ризиків та обставин, які свідчать про те, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду, та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинувачуваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання ОСОБА_5 з утриманням його на Гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 , під вартою строком до 01 жовтня 2025 року, включно, без визначення розміру застави.

Керуючись вимогами ст.ст. 8, 9, 177, 178, 183, 194, 199, 315, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою без визначення розміру застави у кримінальному провадженні № 0000922, відомості про яке внесено 08.12.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, - задовольнити.

Строк дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 01 жовтня 2025 року, включно, без визначення розміру застави, з утриманням його на Гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1