У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 184/1044/25

Номер провадження 1-кс/184/293/25

22 травня 2025 року

Слідчий суддя Покровського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в режимі відео конференції матеріали клопотання слідчого СВ ВП №2 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню №00030008 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.10.2024 року відносно :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець, Нікопольського району, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою - спеціальною освітою, одруженому, на утриманні має дитину: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 „ зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовцю військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, який під час скоєння кримінального правопорушення перебував на посаді гранатометника З відділення, 1 взводу оперативного призначення (на БТР) 4 роти оперативного призначення (на БТР) 2 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше судимий.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_6

слідчий - ОСОБА_7

підозрюваний ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

22.05.2025 року на розгляд слідчого судді надійшло клопотання, в якому ВП №2 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 просить обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання слідчим посилається на те, що ним проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №00030008 від 06.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, у вчинені якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 . На теперішній час існують ризики того, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, тому, орган досудового розслідування вважає, що менш суворі запобіжні заходи ніж тримання під вартою не достатні для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків.

Фіксування судового процесу здійснювалося відповідно до вимог ст. 107 КПК України за допомогою технічних засобів.

В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання та просив його задовольнити та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні клопотання підтримав, вказала на недоцільність застосування інших запобіжних заходів, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та просив не позбавляти його волі, а обрати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого заперечував проти клопотання прокурора, вважав ризики прокурором заявлені формально і обґрунтовано тримання під вартою тільки тяжкістю покарання, просив обрати домашній арешт.

Слідчий суддя, заслухавши думку прокурора, слідчого, пояснення підозрюваного, доводи захисника, дослідивши клопотання слідчого, перевіривши долучені до нього документи, приходить до наступних висновків.

Процесуальний зміст і форма клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя приходить до висновку, що прокурор, який підтримав клопотання, довів, що існує обґрунтована підозра у вчиненні кримінальних правопорушень при наступних обставинах:

Досудовим слідством встановлено, що приблизно солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, та перебуваючи на посаді гранатометника 3 відділення, 1 взводу оперативного призначення (на БТР) 4 роти оперативного призначення (на БТР) 2 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 1 1, 12, 14, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внхтрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та, не одержавши відповідних дозволів (наказів) начальників (командирів), які за законодавством уповноважені надавати такі дозволи (накази). 21 серпня 2024 року самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , дислокованої за адресою: АДРЕСА_3 , звідки прибув до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_4 , де з того часу проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього, та незаконно відсутній на службі по теперішній час, коли солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до слідчого відділу Нікопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, заявив таким чином про себе, внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.

22.05.2025 органом досудового розслідування ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Вина ОСОБА_4 підтверджуються зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме:

-Зібраними заступником командира роти по роботі з особовим складом 4 роти оперативного призначення (на БМП), 2 батальйону оперативного призначення, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 матеріалами службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_4 ;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;

-Протокол допиту підозрюваного ОСОБА_4 .

Зокрема, обґрунтовуючи необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , прокурор та слідчий посилаються на те, що ОСОБА_4 на даний час підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років та під час досудового розслідування, відповідно до вимог ст. 177 КПК України, встановлено ризики, які знайшли своє підтвердження в ході досудового розслідування та на даний час не зникли, а саме:

- ризик, передбачений п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду) об`єктивно існує, тому що підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, що може спонукати останнього до переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

-ризик, передбачений п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконний вплив на потерпілого та свідків) об`єктивно існує, тому що підозрюваний проживає в одному місті з свідками, що свідчить про те, що підозрюваний може впливати на них шляхом вмовляння з метою надання показань, які можуть вплинути на уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.

- ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється) об`єктивно існує, тому що підозрюваний військову службу надалі проходити не бажає та повертатися у військову частину відмовляється, що свідчить про те, що підозрюваний може надалі продовжувати кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Отже, з огляду на висновок Європейського суду з прав людини, який міститься у п. 175 рішення від 21.04.2011 року по справі «Нечипорук і Йонкало проти України», в органу досудового розслідування є факти та інформація про те, що ОСОБА_4 , міг вчинити вказане кримінальне правопорушення, тобто підозра є обґрунтованою.

Оцінюючи наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий суддя керується правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», у якій зазначено, що суворість покарання, що може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні існування ризику, передбаченого п.1 ст.177 КПК України, а саме ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, на час розгляду клопотання ОСОБА_4 .

Вказані обставини свідчать на існування обґрунтованого ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Водночас, слідчий суддя приходить до висновку про недоведеність слідчим наявності ризиків впливати на свідків, та вчинити інше кримінальне правопорушення, передбачених п.3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, у даному кримінальному провадженні, оскільки жодних належних обґрунтувань та доказів на підтвердження останніх, слідчим та прокурором не надано.

Під час досудового розслідування не надійшло жодних звернень про передачу ОСОБА_4 на поруки, що виключає передачу його на поруки.

Вивченням особистості обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що останній є військовослужбовцем, який проходить службу на посаді гранатометника 1 взводу оперативного призначення 4 роти оперативного призначення 2 батальйону оперативного призначення ВЧ НОМЕР_2 , освіта середня спеціальна, раніше не судимий, одружений, має постійне місце проживання та на утриманні малолітню доньку.

Згідно ст. 176 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути застосовані такі запобіжні заходи як особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою. При цьому їх види наведено у порядку зростання ступеня суворості.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Судом встановлено, що ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ч.5 ст.407 КК України, відповідно до санкції ч.5 ст.407 КК України карається позбавленням волі на строк від 5 до 10 років.

Крім того, суд при розгляді клопотання про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу, враховує обставини, перелік яких передбачений ст. 178 КПК України, для оцінки ризиків, які можуть слугувати поряд з підставами, визначеними ст. 177 КПК України для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу.

Враховуючи, що надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість підозри та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один ризик, передбачений ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від слідства та суду, однак слідчий суддя приходить до висновку про те, що відсутні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, але з огляду на приписи ч. 4 ст. 194 КПК України є підстави застосувати до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, та який зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого під час досудового розслідування, а саме домашній арешт, котрий відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, слід зауважити, що одна лише тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та суворість покарання не може являтися автоматичною підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою, що випливає з приписів кримінального процесуального законодавства та про що неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях.

З огляду на викладене, в задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене, на думку слідчого судді, застосування щодо обвинуваченого іншого альтернативного запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а саме цілодобового домашнього арешту, забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та зможе запобігти спробам підозрюваного переховуватися від слідства та суду і забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків та зможе запобігти спробам підозрюваного (обвинуваченого) переховуватись від слідства та суду.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 2 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час, строком на 2 місяці за місцем його проживання: АДРЕСА_2 , починаючи з 22.05.2025 року до 20.07.2025 року включно, поклавши на нього обов`язки передбачені ст.194 КПК України, а саме:

- заборонити залишати місце проживання: АДРЕСА_2 у нічний час доби з 22.00 год. до 06.00 години наступної доби;

- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання чи перебування.

Виконання ухвали покласти на Нікопольський РУП ГУНП в Дніпропетровській області за місцем проживання ОСОБА_4 .

Копію ухвали для виконання направити начальнику Нікопольського РУП ГУНП у Дніпропетровській області, для контролю - прокурору Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону.

Ухвала, відповідно до ст. 205 КПК України, підлягає негайному виконання після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя Покровського міського суду ОСОБА_1