УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого 1 відділу 3 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_5 , погоджене з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за № 0000468 від 15.04.2022

в с т а н о в и в :

В провадженні слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вищевказане клопотання.

Слідчий обґрунтовує клопотання тим, що Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000468 від 15.04.2022 за підозрою громадян УкраїниОСОБА_19 та ОСОБА_7 вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 438 КК України, ОСОБА_17та ОСОБА_18у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, а також за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 438, ч. 2 ст. 438 КК України.

Процесуальнекерівництво досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Офісом Генерального прокурора.

В ході досудового розслідування установлено, що з лютого 2014 року до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією Російської Федерації проти України та окупацією частини території України. У ході вказаного міжнародного збройного конфлікту 24 лютого 2022 року президент РФ оголосив початок так званої «спеціальної військової операції», що полягала у здійсненні повномасштабного вторгнення ЗС РФ, інших збройних формувань РФ та підконтрольних їм угруповань іррегулярних збройних формувань на територію України.Факт повномасштабного збройного вторгнення на територію України не приховувався владою РФ, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п. п. 1, 3 Висновку 300(2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п. п. 17, 18 наказу Міжнародного Суду ООН від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього (Україна проти РФ та ін.)».

Відповідно до ст. 2, спільної для Женевських конвенцій про захист жертв війни 1949 року, ці конвенції, як і інші акти законів і звичаїв війни (міжнародного гуманітарного права), застосовуються до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни, у тому числі до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.

Відповідно до пункту 1 частини А статті 4 Женевської конвенції про поводження з військовополоненими від 12 серпня 1949 року (далі - Конвенція) військовополоненими, у розумінні цієї Конвенції, є особи, які потрапили в полон до супротивника й належать до однієї з таких категорій, зокрема особового складу збройних сил сторони конфлікту, а також членів ополчення або добровольчих загонів, які є частиною цих збройних сил.

Частиною 1 статті 13 Конвенції визначено, що з військовополоненими необхідно завжди поводитися гуманно. Будь-який незаконний акт чи бездіяльність з боку держави, що тримає в полоні, які спричиняють смерть або створюють серйозну загрозу здоров`ю військовополоненого, що перебуває під її охороною, забороняються та будуть розглядатись як серйозне порушення цієї Конвенції.

Зокрема, жодного військовополоненого не можна піддавати фізичному каліченню.

Статтею 14 Конвенції передбачено, що військовополонені за всіх обставин мають право на повагу до їхньої особи й честі.

Так, під час збройного протистояння військових підрозділів України проти збройних формувань РФ та підконтрольним їм незаконних збройних формувань так званих «ДНР» та «ЛНР», низка військовослужбовців з числа захисників та оборонців України потрапили в полон до ворога.

Після потрапляння у полон військовослужбовців Збройних Сил України доставляли, в тому числі, на тимчасово окуповану територію Луганської області, а саме на територію колишньої Суходільської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Луганській області (№ 36), яка розташована за адресою: Луганська область, м. Суходільськ, вул. Карпинського, буд. 46, 94420, де було створено місце для тимчасового утримання військовослужбовців, службовців українських силових структур та цивільних осіб, так звану «Суходільська виправна колонія Управління виконання покарань Міністерства внутрішніх справ Луганської Народної Республіки», яка в подальшому 27.01.2023 була перейменована у «Федеральна казенна установа «Виправна колонія № 4 Управління Федеральної служби виконання покарань по Луганській Народній Республіці» (далі - «Суходільська виправна колонія»).

На території вказаної установи нагляд за українськими військовополоненими здійснювали співробітники так званої «Суходільської виправної колонії», яких в подальшому, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, але не раніше 09.02.2023, зараховано до особового складу «Федеральної служби виконання покарань Російської Федерації».

При цьому, під час утримання на території так званої «Суходільської виправної колонії» до українських військовослужбовців, які набули статусу військовополонених, застосовувались фізичні та психологічні насильства, а також вчинялися дії, які ображають особисту честь і гідність особи, зокрема образливе та принизливе поводження, яке розпочиналось з моменту їх прибуття в установу під час так званої «прийомки» та продовжувалось протягом всього часу їх утримання.

До вчинення протиправної діяльності щодо військовополонених у невстановлений під час досудового розслідування час, але не пізніше лютого 2022 року, невстановленими особами з числа Державної служби виконання покарання Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки залучено співробітників колонії, зокрема: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який на той час обіймав посаду так званогомолодшого інспектора відділу нагляду та безпеки «Суходільської виправної колонії», з 12.02.2024 року - інспектора-чергового по житловій зоні чергової частини, а також інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб з числа співробітників зазначеної колонії.

При цьому, ОСОБА_7 , будучи так званим молодшим інспектором відділу нагляду та безпеки «Суходільської виправної колонії Управління виконання покарань Міністерства внутрішніх справ Луганської Народної Республіки» та з 27.01.2023 «Федеральної казенної установи «Виправна колонія № 4 Управління Федеральної служби виконання покарань по Луганській Народній Республіці» здійснював нагляд та постійний контроль за військовополоненими, а також за вказівкою керівництва колонії здійснював їх конвоювання та охорону, під час яких відносно останніх з його боку систематично вчинялось жорстоке поводження, яке виражалось у застосуванні фізичного та психологічного насильств.

Так, 21.04.2022 (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України, фельдшера евакуаційного відділення, сержанта ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який згідно положень статті 4 Конвенції мав статус військовополоненого, тобто особи, яка перебуває під захистом міжнародного гуманітарного права, доставили до «Суходільської виправної колонії» разом з іншими військовополоненими.

Далі, у період часу не раніше 21.04.2022 та не пізніше 31.01.2025(більшточний час та дату в ході досудового розслідуванняне встановлено) ОСОБА_7 , перебуваючи в кабінеті, що знаходиться на території «Суходільської виправної колонії» викликав військовополоненого ОСОБА_10 .. Після того як ОСОБА_10 прибув до кабінету, ОСОБА_7 наказав йому стати обличчям до стола, нахилитися та руки покласти на край столу, діючи умисно, розуміючи, що між російської Федерацією та Україною з 19 лютого 2014 року триває міжнародний збройний конфлікт, діючи в умовах такого конфлікту та у зв`язку з ним, усвідомлюючи, що ОСОБА_10 є військовополоненим, користуючись беззахисним станом останнього, у порушення ст. 4, 13, 14 Женевської конвенції про поводження з військовополоненими, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на застосування до потерпілого фізичного та психологічного насильств, завдав потерпілому, за допомогою гумового кийка, не менше 5 ударів по сідницях. В результаті таких дій ОСОБА_10 спричинено сильне фізичне та моральне страждання, приниження його честі та гідності.

Він же, вчинив жорстоке поводження з військовополоненим ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за наступних обставин.

Так, 29.06.2022 (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 Збройних сил України, стрільця-помічника гранатометника, солдатаОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який згідно положень статті 4 Конвенції мав статус військовополоненого, тобто особи, яка перебуває під захистом міжнародного гуманітарного права, доставили до «Суходільськоївиправної колонії» разом з іншими військовополоненими.

Так, у період часу не раніше 01.10.2022 та не пізніше 31.10.2022 (більш точний час та дату в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_7 , перебуваючи на території «Суходільської виправної колонії», а саме поблизу барака, в якому утримувався ОСОБА_11 , помітив останнього, який рухався до входу у вище зазначений барак, перебуваючи в кінці строю військовополонених. Після чого ОСОБА_7 наблизившись до військовополоненого ОСОБА_11 діючи умисно, розуміючи, що між російської Федерацією та Україною з 19 лютого 2014 року триває міжнародний збройний конфлікт, діючи в умовах такого конфлікту та у зв`язку з ним, усвідомлюючи, що ОСОБА_11 є військовополоненим, користуючись беззахисним станом останнього, у порушення вищезазначених норм міжнародного гуманітарного права, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на застосування до потерпілого фізичного та психологічного насильств, наніс потерпілому не менше 8 ударів за допомогою гумового кийка в район спини та сідниці. Після чого військовополоненим, в тому числі ОСОБА_11 наказали вишукуватися та прийняти позу навприсядки, тобто присісти, що виконав ОСОБА_11 , в свою чергу ОСОБА_7 підійшов до потерпілого та завдав удар ногою в область грудної клітини ОСОБА_11 .В результаті таких дій ОСОБА_11 спричинено сильне фізичне та моральне страждання, приниження його честі та гідності.

Крім цього, ОСОБА_7 вчинив жорстоке поводження з військовополоненим ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за наступних обставин.

Так, 11.10.2022 військовослужбовця військової частини НОМЕР_3Збройних сил України, водія, старшого солдатаОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який згідно положень статті 4 Конвенції мав статус військовополоненого, тобто особи, яка перебуває під захистом міжнародного гуманітарного права, доставили до «Суходільськоївиправної колонії» разом з іншими військовополоненими.

Так, у період часу не раніше 01.02.2024 та не пізніше 29.02.2024 (більш точний час та дату в ході досудового розслідування не встановлено) військовополонений ОСОБА_13 , перебував у приміщенні санітарної частини, що знаходиться на території «Суходільської виправної колонії» у зв`язку з необхідністю отримання медичної допомоги. В цей же період часу до приміщення санітарної частини прибув ОСОБА_7 та помітивши військовополоненого ОСОБА_13 , який не підвівся з місця, коли ОСОБА_7 зайшов до приміщення. В свою чергу ОСОБА_7 наказав військовополоненому ОСОБА_13 стати обличчям до стіни та підняти руки в гору, та діючи умисно, розуміючи, що між російської Федерацією та Україною з 19 лютого 2014 року триває міжнародний збройний конфлікт, діючи в умовах такого конфлікту та у зв`язку з ним, усвідомлюючи, що ОСОБА_13 є військовополоненим, користуючись беззахисним станом останнього, у порушення вищезазначених норм міжнародного гуманітарного права, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на застосування до потерпілого фізичного та психологічного насильств, наніс за допомогою гумового кийка не менше 3 ударів по сідницям потерпілого.В результаті таких дій ОСОБА_13 спричинено сильне фізичне та моральне страждання, приниження його честі та гідності.

Вина підозрюваного ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового слідства доказами у їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема:

- показаннями потерпілого ОСОБА_10 який підтвердив факт нанесення йому тілесних ушкоджень;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімкамив ході якого потерпілий ОСОБА_10 впізнавОСОБА_7 , як працівника «Суходільської виправної колонії» який здійснював систематичне фізичне, психологічне насильство щодо нього та інших військовополонених;

- протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілимОСОБА_10 в ході якого потерпілий відтворив обставини здійснення фізичного та психологічного насилля, яке здійснювалось підозрюваним;

- показаннями потерпілого ОСОБА_11 ,який підтвердив факт нанесення йому тілесних ушкоджень;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімкамив ході якого потерпілий ОСОБА_11 впізнавОСОБА_7 , як працівника«Суходільськоївиправної колонії» який здійснював фізичне, психологічне насильство щодо нього та інших військовополонених;

- протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_11 в ході якого потерпілий відтворив обставини здійснення фізичного та психологічного насилля, яке здійснювалось підозрюваним;

- показаннями потерпілого ОСОБА_13 , який підтвердив факт нанесення йому тілесних ушкоджень;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімкамив ході якого потерпілий ОСОБА_13 впізнавОСОБА_7 , як працівника«Суходільськоївиправної колонії» який здійснював фізичне, психологічне насильство щодо нього та інших військовополонених;

- протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_13 , в ході якого потерпілий відтворив обставини здійснення фізичного та психологічного насилля, яке здійснювалось підозрюваним;

- листами оперативного підрозділу та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

25квітня 2025 року слідчим складено та прокурором погоджено повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 , зареєстрований на тимчасово окупованій території за адресою: АДРЕСА_1 ; та проживає на тимчасово окупованій території за адресою: АДРЕСА_2 та неможливості вручення повідомлення про підозру в день його складання, таке вручення здійснено шляхом:

- опублікування 25квітня 2025 року повідомлення про підозру на офіційному веб - сайті Офісу Генерального прокурора в мережі інтернет за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_5»

- опублікування повідомлення про підозру в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме в газеті «Урядовий кур`єр», «Урядовий кур`єр» №85 (8010) від 26.04.2025.

Крім того, в порядку ч. 8 ст. 135 КПК України 25квітня 2025 року на офіційному веб - сайті Офісу Генерального прокурора та 26 квітня 2025 року в газеті «Урядовий кур`єр» опубліковано повістки про виклик підозрюваного ОСОБА_7 до слідчого для проведення з ним слідчих дій на 01, 02, 03травня 2025 року.

Проте,усвідомлюючи те, що ним вчинено кримінально карне діяння -особливо тяжкий злочин проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, ОСОБА_7 свідомо не з`явився на виклик слідчого та про причини неявки не повідомив.

Надання правової допомоги ОСОБА_7 на підставі постанови слідчого та доручення Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги здійснює адвокат центру, який відповідає положенням КПК України щодо захисника у кримінальному провадженні.

Відповідно до відповіді на доручення слідчого, отриманої від ДКІБ СБ України, громадянин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час переховується від органу досудового розслідування на тимчасово окупованій території України та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,а також іншими, наразі, невстановленими місцями на окупованій території.

Враховуючи вищезазначене, на підставі ст. 281 КПК України ОСОБА_7 оголошено у розшук, проведення якого доручено ГВ ЗНД ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях.

Враховуючи викладене, орган досудового розслідування, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування, знищення або спотворення будь-яких із речей, документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою уникнення ним кримінальної відповідальності, вважає за необхідне обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Захисник проти задоволення клопотання заперечив.

Заслухавши пояснення прокурора, захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження, долучені до клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи матеріали, які долучені до клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання може бути розглянуто без участі підозрюваного.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання слідчого судді на день розгляду клопотання ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 438 Кримінального кодексу України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, долученими слідчим до клопотання.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини, у справі «Феррарі - Браво проти Італії», не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим лише тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням органів досудового розслідування (попереднього слідства).

Відповідно до п. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Таке ж тлумачення терміну «обґрунтована підозра» знайшло своє відображення у рішенні Європейський суд з прав людини у справі «Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «K.F. проти Німеччини».

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» вказав, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Отримані на даному етапі досудового розслідування відомості задокументовані у відповідний процесуальний спосіб, передбачений КПК України і вказують на причетність підозрюваного до вчинення зазначеного злочину, при цьому, таке цілком узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що зазначена особа могла вчинити правопорушення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Влох проти Польщі»).

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, переховується від органу досудового розслідування та суду, з метою дотримання належної процесуальної поведінки підозрюваного слідчий суддя вважає, що відносно останньої необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки мають місце ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме:

-ризик переховування від органу досудового розслідування та суду підтверджується тією обставиною, що ОСОБА_7 на виклики слідчого не з`являється, переховується від органу досудового розслідування та суду, в результаті чого останнього оголошено в розшук. Також у випадку доведеності вини ОСОБА_7 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, загрожує покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років, або довічне позбавлення волі. Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів»;

-ризик знищити, спотворити, сховати будь-яку із речей, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, підтверджується тим, що на даний час у кримінальному провадженні проведений не увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, зокрема не встановлені усі співучасники злочину, місця зберігання предметів та документів, що можуть бути використані як речові докази у кримінальному провадженні, що дає обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 перебуваючи на волі, буде намагатися знищити, сховати або спотворити вказані речові докази, які мають значення для кримінального провадження;

-ризик незаконного впливу на свідків, інших підозрюваних, потерпілих, обґрунтовується тим, що з метою зміни останніми своїх показань ОСОБА_7 шляхом залякування, підкупу чи будь-яким іншим способом може вчиняти вплив на таких осіб.

Слідчий суддя також враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З матеріалів клопотання вбачається, що підозрюваний ОСОБА_7 на даний час переховується від органу досудового розслідування на тимчасово окупованій території України.

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу ОСОБА_7 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, переховується від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає, що ризики наведені в клопотанні слідчого наявні та відносно підозрюваного необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При розгляді даного клопотання судом враховано також усі наявні відомості, що характеризують особу підозрюваного.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя не визначає ОСОБА_7 заставу.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 193, 194, 196, 197, 199, 202 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчої ОСОБА_5 задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду, прокурором, підозрюваним, його захисником, протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1