У Х В А Л А

про накладення арешту на майно

Справа № 936/902/25

Провадження № 1-кс/936/170/2025

15.07.2025 селище Воловець

Слідчий суддя Воловецького районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №2 Мукачівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження №0000127 від 03.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

слідчий слідчого відділення ВП №2 Мукачівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_3 звернувся з клопотанням до слідчого судді Воловецького районного суду Закарпатської області про накладення арешту на майно, а саме на рахунок банківської картки № НОМЕР_1 , яка відкрита в АТ «Універсал Банк», з метою збереження речового доказу, а також забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення шляхом заборони користуватись та відчужувати кошти, які знаходяться на банківському рахунку.

Клопотання мотивує тим, що 02.05.2025 у черговій частині відділення поліції №2 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області зареєстровано ЄО №3510 по факту звернення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що 01.07.2025 року невстановлена особа, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, несанкціоновано заволоділа її грошовими коштами у розмірі 4400 гривень з банківського рахунку АТ «Універсал Банк» НОМЕР_2 . 03.07.2025 до управління протидії кіберзлочинам в Закарпатській області департаменту кіберполіції Національної поліції України, надано доручення на встановлення інформації щодо переказу коштів, які відбулися 01.07.2025 року з картки потерпілої АТ «Універсал Банк» НОМЕР_2 . 07.07.2025 отримано відповідь від управління протидії кіберзлочинам в Закарпатській області департаменту кіберполіції Національної поліції України, згідно якої встановлено, що з картки заявника відбулось списання коштів наступною транзакцією: 01.07.2025 о 22:15 год в розмірі 4400 грн на картку № НОМЕР_3 яка відкрита в АТ «Банк Альянс». 3 картки № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІН НОМЕР_4 , прописка невідома, відбулась наступна транзакція: 01.07.2025 о 22:23:10 год відбувся переказ коштів в розмірі 4400 грн на картку № НОМЕР_1 яка відкрита в АТ «Універсалбанк». 3 картки № НОМЕР_1 відбулись наступні транзакції: 02.07.2025 о 04:37:47 год відбувся переказ коштів в розмірі 829 грн на картку № НОМЕР_5 яка відкрита в АТ «Універсалбанк». 02.07.2025 о 11:16:14 год.відбувся переказ коштів в розмірі 780 грн на картку № НОМЕР_6 яка відкрита в АТ КБ «Приватбанк». Окрім цього вдалось встановити, що до вищевказаних транзакцій розрахунки з даної картки відбувались у м. Голенюв, Польща за допомогою «Apple Рау».Отже, ці кошти є об`єктом кримінально протиправних дій, оскільки переведені без відома та дозволу власника, шляхом використанням електронно-обчислювальної техніки через несанкціонований доступ до рахунків зазначеної юридичної особи, а отже відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Слідчий та прокурор на розгляд клопотання не з`явилися, слідчий подав до суду заяву в якій зазначив, що просить розглянути клопотання без його участі.

Відповідно до ч.1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до вимог ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Дослідивши клопотання, матеріали, додані до нього, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Згідно з ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, а заходами забезпечення кримінального провадження в тому числі є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

У ст. 171 КПК України, викладено вимоги, яким повинно відповідати клопотання слідчого про арешт майна. Зокрема у п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 171 КПК України зазначено, у клопотанні слідчого повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Статтею 41 Конституції України, передбачено, що кожен має право вільно володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном і ніхто не може бути протизаконно обмежений в реалізації свого законного права власності.

Статтями 7, 16 КПК України установлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Слідчий в обґрунтування необхідності накладення арешту на рахунок банківської картки № НОМЕР_1 , яка відкрита в АТ «Універсал Банк» посилається на збереження речового доказу, а також забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Проте, відповідної постанови про визнання речовим доказом виявленого майна слідчому судді не надано і в матеріалах клопотання немає.

Водночас, слідчий суддя звертає увагу на те, що слідчий, обґрунтовуючи клопотання, посилається на арешт грошових коштів, які належать потерпілому, а звертається з вимогою про накладення арешту на банківський рахунок, що не передбачено нормами кримінально-процесуального законодавства.

До того ж, слідчим не доведено, що власник рахунку, котрий слідством не встановлений, є особою яка підозрюється у вчиненні даного кримінального правопорушення. Таким чином, накладення арешту на банківський рахунок з позбавленням права на розпорядження грошовими коштами, які на ньому знаходяться буде порушенням законних прав та інтересів власника рахунку.

Крім того, у матеріалах кримінального провадження, які долучені до клопотання, відсутні докази, які б підтверджували, що потерпілим заявлено цивільний позов.

З урахуванням викладених обставин, слідчий суддя доходить до висновку, що у задоволенні клопотання прокурора про арешт банківського рахунку та грошових коштів, які знаходяться на вказаному рахунку, слід відмовити, оскільки слідчому судді не надано доказів, що на вказаному розрахунковому рахунку взагалі наявні грошові кошти, а також не надано доказів наявності обґрунтованого цивільного позову у кримінальному провадженні.

Крім того, слідчій суддя звертає увагу прокурора, що відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про банки та банківську діяльність» №2121-111 від 07.12.2000 року (із змінами та доповненнями) - «арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом».

Відповідно до пункту 3.1 статті 3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

Отже, банківський рахунок є інструментом для фінансових операцій клієнта банківської установи, а відтак, майном, на яке може бути накладено арешт, є кошти певної особи (у формі записів на рахунках у банках), а не рахунки в банку, на яких вони обліковуються.

Отже, за викладених обставин, клопотання слідчого є формальним, враховуючи вимоги кримінально-процесуального законодавства України, слідчий суддя доходить висновку про необґрунтованість вказаного клопотання, недоведеність слідчим необхідності такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, у зв`язку із чим у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту, слід відмовити.

Керуючись ст.ст.170-172, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №2 Мукачівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження №0000127 від 03.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом 5 днів після її оголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1