У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника ОСОБА_4 , розглянувши в режимі відео конференції скаргу ОСОБА_3 в особі його представника ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000077 від 05.07.2024 року за ч. 2 ст. 384 КК України,

встановив:

02.09.2025 року ОСОБА_3 в особі його представника ОСОБА_4 звернувся до Шевченківського районного суду міста Полтави зі скаргою, у якій просив скасувати постанову від 19.08.2025 року слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтава) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтава ОСОБА_5 про відмову в задоволенні заяви про залучення ОСОБА_3 як потерпілого від злочину у кримінальному провадженні №0000077 від 05.07.2024 року за ч. 2 ст. 384 КК України.

На обґрунтування клопотання зазначив, що оскаржувана постанова є невмотивованою та не містить викладу обставин, які би вказували на наявність підстав для відмови у визнанні його потерпілим. 04.08.2025 року він звертався із клопотанням про визнання його потерпілим, мотивуючи, що відомості, внесені до ЄРДР за його заявою про введення суд в оману та проведення обшуку його гаражного приміщення мали наслідком спричинення йому моральної шкоди та погіршення стану здоров`я, про що він надав до заяви також відповідну медичну документацію, що не було враховано слідчим.

Скаржник та його представник в судовому засіданні скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Слідчий до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся засобами електронного зв`язку.

Суд заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

У провадженні Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтава) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава перебуває кримінальне провадження №0000077 від 05.07.2024 року за ч. 2 ст. 384 КК України.

Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні розпочато Кременчуцькою окружною прокуратурою Полтавської області на виконання ухвали слідчого судді Крюківського районного суду міста Кременчука від 25.03.2024 року у справі № 537/3302/24, якою зобов`язано внести до ЄРДР відомості, викладені у заяві адвоката ОСОБА_4 від 06.06.2024 року, поданої в інтересах ОСОБА_3 .

Відповідно до цієї заяви, службовими особами Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 384 КК України, що виразилось у поданні суду завідомо недостовірних або підроблених доказів, поєднаному з обвинуваченням у тяжкому злочині, штучним створенням доказів обвинувачення, що стосується отримання дозволу суду на проведення обшуку ОСОБА_3

13.08.2025 року до ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 від 04.08.20925 року в інтересах ОСОБА_3 про залучення його потерпілим у цьому кримінальному провадженні.

19.08.2025 року старшим слідчим ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава ОСОБА_5 прийнято рішення про відмову в задоволенні цього клопотання.

У якості мотивів оскаржуваної постанови зазначено, що вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що в ході досудового розслідування не здобуто доказів, які б свідчили про наявність обставин, які згідно ст. 55 КПК України, є підставою для визнання ОСОБА_3 потерпілим. Проведені слідчі (розшукові) дії, під час яких здобуті відомості, що стали підставою для вищевказаних висновків.

Проте, у цій постанові не наведено які саме слідчі (розшукові) дії проведені.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Положеннями ст. 55 КПК України, визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України"Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Лише за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 56 КПК України, протягом кримінального провадження потерпілий має право: 1) бути повідомленим про свої права та обов`язки, передбачені цим Кодексом; 2) знати сутність підозри та обвинувачення, бути повідомленим про обрання, зміну чи скасування щодо підозрюваного, обвинуваченого заходів забезпечення кримінального провадження та закінчення досудового розслідування; 3) подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду; 4) заявляти відводи та клопотання; 5) за наявності відповідних підстав - на забезпечення безпеки щодо себе, близьких родичів чи членів своєї сім`ї, майна та житла; 6) давати пояснення, показання або відмовитися їх давати; 7) оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом; 8) мати представника та в будь-який момент кримінального провадження відмовитися від його послуг; 9) давати пояснення, показання рідною або іншою мовою, якою він вільно володіє, безоплатно за рахунок держави користуватися послугами перекладача в разі, якщо він не володіє державною мовою чи мовою, якою ведеться кримінальне провадження; 10) на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом; 11) знайомитися з матеріалами, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, в порядку, передбаченому цим Кодексом, у тому числі після відкриття матеріалів згідно зі статтею 290 цього Кодексу, а також знайомитися з матеріалами кримінального провадження, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, у випадку закриття цього провадження; 12) застосовувати з додержанням вимог цього Кодексу технічні засоби при проведенні процесуальних дій, в яких він бере участь. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд вправі заборонити потерпілому застосовувати технічні засоби при проведенні окремої процесуальної дії чи на певній стадії кримінального провадження з метою нерозголошення даних, які містять таємницю, що охороняється законом чи стосується інтимних сторін життя людини, про що виноситься (постановляється) вмотивована постанова (ухвала); 13) одержувати копії процесуальних документів та письмові повідомлення у випадках, передбачених цим Кодексом; 14) користуватися іншими правами, передбаченими цим Кодексом.

Під час досудового розслідування потерпілий має право: 1) на негайне прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення, визнання його потерпілим; 2) отримувати від уповноваженого органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; 3) подавати докази на підтвердження своєї заяви; 4) брати участь у слідчих (розшукових) та інших процесуальних діях, під час проведення яких ставити запитання, подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення дії, що заносяться до протоколу, а також знайомитися з протоколами слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, виконаних за його участі; 5) отримувати копії матеріалів, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, після закінчення досудового розслідування.

Відповідно до пунктів 1, 2 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу, зокрема про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Оскаржувана постанова слідчого від 19.08.2025 року не містить жодних відомостей щодо наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення та його заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди та не надано правової оцінки додаткам до заяви захисника ОСОБА_4 щодо лікування ОСОБА_3 та спричинення йому суттєвої моральної шкоди.

З огляду на те, що судом встановлено, що процесуальне рішення про невизнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000077 від 05.07.2024 року за ч. 2 ст. 384 КК України є невмотивованим, скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Враховуючи дискреційні повноваження прокурора (слідчого), суд дійшов до висновку про необхідність зобов`язати уповноважену особу у вказаному кримінальному провадженні повторно розглянути питання щодо визнання ОСОБА_3 потерпілим з проведенням відповідних процесуальних дій або за наявності підстав відповідно до вимог ч. 5 ст. 55 КПК України винести вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Керуючись ст. 26, 214, 303 - 307, 372 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Скаргу ОСОБА_3 в особі його представника ОСОБА_4 задовольнити.

Скасувати постанову від 19.08.2025 року слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтава) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтава ОСОБА_5 про відмову в задоволенні заяви про залучення ОСОБА_3 як потерпілого від злочину у кримінальному провадженні №0000077 від 05.07.2025 року за ч. 2 ст. 384 КК України.

Зобов`язати уповноважену особу у кримінальному провадженні №0000077 від 05.07.2024 року за ч. 2 ст. 384 КК України повторно розглянути клопотання від 13.08.2025 року про залучення ОСОБА_3 потерпілим у порядку, передбаченому ст. 220 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_6