КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №754/3264/25 Головуючий суддя у 1 інстанції: ОСОБА_1
провадження №11-кп/824/3736/2025 Головуючий суддя: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 17 березня 2025 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 15 травня 2025 року включно, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000175 від 23 січня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

17 березня 2025 року до суду першої інстанції надійшло клопотання прокурора Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою. Клопотання обґрунтовано тим, що кримінальне правопорушення, яке інкриміновано обвинуваченому, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, а також продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ст.177 КПК України, тому єдиним запобіжним заходом, яке унеможливить реалізацію всіх ризиків, є запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17 березня 2025 року вищевказане клопотання задоволено та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 15 травня 2025 включно.

Не погоджуючись з ухвалою суду захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 17 березня 2025 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що оскаржувана ухвала є незаконною та підлягає скасуванню на підставі ст.412 КПК України у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки судом не надана об`єктивна оцінка щодо ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Наявність ризику щодо можливості переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду ґрунтується на припущеннях, оскільки останній має стійкі соціальні зв`язки, цивільну дружину, постійне місце проживання, не відноситься до жодної категорії громадян, які мають право перетину державного кордону України під час військового стану та є військовослужбовцем. Ризик щодо впливу обвинуваченого на потерпілу та свідків у даному кримінальному проваджені ґрунтується на припущеннях, оскільки потерпілу та свідків було допитано та проведено впізнання особи підозрюваного за фотокартками, а в матеріалах справи міститься письмова заява потерпілої ОСОБА_9 про те, що вона не має будь яких претензій до ОСОБА_7 . Ризик щодо можливості вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення є необґрунтованим.

Крім того, на адресу прокурора у даному кримінальному провадженні спрямовувалось клопотання про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ст.616 КПК України, копія якого спрямовувалась також до Деснянського районного суду м. Києва. У додатках до даного клопотання міститься письмова згода командування військової частини НОМЕР_1 від 07.03.2025 року №1661/2/5157 про те, що кандидатуру солдата ОСОБА_7 позитивно розглянуто на посаду Майстер - номер обслуги мінометного розрахунку мінометного взводу мінометної батареї, а також клопотання щодо переведення солдата ОСОБА_7 до військової частини НОМЕР_1 та скасування запобіжного заходу ОСОБА_7 в порядку ст.616 КПК України.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Про розгляд апеляційної скарги захисник та обвинувачений повідомлені, захисник в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, клопотань про розгляд апеляційної скарги за участю обвинуваченого до суду не надходило.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно зі ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Суд першої інстанції, розглядаючи питання доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_10 під вартою, фактично дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку його тримання під вартою у зв`язку з продовженням існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , оскільки продовжують існувати обставини, які виправдовують подальше обмеження права останнього перебувати на волі.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту не спростовують висновків суду про доцільність подальшого перебування під вартою ОСОБА_7 на час судового розгляду.

Як випливає із змісту судового рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі розгляду кримінального провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають з ч.5 ст.194 КПК України.

Рішення суду першої інстанції не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, відповідно до п.5 ч. 4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Відтак, колегія суддів вважає, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дію якого продовжено судом першої інстанції, без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави має забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_7 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства та міжнародного законодавства, які б могли слугувати безумовними підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому немає підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту.

Керуючись ст.ст. 407, 419, 422-1 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 17 березня 2025 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4