В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальні провадження, внесені до ЄРДР за № 0001817 від 18.11.2024 року та № 0001212 від 11.08.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, який має на утриманні сина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , матроса, оператора 2 відділення протитанкових ракетних комплексів взводу протитанкових ракетних комплексів вогневої підтримки 1 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_2 , звільненого з займаної посади та зарахованого у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , судимого:

- 22.12.2020 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільненого з іспитовим строком на 2 роки;

- 27.04.2021 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ст. 309 ч. 1, 70 ч. 4, 72 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільненого з іспитовим строком на 3 роки;

- 06.02.2023 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ст. 358 ч. 1, 358 ч. 4, 70 ч. 1, 71 ч. 1 КК України до 4 років 3 місяців обмеження волі, за яким ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13 липня 2023 року було зупинено апеляційне провадження,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 128, ст. 382 ч. 1 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 був призваний 26.03.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_3 на військову службу та згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України від 28.05.2024 року № 192-РС був призначений на посаду матроса резерву 93 запасної роти військової частини НОМЕР_2 , який однак згідно наказу командира військової частини Міністерства оборони України НОМЕР_2 від 20.06.2024 року № 175 відповідно до пп. 14 п. 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України був звільнений з займаної посади і зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 за наказом командира військової частини (по особовому складу) від 20.06.2024 року № 227-РС.

Так ОСОБА_3 відповідно до ст. 68 Конституції України зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Крім цього, будучи військовослужбовцем, ОСОБА_3 , відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року, зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків.

Достовірно знаючи вимоги законодавства України та виданих в їх розвиток нормативно-правових актів, матрос ОСОБА_3 у порушення зазначених норм законодавства України вчинив кримінальне правопорушення проти правосуддя.

Так ОСОБА_3 , будучи визнаний винним постановою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 10.07.2024 року у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, із накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, а також будучи визнаний винним постановою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 10.07.2024 року у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, із накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, діючи умисно, достовірно знаючи про наявність вказаних постанов суду, з метою невиконання постанов суду в частині позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість їх виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 11.08.2024 року близько 00:54 годин керував транспортним засобом, автомобілем марки «Opel Vectra», д. н. з. НОМЕР_3 , рухаючись поблизу будинку 22 по вулиці Січеславській в Покровському районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, де був зупинений працівниками полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП НПУ в порядку, передбаченому п. 10 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не помішували в митний режим транзиту. Отже своїми умисними діями ОСОБА_3 не виконав постанови Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 10.07.2024 року по справі № 212/6559/24 та від 17.07.2024 року по справі № 212/6564/24 в частині позбавлення права керування транспортними засобами.

Також ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_2 , за наказом командира військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України № 151 від 28.05.2024 року призначений на посаду матроса, оператора 2 відділення протитанкових ракетних комплексів взводу протитанкових ракетних комплексів вогневої підтримки 1 батальйону морської піхоти військової частини № НОМЕР_4 , згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 20.06.2024 року № 227-РС відповідно до підпункту 14 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України звільнений з займаної посади та зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та не маючи мети заподіяння суспільно небезпечних наслідків, хоча міг та повинен був передбачити можливість настання таких наслідків, направленим на спричинення тілесних ушкоджень в порушення вимог ст. 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року та Військової присяги, ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, 4 листопада 2024 року приблизно в 19-00 годин перебував в приміщенні кв. АДРЕСА_2 в гостях у свого знайомого ОСОБА_5 . Того ж дня приблизно об 19-30 год. ОСОБА_6 разом зі своєю цивільною дружиною, ОСОБА_7 , підійшов до буд. АДРЕСА_3 , де ОСОБА_7 залишилася його чекати біля вказаного будинку, а він пройшов до приміщення квартири АДРЕСА_4 такого будинку, щоб поспілкуватися зі своїм знайомим ОСОБА_5 . Так, ОСОБА_6 , пройшовши до приміщення кв. АДРЕСА_2 , де також знаходився ОСОБА_3 , покликавши ОСОБА_5 вийти поговорити з ним на вулицю, вийшов з квартири та став очікувати біля входу до під`їзду вказаного будинку. В цей же день приблизно об 19-30 год. ОСОБА_3 , помітивши у приміщенні вказаної квартири свого знайомого ОСОБА_6 , з метою поспілкуватися з ним одразу прослідував з приміщення вказаної квартири слідом на вулицю, де перебуваючи у дворі поруч з буд. АДРЕСА_3 , вступив з ним у словесний конфлікт, в результаті чого поведінка ОСОБА_6 на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин обурила ОСОБА_3 , тому ОСОБА_3 , знаходячись обличчям до обличчя до ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, не маючи прямого умислу на заподіяння тілесних ушкоджень, та не маючи мети заподіяння суспільно небезпечних наслідків, хоча міг та повинен був передбачити можливість настання таких наслідків своїми обома руками вхопив ОСОБА_6 за верхній одяг в ділянці попереку на правого плеча, та підняв його на висоту не нижче чим 30-50 см., в результаті чого ОСОБА_6 не торкався своїми ногами заасфальтованої поверхні, після чого відкинув його на правий бік на заасфальтовану поверхню, в результаті чого ОСОБА_6 вдарився правим плечем об тверду заасфальтовану поверхню проїжджої частини, отримавши тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому дзьоподібного виростка правої лопатки. Отже, в результаті противоправних дій з боку ОСОБА_3 за висновком судової-медичної експертизи від 21.11.2024 року ОСОБА_6 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді перелому дзьоподібного виростка правої лопатки, які за своїм характером відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я, більше 21 доби.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ст. 128 та ст. 382 ч. 1 КК України, оскільки завдав необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження; а також умисно не виконував постанову суду, що набрала законної сили.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ст. 128, ст. 382 ч. 1 КК, визнавав повністю, пояснивши, що дійсно у темну пору доби наприкінці осені 2024 року, перебуваючи вдома у свого знайомого ОСОБА_8 по АДРЕСА_5 , побачив, як вікно квартири розбив камінням його знайомий ОСОБА_6 . Тому він для з`ясування відносин вийшов на вулицю, де в ході конфлікту із ОСОБА_6 підняв за штани потерпілого та кинув його на бік на землю, від чого той закричав. В подальшому він неодноразово зустрічав потерпілого, який йому не скаржився на стан свого здоров`я.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 також вказував, що він керував влітку 2024 року автомобілем «Opel Vectra», д. н. з. НОМЕР_3 , будучи військовослужбовцем, який був переданий для потреб ЗСУ. Однак при цьому його неодноразово зупиняли працівники поліції, які складали на нього протоколи за ст. 130 КУпАП, де він розписувався в повідомленні про дату, час та місце судового засідання. Однак, розуміючи, що санкція ст. 130 ч. 1 КУпАП передбачає покарання у виді позбавлення водійських прав, на судовий розгляд таких протоколів він свідомо не ходив, а на початку серпня 2024 року при складанні постанови за ст. 126 ч. 4 КУпАП від працівників поліції дізнався, що його вже було позбавлено водійських прав. При цьому він й в подальшому продовжив керувати автомобілем «Opel Vectra», д. н. з. НОМЕР_3 , який був у нього в користуванні. Однак десь у середині серпня 2024 року, коли його черговий раз зупинили працівники патрульної поліції, то у нього вилучили такий автомобіль. У скоєному покаявся та просив не позбавляти його свободи.

Оскільки обвинувачений повністю визнав свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, та після роз`яснення учасникам судового розгляду положень ч. 3 ст. 349 КПК, суд з`ясував, що вони правильно розуміють зміст обставин, встановлених у даному кримінальному провадженні та не оспорюють їх, й така позиція є добровільною, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку та, отримавши згоду учасників судового провадження на проведення судового розгляду в такому порядку, дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які згідно із ст. 12 КК є нетяжкими злочинами, особу винного та обставини, що обтяжують й пом`якшують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття ОСОБА_3 .

Натомість, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочинів.

При цьому ОСОБА_3 не одружений, не працевлаштований, має не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, хоча є військовослужбовцем, який однак характеризується за місцем несення служби негативно та був звільнений з займаної посади 20 червня 2024 року й зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 .

Таким чином при призначенні обвинуваченому покарання в межах санкції ст. 128, ст. 382 ч. 1 КК України в суду відсутні підстави для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 75, 76, 69 КК України, внаслідок чого обвинуваченому на підставі вставлених обставин справи слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі в мінімальних межах санкцій статей кримінального закону.

Суд при цьому, виходячи з положень ст. 70 ч. 1 КК України, а також особи винного, вважає за необхідне застосувати при призначенні покарання ОСОБА_3 принцип повного складання призначених покарань.

Суд також зазначає, що ОСОБА_3 був засуджений: 27.04.2021 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ст. 309 ч. 1, 70 ч. 4, 72 КК України до 4 років позбавлення волі та на підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки, а також 06.02.2023 року вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу за ст. 358 ч. 1, 358 ч. 4, 70 ч. 1, 71 ч. 1 КК України до 4 років 3 місяців обмеження волі, який не набув чинності.

У цьому сенсі суд вказує, що при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили: а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК (за сукупністю злочинів); б) якщо ж злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК (за сукупністю вироків).

Аналогічна правова позиція була викладена Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду у постанові від 1 червня 2020 року по справі № 766/39/17.

Судом було встановлено, що ОСОБА_3 вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення за ст. 128, ст. 382 ч. 1 КК України після ухвалення вироку Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 06.02.2023 року.

Отже, враховуючи, що вирок від 06.02.2023 року Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу відносно ОСОБА_3 наразі не набув чинності, то, виходячи з наведеної правової позиції Верховного Суду, при призначенні обвинуваченому покарання за ст. 128, ст. 382 ч. 1 КК України слід застосувати положення ч. 1 ст. 71 КК України.

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 після постановлення вироку суду від 06.02.2023 року вчинив нове кримінальне правопорушення, то суд до покарання, призначеного за новим вироком вважає за необхідне частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком у вигляді двох років шести місяців позбавлення волі, враховуючи, що вироком суду від 06.02.2023 року при призначенні покарання винному було застосовано положення ст. 71 ч. 1 КК України та призначено покарання із врахуванням вироку від 27.04.2021 року Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу, за яким ОСОБА_3 було призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі, вважаючи, що за обставинами скоєних ним нових злочинів та даних, що характеризують особу винного, така міра покарання буде необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого.

Питання речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Арешт, накладений ухвалою від 14 жовтня 2024 року слідчого судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу на вилучений у ОСОБА_3 транспортний засіб «Opel Vectra» д. н. з. НОМЕР_3 , підлягає скасуванню.

При цьому суд зазначає, що на підставі ч. 1 ст. 96-1 КК спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених КК, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, зокрема, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі.

Так за п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Згідно із ч. 10 ст. 100 КПК застосування спеціальної конфіскації здійснюється тільки після доведення в судовому порядку стороною обвинувачення, що власник (законний володілець) грошей, цінностей та іншого майна знав про їх незаконне походження та/або використання.

Враховуючи наведене судом вмотивування та встановлені обставини справи, суд дійшов переконання, що вилучений у ОСОБА_3 транспортний засіб «Opel Vectra» д. н. з. НОМЕР_3 підлягає конфіскації у власність держави.

Керуючись ст. 373, 374, 375, 376, 381-382 КПК, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст. 128 КК України та ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити ОСОБА_3 покарання:

за ч. 1 ст. 382 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі;

за ст. 128 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом повного складання призначених покарань визначити покарання ОСОБА_3 в вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до заново призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироками Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 27 квітня 2021 року та від 6 лютого 2023 року в вигляді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі остаточно призначити покарання ОСОБА_3 в вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з відбуванням в умовах кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з початку його фактичного відбування.

Арешт, накладений ухвалою від 14 серпня 2024 року слідчого судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу на вилучений у ОСОБА_3 транспортний засіб «Opel Vectra» д. н. з. НОМЕР_3 , скасувати.

Речові докази: транспортний засіб «Opel Vectra» д. н. з. НОМЕР_3 , що зберігається на майданчику ВП № 3 КРУП ГУ НП в Дніпропетровській області, - конфіскувати на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним за ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1