Справа № 156/842/25
Провадження № 1-кп/156/100/25
ВИРОК

Іменем України

31 липня 2025 року сел.Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Іваничі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000462 від 01.07.2025 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Видраниця, Ратнівського району Волинської області, громадянки України, з середньою освітою, заміжньою, має на утриманні 3-х неповнолітніх дітей, працюючою оператором машинного доїння на СВК «Перемога», зареєстрованою та проживаючою за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимою, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України,

в с т а н о в и в :

01.07.2025 близько 13 год. 52 хв. на ділянці грунтової дороги за приблизними географічними координатами: 50.6509741, 24.4204204, між селом Старосілля, Володимирського району Волинської області та селом Щенятин, Володимирського району Волинської області нарядом поліції «Проект-11» у складі начальника CPПП ВПД № 1 (сел. Іваничі) Володимирського PBП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 та інспектора CPПП ВПД №1 (сел. Іваничі) Володимирського PBП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 , які на службовому автомобілі марки «Renault» моделі «Duster», р.н.з. НОМЕР_1 , перебували на добовому чергуванні поліцейських ВПД № 1 (сел. Іваничі) Володимирського PBП ГУНП у Волинській області, на котре заступили 01.07.2025, було зупинено транспортний засіб марки ‹ВАЗ» моделі «2109», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та розпочато оформленням матеріалів про вчинення власником даного транспортного засобу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпAП, тобто передачі керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Під час перевірки оформлення матеріалів про адмінправопорушення та перевірки документів працівниками поліції, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була пасажиром вищевказаного автомобіля «BA3 2109», д.в.з. НОМЕР_2 , діючи з прямим умислом, в інтересах своєї знайомої ОСОБА_9 , з якою проживає по сусідству, керуючись особистими мотивами та метою уникнення останньою адміністративної відповідальності за вчинене, усвідомлюючи, що перед нею знаходяться працівники Національної поліції, які перебувають в поліцейському однострої із відповідними знаками розрізнення, неодноразово, у тому числі 13 год. 53 хв. 08 сек., 13 год. 53 хв. 15 сек., 13 год. 53 хв. 40 сек., висловлювала працівникам поліції ОСОБА_10 та ОСОБА_6 пропозицію надання неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів за непритягнення ОСОБА_9 до адміністративної відповідальності, на що одразу отримувала відмову та була попереджена про кримінальну відповідальність, передбачену ч.1 ст.369 КК України.

Близько 14 год. 02 хв. 37 сек. ОСОБА_4 повторно звернулась до інспектора CPПП ВПД № 1 (с. Іваничі) Володимирського PBП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 з пропозицією надання неправомірної вигоди за не оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення та зробила спробу надання йому неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів в сумі 3000 грн. шляхом ix поміщення під бронежилет останнього проти його волі, однак грошові кошти випали у неї з рук на землю та працівник поліції повторно попередив її про кримінальну відповідальність. Відразу після цього, продовжуючи реалізовувати свій умисел, спрямований на надання службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах третьої особи дій з використанням службового становища, ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу службового автомобіля марки «Renault Duster», р.н.з. НОМЕР_1 , поклала на переднє пасажирське сидіння даного службового автомобіля грошові кошти у сумі 3000 (три тисячі) гривень трьома купюрами номіналом по 1000 гривень кожна, cepii ЄC9365177, ЄC9365170, ЄC9365178, тим самим надавши вищевказаним службовим особам неправомірну вигоду.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.369 КК України, у вигляді пропозиції надання службовій особі та надання їй неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю, щиро розкаялася у вчиненому. Щодо події повідомила, що дійсно того дня поклала грошові кошти в розмірі 3000 грн. на пасажирське сидіння службового автомобіля працівників поліції за непритягнення її сусідки ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності. Зазначила, що шкодує про вчинене, просила суд її суворо не карати.

Покази обвинуваченої ОСОБА_4 , що надані в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду щодо правильності розуміння нею змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченою, її винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.

Потерпілі у кримінальному провадженні, відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч.3 ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів, що характеризують обвинувачену, як особу, а також стосовно процесуальних питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у пропозиції надання службовій особі та надання їй неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища доведена повністю, а її дії суд кваліфікує за ч.1 ст.369 КК України.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, дані про винувату особу та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставини, що згідно з ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Суд також враховує те, що обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою винуватість у вчиненому, щиро розкаялася, є особою молодого віку, має на утриманні 3-х неповнолітніх дітей, офіційно працевлаштована, раніше не судима, позитивно характеризується старостою Радовичівського старостинського округу, за медичною допомогою до лікарів нарколога та психіатра не зверталася, на стаціонарному та амбулаторному лікуванні не перебувала.

Таким чином, беручи до уваги наведені обставини в сукупності, керуючись принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 можливе шляхом застосування до неї покарання у виді штрафу в межах санкцій ч.1 ст.369 КК України, що на думку суду є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченою, так і іншими особами.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Накладений ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 04.07.2025 арешт на майно відповідно до ст. 174 КПК України, слід скасувати.

При вирішення питання щодо долі речових доказів, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відповідно до положень ч.1 ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.1 ч.2 ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду.

Спеціальна конфіскація, відповідно до положень п.2 ч.1 ст.96-2 КК України застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне до речових доказів у вигляді грошових коштів в сумі 3000 гривень, а саме три купюри номіналом по 1000 гривень з серійними номерами: ЄС9365177, ЄС9365170, ЄС9365178, котрі було поміщено до прозорого спец.пакету НПУ № PSP 0012912, - на підставі ст.96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію та конфіскувати у власність держави.

Інші речові докази в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої не обирався. Підстав для обрання обвинуваченій запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.

Керуючись ст.100, 174, 349, 368-371,373-376 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.369 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 04.07.2025 року на три купюри номіналом по 1000 гривень з серійними номерами: ЄС9365177, ЄС9365170, ЄС9365178, котрі було поміщено до прозорого спец.пакету НПУ № PSP 0012912.

На підставі статей 96-1, 96-2 КК України, речові докази, а саме грошові кошти: три купюри номіналом по 1000 гривень з серійними номерами: ЄС9365177, ЄС9365170, ЄС9365178, котрі було поміщено до прозорого спец.пакету НПУ № PSP 0012912, які перебувають на зберіганні у Департаменті регіональної каси перерахунку в м. Луцьк, в порядку спеціальної конфіскації, конфіскувати в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Іваничівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. При цьому, вирок відповідно до ч.2 ст.394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1