УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2025 Справа №607/15777/25 Провадження №1-кс/607/4359/2025

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 підозрюваного ОСОБА_4 , захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000601 від 28.07.2025, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чортків, Чортківського району, Тернопільської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за задресою АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, який має на утримані одну неповнолітню дитину, займає посаду тимчасово виконуючого обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

30.07.2025 старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 за погодженням із прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000601 від 28.07.2025 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою терміном на 60 діб.

Клопотання вмотивоване тим, що групою слідчих відділу РЗСТ СУ ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000601 від 28.07.2025 за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135 та ч. 3 ст.286-1 КК України.

Як зазначає слідчий, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до ст. 68 Конституції України та ст. 1, п. 1 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» (№ 3353-XII від 30.06.1993), із змінами та доповненнями (надалі ЗУ «Про дорожній рух»), як особа учасник дорожнього руху (водій транспортного засобу), зобов`язаний знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 із змінами та доповненнями (надалі Правила дорожнього руху або ПДР) та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Однак, грубо ігноруючи вимоги вищевказаного ЗУ «Про дорожній рух», 28.07.2025 близько 00 год. 50 хв., водій ОСОБА_4 , в порушення вимог пунктів 1.5 ч.1, 1.10, (в частині визначення понять: «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка», і належне виконання їх вимог), 2.3 «б, д», 2.9 «а» та 12,1 ПДР, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння - 1,92‰ проміллє, керував автомобілем Skoda Octavia з іноземним реєстраційним номером НОМЕР_1 , яким рухався проїзною частиною дороги вулиці Степана Бандери, с. Джурин, Чортківського району, Тернопільської області, що в межах автодороги Т-20-01 сполученням «Бучач - Чортків - Скала-Подільська» зі сторони с. Трибухівці у напрямку м. Чортків Чортківського району.

Під час такого руху вул. Степана Бандери, с. Джурин, Чортківського району, водій ОСОБА_4 , внаслідок алкогольного сп`яніння, у темну пору доби, не обрав такі прийоми та способи керування транспортним засобом, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним у конкретних дорожніх умовах, обстановці, в установлених межах, не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, а також особливості і стан керованого транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, внаслідок чого, на прямій ділянці проїзної частини дороги, із вологим асфальтобетонним покриттям, допустив наїзд передньою правою частиною керованого автомобіля Skoda Octavia з іноземним реєстраційним номером НОМЕР_1 , на пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 який рухався правим краєм проїзної частини дороги у попутному напрямку відносно руху автомобіля.

Порушення водієм ОСОБА_4 , вимог пунктів: 1.5 ч.1, 1.10, (в частині визначення понять: «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка», «темна пора доби» і належне виконання їх вимог), 2.3 «б, д», 2.9 «а», та 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 із змінами та доповненнями, а також вимог, які наведені у статті 1, абзацах 1, 2 частини 5 статті 14, статті 15 Закону України «Про дорожній рух» (№3353-XII від 30.06.1993), із змінами та доповненнями, статті 68 Конституції України, перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті потерпілого ОСОБА_8 .

Окрім цього, водій ОСОБА_4 , після вчинення наїзду на пішохода, достовірно знаючи, що своїми протиправними діями поставив потерпілого в небезпечний для життя стан і потерпілий ОСОБА_8 , позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження, при цьому перебував у безпорадному стані, унаслідок отриманих від дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень та був позбавлений реальної можливості вжити заходів до самозбереження.

Однак, водій ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно та нехтуючи моральними і правовими нормами, завідомо залишив потерпілого ОСОБА_8 , без допомоги, маючи при цьому реальну можливість надати таку допомогу, в порушення вимог п. 2.10 (підпункти «а», «б», «г», «ґ», «д», «е») Правил дорожнього руху, вчинивши дорожньо-транспортну пригоду, не залишився на місці пригоди, не увімкнув аварійну сигналізацію і не встановив знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 ПДР, та відповідно не вжив усіх можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілому, зокрема не викликав бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги і не відправив потерпілого до закладу охорони здоров`я, а у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті «г» пункту 2.10 ПДР, не відвіз потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки, не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, не чекав прибуття поліцейських, не вжив всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, їх огородження та організації об`їзду місця пригоди, умисно залишив місце вчинення дорожньо-транспортної пригоди, аж поки не був виявлений працівниками поліції у м. Чортків по вул. Степана Бандери, Чортківського району Тернопільської області.

З огляду на наведене слідчий вважає, що у кримінальному провадженні №0000601 від 28.07.2025 наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135 та ч. 3 ст.286-1КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

28.07.2025 о 10 год. 55 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

28.07.2025 ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135 та ч. 3 ст.286-1КК України.

Слідчий вказує, що підставою застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, а також те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, а також встановлено обставини, які виправдовують даний запобіжний захід та підтверджують наявність зазначених ризиків.

Метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 , згідно з вимогами п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На переконання слідчого вказані ризики свідчать про неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою.

З врахуванням вищенаведеного, з метою забезпечення належної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 , та виконання ним процесуальних рішень, запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а також з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків,, слідчий просить клопотання задовольнити та застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, без визначення розміру застави.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, з викладених у ньому підстав та просила задовольнити.

У судовому засіданні захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 з приводу задоволення клопотання заперечив та зазначив, що пред`явлена ОСОБА_4 підозра є необґрунтованою належними та достатніми доказами. Зауважив, що наїзд на потерпілого відбувся в умовах недостатньої видимості, а саме під час грози та в темну пору доби, при цьому пошкодження наявні в нижній частині автомобіля, що на думку сторони захисту свідчить про те, що потерпілий знаходився на проїзній частині в горизонтальному положенні, а не рухався правим краєм проїзної частини дороги у попутному напрямку. З огляду на викладене захисник просив відмовити у задоволенні клопотанні.

У судовому засіданні захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 з приводу задоволення клопотання заперечив та зазначив, що ризики зазначені слідчим у клопотанні не доведенні жодними доказами. Захисник зауважив, що підозрюваний не переховувався від органу досудового розслідування, а поїхав з місця події лише тому, що не відчув удару та не знав, що здійснив наїзд на потерпілого. При цьому, після наїзду підозрюваний не переховувався, а був вдома, як і не вчиняв жодних дій спрямованих на приховання транспортного засобу. Захисник звернув увагу, що ОСОБА_4 дає покази, чим сприяє органу досудового розслідування, одружений, має на утримані одну неповнолітню дитину, постійне місце проживання, що свідчить про міцні соціальні зв`язки та є військовослужбовцем. З огляду на викладене захисник просив, відмовити у задоволенні клопотання та застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі або ж визначити заставу.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію своїх захисників.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши зміст клопотання, додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Частина 1 ст. 29 Конституції України визначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.ч. 1 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання, репутацію та майновий стан , наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини , ризик продовження чи повторення протиправної поведінки (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що групою слідчих відділу РЗСТ СУ ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000601 від 28.07.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135 та ч. 3 ст.286-1 КК України.

В ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні 28.07.2025 о 10 год. 55 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

28.07.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135 та ч. 3 ст.286-1 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 та в умисному залишенні без допомоги потерпілого ОСОБА_8 як особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор - при розгляді клопотання, довели наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135 та ч. 3 ст.286-1 КК України.

На думку слідчого судді, обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 та його можливу причетність до вчинених кримінальних правопорушень свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме:

-протокол огляду місцевості від 28.07.2025, згідно з яким будь-яких транспортних засобів на місці пригоди не виявлено, а виявлено лише слідову інформацію щодо вчинення кримінального правопорушення, зокрема фрагмент фальш-решітки радіатора з логотипом Skoda, а також тіло потерпілого ОСОБА_8 ;

-протокол огляду транспортного засобу від 28.07.2027 згідно з яким, у гаражному кооперативі по вул. С. Бандери м. Чортків, виявлено та вилучено пошкоджений автомобіль Skoda Octavia з іноземним реєстраційним номером НОМЕР_1 на поверхні якого наявна речовина бурого кольору.;

-лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_8 № 52 від 28.07.2025;

-висновком судово-медичної експертизи № 680 від 28.07.2025 згідно якого у крові ОСОБА_4 знайдено етиловий спирт в концентрації 1,92 промілле;

-протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 28.07.2025;

-протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 28.07.2025;

-протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 28.07.2025;

-протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 28.07.2025;

-протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 28.07.2025.

Надаючи оцінку наведеним доказам про обґрунтованість підозри, слідчий суддя зважає на практику Європейського суду з прав людини, згідно якої, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Зокрема, слідчий суддя, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення».

Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя доходить висновку про обґрунтованість пред`явленої підозри та можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135 та ч. 3 ст.286-1 КК України.

При цьому, сторона захисту беззаперечними доказами не спростовує питання обґрунтованості підозри.

Заперечення сторони захисту з приводу обґрунтованості підозри слідчий суддя до уваги не бере та зауважує, що на даній стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті.

Так, слідчий суддя не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження, одним із яких є запобіжний захід, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

З огляду на вищенаведене та те, що сторона захисту беззаперечними доказами не спростовує питання обґрунтованості підозри, а також беручи до уваги надане ОСОБА_4 повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135 та ч. 3 ст.286-1 КК України, слідчий суддя приходить до висновку, що наявна підозра у вчиненні ОСОБА_4 вказаних кримінальних правопорушень не є вочевидь необґрунтованою.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважає, на даний час існують ризики зазначенні у клопотанні слідчого, а саме: що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що виправдовує застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, одне з яких передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років. Відтак, усвідомлюючи тяжкість вчинених злочинів та розмір покарання, яке йому загрожує, підозрюваний ОСОБА_4 може умисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду як на території України так і поза її межами враховуючи, що ОСОБА_4 , документованим паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 який має термін дії до 21.12.2028, з метою уникнення від відповідальності. Слідчий суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування

Крім того, як зазначено у п. 58 рішення ЄСПЛ у справі «Becciev v. Moldova» від 04.10.2005 року (Бекчієв проти Молдови), ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Обґрунтовуючи необхідність застосування підозрюваному виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слід врахувати, і правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні по справах «Москаленко проти України», від 20.05.2010, «W проти Швейцарії» від 26.01.1993, де Суд вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від суду.

Слідчий суддя вважає, доведеним і ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, оскільки особисті дані останніх йому відомі, так як інформація про них міститься в матеріалах кримінального провадження, з якими підозрюваний ознайомлений, а відтак останній як особисто так і через третіх осіб може незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до органу досудового розслідування та суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан судового розгляду та його результати.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 23 КПК України про те, що не можуть бути визнанні доказами відомості, що містяться в показаннях, речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, зазначений ризик існує, так як на свідки, експерти, спеціалісти у кримінальному провадженні, ще не були допитані в ході судового розгляду даного кримінального провадження та до проведення такого допиту можуть змінити свої показання, які вони надавали слідчому, на користь підозрюваного.

Ризиком того, що ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, є те, що останній може підшуковувати осіб, які можуть надати органу досудового розслідування вигідні для нього неправдиві показання.

Відтак слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено, а стороною захисту не спростовано, що у даному кримінальному провадженні з метою виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, є необхідним застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Крім того, стороною захисту не надано беззаперечних доказів, які б свідчили, про відсутність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України для застосування підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Доводи сторони захисту щодо відсутності заявлених ризиків, слідчий суддя вважає безпідставними, недоведеними у судовому засіданні та такими, які є частиною єдиної лінії захисту підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

При цьому слідчий суддя зауважує, що КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний чи обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваних чи обвинувачених кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного чи обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку суд має зробити висновки прогнозованості характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Згідно з вимогами ст.198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Слідчий суддя вважає, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, а прокурор в повному обсязі довів, що обмеження права підозрюваного на свободу є виправданим.

З урахуванням викладеного слідчий суддя доходить висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу та, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваною процесуальних обов`язків та зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що останній уродженець м. Чортків, Чортківського району, Тернопільської області, зареєстрований та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одружений, має на утримані одну неповнолітню дитину, займає посаду тимчасово виконуючого обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимий.

При прийнятті рішення слідчий суддя бере до уваги, що підозрюваний одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, постійне місце проживання та місце роботи, що свідчить про сталі соціальні зв`язки, а також грамоти та подяки подані в судовому засіданні, проте враховуючи характер вчинених кримінальних правопорушень, які призвели до загибелі потерпілого ОСОБА_8 , тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, не зможе попередити ризики, визначені у ст.177 КПК України та забезпечити належне виконання ним покладених обов`язків.

На переконання слідчого судді, такий висновок узгоджується з вимогами ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою з наведених підстав виправдане задля забезпечення належного досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо тяжких кримінальних правопорушень.

За встановлених обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого є обґрунтоване і доведене, а застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в даному випадку відповідатиме обставинам вчиненого кримінального правопорушення і на даному етапі досудового розслідування такий захід забезпечення кримінального провадження виправдовує таке втручання у право підозрюваного на особисту свободу та недоторканість.

Обставин, які б вказували на неможливість утримування ОСОБА_4 під вартою не встановлено.

Згідно ч.4 ст.196 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою статті 197 цього Кодексу.

Відповідно вимогам, визначених ч.ч. 1, 2, 3 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.

Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином строк тримання під вартою обмежується строком досудового розслідування і виключень з цього не має.

За змістом п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України, з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Згідно матеріалів доданих до клопотання вбачається, що в даному кримінальному провадженні 28.07.2025 о 10 год. 55 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України та цього ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135 та ч. 3 ст.286-1 КК України.

Відтак саме з 28.07.2025 слід виходити при обрахуванні строку досудового розслідування у кримінальному проваджені №0000601 від 28.07.2025. При цьому, обчислення строку тримання під вартою у відповідності до ч. 2 ст. 197 КПК України суд здійснює з моменту затримання, а саме 10 год. 55 хв. 28.07.2025.

У зв`язку із наведеним, клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 за погодженням із прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 слід задовольнити, застосувавши до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135 та ч. 3 ст.286-1 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 та в умисному залишенні без допомоги потерпілого ОСОБА_8 як особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану.

Зважаючи на те, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 спричинив загибель людей, в даному випадку ОСОБА_8 , слідчий суддя, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, не вважає за доцільне визначати підозрюваному заставу.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 206, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Встановити строк дії ухвали до 23 год. 59 хв. 25.09.2025.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, прокурора у даному кримінальному провадженні.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_4 негайно після її оголошення, прокурору та надіслати уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1