Провадження № 1-кп/761/1435/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

провівши підготовче судове засідання у залі суду в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва м. Києві в режимі відеоконференції у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000566 від 29.08.2022, відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Маріуполь Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,

за участю:

секретаря - ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000566 від 29.08.2022 стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Ухвалою суду від 08 листопада 2022 року вказане провадження призначено до підготовчого судового засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту. Також оголосив письмове клопотання про здійснення спеціального судового провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_2 , враховуючи що місцезнаходження останнього стороні обвинувачення не відоме, останній, будучи обізнаним про наявність стосовно нього кримінального провадження, до слідчого та прокурора не з`являвся, жодних клопотань не направляв, переховується від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності, а відтак, вмотивованою постановою прокурора був оголошений у розшук.

Також прокурор зазначив, що із оперативної інформації відомо, що обвинувачений ОСОБА_2 наразі перебуває на тимчасово окупованій території м. Маріуполя Донецької області. Також просив долучити документи, якими підтверджується, що у ході досудового розслідування стороною обвинувачення виживалися вичерпні заходи для повідомлення ОСОБА_2 про здійснення щодо нього на території України кримінального провадження, зокрема шляхом скерування на його мобільний номер телефону (через застосунок «»WhatsApp») повідомлення про підозру та повістки про виклик до слідчого, які ОСОБА_2 були проігноровані.

Крім того, прокурор у судовому засіданні заявив письмове клопотання про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказуючи на наявність ризику переховуватися від суду з огляду на постійне перебування ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території України, тяжкість покарання за вчинення інкримінованого діяння; впливати на свідків в рамках даного кримінального провадження, оскільки такі особи є знайомими обвинуваченого; продовжити вчинення інкримінованого діяння з огляду на обіймання ОСОБА_2 посади у правоохоронному незаконно створеному органі або вчинити інше кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України.

Відтак, вагомість зібраних у ході досудового розслідування доказів, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_2 у разі визнання його судом винуватим, вік, стан здоров`я, майновий стан обвинуваченого, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на переконання прокурора, є достатніми факторами для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_2 найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_5 заперечував щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду та здійснення спеціального судового провадження, вказуючи на відсутність достатніх доказів, які б підтверджували, що підзахисний ОСОБА_2 обізнаний про здійснення щодо кримінального провадження на території України. А відтак, з огляду на відсутність обвинуваченого здійснення судового розгляду неможливе. Так само захисник заперечував щодо задоволення клопотання прокурора про обрання відносно ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Водночас вказав, що у разі, якщо суд дійде висновку про можливість призначення обвинувального до судового розгляду - здійснювати такий розгляд судом одноособово.

Обвинувачений ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату і час судового розгляду, у судове засідання не прибув. Жодних клопотань, у тому числі й про відкладення, на адресу суду не направляв.

Вислухавши думку учасників провадження, ретельно дослідивши наявні у розпорядженні суду матеріали кримінального провадження, також надані прокурором у судовому засіданні документи, суд прийшов до таких висновків.

Обвинувальний акт складено у відповідності до положень КПК України, підстав для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України судом під час підготовчого судового засідання не встановлено, даний акт підсудний Шевченківському районному суду м. Києва, а тому суд приходить до висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Як встановлено в судовому засіданні, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000566 від 29.08.2022 за обвинуваченням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, здійснювалось в порядку спеціального досудового розслідування.

Водночас, згідно ч. 3 ст. 323 КПК України, судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого.

При цьому, відповідно до положень ст. 297-1 КПК України, спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень глави 24-1 КПК України у кримінальному провадженні щодо злочинів, окрім інших, передбачених статтями 110, 111, 437 КК України.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що обвинувачений проживає у м. Маріуполі Донецької області, де й здійснював свою злочинну діяльність, яка інкримінується останньому, при цьому, відповідно до актуального, станом на день проведення підготовчого судового засідання, Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року №309 (із змінами), вся територія м. Маріуполя Донецької області є тимчасово окупованою з 24.02.2022 року.

У справі SEJDOVIC v. Italy (№ 56581/00) ЄСПЛ вирішив, що у випадках, коли обвинувачена у вчиненні кримінального правопорушення особа не була особисто повідомлена, то лише з її статусу втікача (latitante), обґрунтованого презумпцією з недостатньою фактологічною основою, не можна зробити висновок про те, що така особа відмовилася від свого права з`явитися до суду або захищати себе (див. Colozza, цит. в цій справі, § 28). ЄСПЛ також мав нагоду зазначити, що перш ніж стверджувати про те, що обвинувачений імпліцитно, своєю поведінкою, відмовився від важливого права, передбаченого статтею 6 Конвенції, необхідно продемонструвати, що він міг би розумно передбачити наслідки своєї поведінки (див. Jones, цит. в цій справі) (пункт 87 рішення).

В контексті надання оцінки вказаному питанню, судом враховуються і правові позиції, наведені у рішеннях Європейського суду з прав людини.

Зокрема у рішенні ЄСПЛ у справі SOMOGYI v. Italy (N 67972/01), Високий Суд зазначив, що з урахуванням важливого місця права на справедливий суд у демократичному суспільстві (див., серед інших справ, Delcourt v. Belgium, рішення від 17 січня 1970 року, Series A no. 11, pp. 14 - 15, § 25 in fine) стаття 6 Конвенції покладає на кожен національний суд обов`язок перевіряти, чи мав обвинувачений можливість бути поінформованим/ознайомленим із провадженням щодо нього, коли, як і в цій справі це оскаржується з підстав, які відразу не видаються явно необґрунтованими.

Водночас, межі такого обов`язку, на думку суду необхідно визначати аналізуючи у сукупності положення як національного законодавства так і міжнародних стандартів прав людини, встановлених, зокрема, і ЄСПЛ.

У своїй практиці ЄСПЛ наголошує на тому, що інформування особи про порушене щодо неї обвинувачення є правовим актом такої важливості, що воно має здійснюватися згідно з вимогами матеріального та процесуального права, здатними гарантувати ефективне здійснення обвинуваченим своїх прав, про що, зокрема, свідчить підпункт (a) пункту 3 статті 6 Конвенції; розпливчастого та неофіційного повідомлення недостатньо (див. T. v. Italy, цит. в цій справі, p. 42, § 28) (пункт 75 рішення).

Як вбачається зі змісту клопотання прокурора про розгляд даного обвинувального акту в порядку спеціального судового розгляду та долучених до нього додатків, на стадії досудового розслідування таких вимог було дотримано органом досудового розслідування, що свідчить про обізнаність обвинуваченого із самим фактом здійснення щодо нього кримінального провадження та суті пред`явлених ОСОБА_2 звинувачень.

Встановлено, що стороною обвинувачення вживались вичерпні дії задля повідомлення ОСОБА_2 про зміст повідомлення про підозру, а також неодноразово викликався для проведення з ним процесуальних та слідчих (розшукових) дій на стадії досудового розслідування, зокрема і шляхом публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження після оголошення останнього в розшук.

02 вересня 2022 року вмотивованою постановою підозрюваний ОСОБА_2 був оголошений у розшук.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2022 року надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно підозрюваного ОСОБА_2 .

В судовому засіданні прокурор зазначив, що ОСОБА_2 на даний час перебуває на території Донецької області, яка наразі має статус тимчасово окупованої території України.

Окрім того, прокурором надано суду підтвердження здійснення виклику ОСОБА_2 у підготовче судове засідання у цьому кримінальному провадженні та виклики останнього до слідчого на стадії досудового розслідування, публікація яких, з огляду на оголошення підозрюваного у розшук, здійснювалася на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті загальнодержавної сфери розповсюдження «Урядовий кур`єр». Також прокурором долучено документи, якими підтверджується, що у ході досудового розслідування стороною обвинувачення виживалися вичерпні заходи для повідомлення ОСОБА_2 про здійснення щодо нього на території України кримінального провадження, зокрема шляхом скерування на його мобільний номер телефону (через застосунок «»WhatsApp») повідомлення про підозру та повістки про виклик до слідчого, які ОСОБА_2 були проігноровані.

Таким чином, суд вважає, що стороною обвинувачення здійснені всі можливі, передбачені законом, заходи щодо дотримання прав підозрюваного та обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя, ОСОБА_2 , поза розумним сумнівом, мав усі очікувані за таких обставин можливості дізнатись, що проти нього розпочато кримінальне провадження, та суть пред`явлених звинувачень.

Водночас, на етапі судового провадження, судом зі свого боку також вживаються вичерпні заходи для повідомлення обвинуваченого про кожне судове засідання у рамках цього кримінального провадження, в межах повноважень, наданих суду чинним КПК України, зокрема повістки про виклик публікуються у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду. Крім того, додатково судом направляються повістки про виклик обвинуваченого ОСОБА_2 і до Офісу Генерального прокурора для публікації на відповідному сайті.

Відповідно до положень ст. 323 КПК України з моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду обвинувачений вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

При цьому, судом враховується і послідовна правова позиція Верховного Суду викладена зокрема і в рішенні від 10 березня 2020 року у справі 242/3982/16-к, відповідно до якої у разі, якщо відповідні повістки публікувалися у засобах масової інформації загальнодержавного значення та на інтернет-порталі судової влади, обвинувачений вважається таким, що мав можливість отримувати інформацію щодо часу і місця судового розгляду кримінального провадження, а тому мав можливість взяти участь у судовому розгляді кримінального провадження як особисто, так і шляхом залучення захисника за власним вибором, якщо б мав таке бажання. Такий висновок Верховного Суду є усталеним, що вбачається і з подальших рішень Верховного Суду, зокрема у справі 759/7443/17 від 27.10.2021 та в справі №461/4987/16-к від 25.01.2021.

Отже, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 повідомлявся про підозру, а також викликався до слідчого, прокурора та до суду у встановлений законом спосіб, однак ні до слідчого, прокурора, ні до суду не з`являвся, жодних клопотань, заяв, скарг не подавав.

Шляхом системного тлумачення норм відповідного національного законодавства, зокрема положень чинного КПК України, зокрема положень ст. 323 КПК України, в сукупності із вищезазначеними стандартами ЄСПЛ, щодо інформування особи згідно з вимогами чинного, зокрема і процесуального права, суд, виконуючи свій обов`язок перевірити, чи мав обвинувачений можливість бути поінформованим/ознайомленим із провадженням щодо нього, вважає, що ОСОБА_2 обізнаний із суттю висунутих йому звинувачень, водночас він також належним чином повідомлений як про загальний факт здійснення щодо нього судового провадження в рамках даного кримінального провадження, так і про час та дату конкретних судових засідань, що відбуваються в рамках цього судового провадження.

Як визначено ч. 5 ст. 139 КПК України, ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Враховуючи наявні в кримінальному провадженні дані, суд вважає, що ОСОБА_2 відомо про здійснення відносно нього кримінального провадження, він тривалий час переховується від слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, перебуває на тимчасово окупованій території України, отже наявні підстави для здійснення щодо обвинуваченого ОСОБА_2 спеціального судового провадження (in absentia).

Разом з тим, доводи захисника ОСОБА_5 щодо неможливості проведення судового розгляду без участі обвинуваченого ОСОБА_2 не узгоджуються із вимогами КПК України. Так, відповідно до ч. 3 ст. 323 КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук. Окрім того, наявні документи, якими підтверджується, що у ході судового провадження стороною обвинувачення виживалися вичерпні заходи для повідомлення ОСОБА_2 про здійснення щодо нього на території України кримінального провадження, зокрема шляхом скерування на його мобільний номер телефону (через застосунки «»WhatsApp» та «Viber») повістки про виклик в судове засідання.

Як встановлено у ході судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_2 перебуває на тимчасово окупованій території України, будучи належним чином та завчасно повідомленим про дату і час судового розгляду, на виклик до суду не прибуває, жодних клопотань чи заяв, у тому числі й про відкладення, на адресу суду не направляє, 02 вересня 2022 року вмотивованою постановою слідчого оголошений у розшук. Відтак, наявні достатні підстави для здійснення судового провадження стосовно ОСОБА_2 за відсутності останнього.

Судовий розгляд з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження необхідно проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

У той же час, відповідно до положень ч. 4 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд роз`яснює обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього колегіально судом у складі трьох суддів.

Так, у ході підготовчого провадження захиснику обвинуваченого ОСОБА_2 - адвокату ОСОБА_5 було роз`яснено право на здійснення судового розгляду кримінального провадження стосовно його підзахисного ОСОБА_2 колегією суддів у складі трьох суддів. Однак, враховуючи, що захисником обвинуваченого не заявлено клопотання про здійснення кримінального провадження колегіально судом у складі трьох суддів, суд, керуючись положеннями ч. 2 ст. 31 КПК України, дійшов висновку про необхідність здійснення кримінального провадження в суді першої інстанції суддею одноособово.

В судове засідання необхідно викликати наступних осіб: прокурора, захисника та обвинуваченого. Повідомити обвинуваченого про судовий розгляд кримінального провадження в порядку ст. 297-5, 323 КПК України.

Крім того, згідно з приписами ч. 3 ст. 315 КПК України час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Так, у судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заявив клопотання про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_2 клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У свою чергу, суд, проаналізувавши доводи, наведені сторонами у судовому засіданні, з урахуванням змісту та обсягу обвинувачення, обставин кримінального правопорушення, інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_2 , яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким, покарання у виді позбавлення на строк на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, яке загрожує останньому у разі визнання його судом винуватим, та усвідомлення ним цієї обставини переконливо дає підстави вважати про існування ризику переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також вчинити нове кримінальне правопорушення.

Так, суд враховує той факт, що свідки у даному кримінальному провадженні не були допитані в судовому засіданні, оскільки така стадія судового розгляду ще не настала, а тому існує висока ймовірність настання ризику вчинення незаконного тиску на останніх.

З`ясовуючи питання щодо наявності ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_2 , на які послався прокурор у своєму клопотанні, обґрунтовуючи необхідність обрання стосовно останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та чи переважають характеризуючі дані щодо обвинуваченого ці ризики, суд враховує, що ризиком є подія або дія, яка може настати або вчинитися з високим ступенем ймовірності, вірогідність яких має оцінюватись у сукупності з обґрунтованістю підозри та вагомістю доказів на її підтвердження, мірою покарання, яка загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні інкримінованого діяння.

Враховуючи наявні ризики, суд доходить до обґрунтованого переконання, що загальносуспільний інтерес переважає інтереси обвинуваченого на особисту свободу, а тому в даному випадку запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_2 як захід процесуального примусу, є виправданим.

Висунення ОСОБА_2 обвинувачення у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, фактичні обставини за яких йому інкримінується вчинення цього правопорушення та наслідки його вчинення, міра покарання, яка загрожує останньому у разі визнання винуватим у скоєнні цього кримінального правопорушення, у сукупності свідчать про високий ступінь настання встановлених у ході судового розгляду ризиків у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

У свою чергу, згідно з ч. 6 ст. 193 КПК слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Верховний Суд у своїй постанові від 14 лютого 2022 року у справі 991/3440/20 вказує, що рішення слідчого судді, суду про обрання запобіжного заходу, прийняте в порядку ч. 6 ст. 193 КПК, за своїм правовими наслідками підпадає під поняття «постанова про утримання під вартою» в розумінні ст. 25 Європейської конвенції про видачу правопорушників.

За загальним правилом розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, що відповідає зазначеним вимогам Конвенції та іншим міжнародно-правовим актам.

Процедура, передбачена в ч. 6 ст. 193 КПК, є випадком, який дозволяє суду розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

При аналізі питання наявності зазначених прокурором ризиків, суд прийшов до висновку про їх наявність з огляду на фактичні обставини кримінального провадження та особу ОСОБА_2 , який обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі до п`ятнадцяти років, а також характер кримінального правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_2 , крім того, як встановлено у ході судового розгляду, ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату і час судового розгляду, не з`являється на виклики суду, будучи обізнаним про розгляд кримінального провадження стосовно нього до суду свідомо не прибув, перебуває на тимчасово окупованій території України, оголошений у розшук, що є достатньою підставою вважати, що ОСОБА_2 переховується від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

У свою чергу, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом з тим, згідно з положеннями абзацу 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Враховуючи наведене, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що прокурором ОСОБА_4 у судовому засіданні доведено необхідність застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обґрунтовано, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігатиме встановленим у ході судового розгляду ризикам.

Згідно з ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314-316, 323, 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, на 10 год. 30 хв. 24 квітня 2025 року, про що повідомити зацікавлених осіб.

Клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження - задовольнити.

Здійснювати спеціальне судове провадження стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Судовий розгляд здійснювати суддею одноособово.

Викликати для участі у судовому засіданні прокурора, захисника та обвинуваченого. Повідомити обвинуваченого про судовий розгляд кримінального провадження в порядку ст. 297-5, 323 КПК України.

Клопотання прокурора ОСОБА_4 про обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

На ухвалу суду безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, обвинуваченим, його захисником протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга в частині вирішення питання щодо обрання запобіжного заходу, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1