ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/1913/25
У Х В А Л А

"11" липня 2025 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження № 0002836,

В С Т А Н О В И В:

30.06.2025 адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 подала до суду скаргу на постанову слідчого слідчого відділу Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 від 25.04.2025 про закриття кримінального провадження № 0002836.

На обґрунтування скарги вказала, що оскаржувана постанова прийнята без додержання вимог кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримала пославшись на наведені у ній обставини та обґрунтування.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились, проте їх неявка не перешкоджає розгляду цієї скарги.

Зваживши доводи і аргументи скарги, дослідивши документи, надані на підтвердження її вимог, та матеріали досудового розслідування, слідчий суддя встановив такі обставини та дійшов до таких висновків.

Групою слідчих слідчого відділу Дарницького УП ГУНП у м. Києві розслідувалось кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 21.06.2024 під № 0002836 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 190 КК України.

Відомості до ЄРДР були внесені на виконання ухвали слідчого судді на підставі заяви ОСОБА_4 про вчинене кримінальне правопорушення.

У заяві ОСОБА_4 послався на те, що його колишня дружина ОСОБА_6 вчинила дії, спрямовані на заволодіння належним йому майном. Вказав, що остання, достовірно знаючи, що він не є біологічним батьком її сина ОСОБА_7 , записала його батьком дитини та у подальшому отримала судовий наказ про стягнення аліментів, на виконання якого з нього стягуються грошові кошти. Також ОСОБА_6 , маніпулюючи зазначеними фактами, намагається позбавити його прав на набуту у шлюбі квартиру.

25.04.2025 слідчий ОСОБА_5 винесла постанову про закриття кримінального провадження з підстав відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Рішення про закриття кримінального провадження обґрунтоване тим, що у встановлених досудовим розслідуванням обставинах вбачаються ознаки цивільних правовідносин та на даний момент розглядається цивільна справа про виключення відомостей про ОСОБА_4 як батька з актового запису про народження дитини.

З матеріалів скарги убачається, що копію оскаржуваної постанови було надіслано представнику заявника листом від 18.06.2025, а отже визначений частиною 1 статті 304 КПК України десятиденний строк її оскарження не пропущений.

Даючи оцінку доводам скарги про незаконність і необґрунтованість оскаржуваної постанови, слідчий суддя застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Відповідно до положень статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Імперативним приписом, зафіксованим у статті 7 цього Кодексу, законодавець визначив, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій та бездіяльності тощо.

Згідно з частиною другою статті 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження …, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів чи обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (частина перша статті 84 КПК).

Норма статті 91 КПК України визначає, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

За змістом статті 93 цього Кодексу сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних (слідчих) розшукових дій, витребування та отримання речей, документів тощо, проведення інших процесуальних дій.

За приписами пункту 2 частини п`ятої статті 110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити: відомості про зміст обставин, яка є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, тобто на відповідні пункти і частини статті 284, якою визначені правові підстави закриття кримінального провадження.

Частина перша статті 11 Кримінального кодексу України дає загальне визначення поняття кримінального правопорушення, яке містить у собі сукупність ознак, обов`язкових для будь-якого конкретного кримінального правопорушення. Такими ознаками є суспільна небезпечність діяння, передбаченість його цим Кодексом, винність та вчинення його суб`єктом кримінального правопорушення.

У змістовному відношенні подія кримінального правопорушення - це конкретне діяння (дія або бездіяльність), що відбулося у певному часі, місці та певним способом, а склад кримінального правопорушення - це встановлена Кримінальним кодексом України сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається кримінальним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого статтею 190 КК України (шахрайство), полягає у заволодінні чужим майном або придбанні права на майно шляхом обману або зловживання довірою, а його суб`єктивна сторона характеризується прямим умислом, корисливим мотивом та метою.

Згідно з диспозицією статті 384 КК України об`єктивна сторона цього кримінального правопорушення полягає у завідомо неправдивих показаннях свідка, потерпілого, завідомо неправдивому висновку експерта, спеціаліста, складених для надання або наданих органу, що здійснює досудове розслідування, виконавче провадження, суду, Вищій раді правосуддя, тимчасовій слідчій чи спеціальній тимчасовій слідчій комісії Верховної Ради України, поданні завідомо недостовірних або підроблених доказів, завідомо неправдивому звіті оцінювача про оцінку майна, а також завідомо неправильному перекладі.

Дослідженням матеріалів досудового розслідування установлено, що обставини, на які слідчий послався як на підстави для прийняття оскаржуваної постанови, дійсно ґрунтуються на отриманих в ході досудового розслідування доказах, які свідчать про відсутність в діяннях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення.

Так, до матеріалів досудового розслідування долучені документи, які підтверджують, що на момент народження у ОСОБА_6 сина Макарія її шлюб з ОСОБА_4 не був припинений і саме на цій підставі запис про нього як про батька дитини орган державної реєстрації актів цивільного стану правомірно вніс до актового запису про народження дитини, що передбачено частиною першою статті 122, статтею 133 Сімейного кодексу України (далі - СК України).

Згідно з поясненнями ОСОБА_6 після народження дитини вона та її теперішній чоловік неодноразово звертались до ОСОБА_4 з проханням подати до органу реєстрації актів цивільного стану заяву-згоду на внесення до актового запису про народження дитини відомостей про його справжнього батька, проте він так цього і не зробив. Оскільки встановлений законодавством строк для реєстрації дитини закінчувався, вона змушена була погодитись на визначення походження дитини від подружжя.

Зазначені пояснення в частині необхідності подання обома з подружжя заяви про невизнання чоловіка батьком дитини як обов`язкової умови визначення походження дитини від іншої особи узгоджуються з вимогами частини третьої статті 122 СК України.

Складення органом державної реєстрації актів цивільного стану актового запису про народження означає, що держава офіційно визнала і підтвердила факт народження дитини і її походження (стаття 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»).

За таких обставин навіть у разі, якщо у подальшому батьківство ОСОБА_4 буде спростоване у встановленому законом порядку (стаття 136 СК України), свідоцтво про народження дитини не може вважатись підробленим документом, що виключає відповідальність ОСОБА_6 за його подання до суду на підтвердження вимог заяви про видачу судового наказу.

Водночас сам по собі факт звернення до суду з вимогою про стягнення аліментів та пред`явлення судового рішення до виконання є практичною реалізацією конституційного права кожної особи на судовий захист та конституційної засади обов`язковості рішень суду (статті 55, 124, 129 Конституції України), а відтак є очевидним, що такі дії не можуть утворювати склад будь-якого кримінального правопорушення.

З огляду на те, що закон гарантує право кожного учасника судового процесу на власний розсуд визначати свою позицію у справі та відстоювати її в суді будь-якими не забороненими законом способами, а особа, яка має процесуальний статус позивача чи відповідача у цивільній справі, не несе кримінальної відповідальності за надання суду неправдивих пояснень та виклад їх у процесуальних документах, ставлення ОСОБА_6 до вимог ОСОБА_4 у цивільній справі про поділ майна подружжя також не утворює склад кримінального правопорушення.

Отже сукупність отриманих в ході досудового розслідування фактичних даних дає достатні підстави для висновку про відсутність в діяннях ОСОБА_6 об`єктивної сторони шахрайства та введення суду в оману.

Що стосується існуючого між колишнім подружжям цивільно-правового (сімейного) спору, то такі спори не можуть бути предметом розслідування у кримінальному провадженні, оскільки завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, а не захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів, який здійснюється лише в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням наведеного рішення слідчого про закриття кримінального провадження слідчий суддя вважає обґрунтованим, проведене у кримінальному провадженні досудове розслідування - повним і об`єктивним, а постанову про закриття кримінального провадження -такою, що відповідає вимогам статей 110, 284 КПК України.

Керуючись статтями 306, 307 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження № 0002836.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: