Справа № 468/1051/25
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

01.07.2025 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого по справі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про звільнення від покарання

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лепетиха

Березнегуватського району Миколаївської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25.11.2014 року за ст. 185 ч.2 КК України до покарання у вигляді трьох місяців арешту,

ВСТАНОВИВ:

За вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25.11.2014 року ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст. 185 КК України за вчинення ним повторної крадіжки 30 клемних болтів у зборі 07.05.2014 року вартістю 309,30 грн. Вирок до теперішнього часу не виконаний у зв`язку з розшуком засудженого ОСОБА_4 , який здійснюється за місцем його проживання Баштанським РВП ГУНП в Миколаївській області.

16.05.2025 року до Баштанського районного суду Миколаївської області надійшло клопотання прокурора про звільнення засудженого від покарання за вказаним вироком у зв`язку з усуненням законом караності вчиненого ним діяння.

Прокурор підтримав клопотання..

Дослідивши письмові матеріали подання, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання у зв`язку із наступним.

В судовому засіданні встановлено, що за Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25.11.2014 року ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст. 185 КК України за вчинення ним повторної крадіжки 30 клемних болтів у зборі 07.05.2014 року вартістю 309,30 грн. Вирок до теперішнього часу не виконаний у зв`язку з розшуком засудженого ОСОБА_4 , який здійснюється за місцем його проживання Баштанським РВП ГУНП в Миколаївській області.

При цьому 09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», згідно з яким були внесені зміни до ст. 51 КУпАП України, якими посилена відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна, в тому числі і вчиненого шляхом крадіжки чи шахрайства.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент вчинення кримінального правопорушення) якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 п 169.1 ст. 169 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент вчинення кримінального правопорушення) податкова соціальна пільга дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» у 2014 році прожитковий мінімум для працездатних осіб в розрахунку на місяць становив 1218 гривень.

Натомість відповідно до нової редакції ст. 51 КУпАП України, відповідальність за ч. 1 ст. 51 КУпАП України, в тому числі за викрадення майна шляхом крадіжки чи шахрайства, настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що в 2014 році становило 609 грн. Відповідальність за ч. 2 ст. 51 КУпАП України настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в 2014 році становило від 609 грн. до 2436 грн.

За такого з 09.08.2024 року дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки чи шахрайства є кримінально караним діянням, якщо вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у 2014 році становило 2436 грн.

Згідно ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

При цьому відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Тому наведені зміни в законодавстві, які пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують становище особи, мають зворотну дію в часі.

Отже вказані дії засудженого ОСОБА_5 щодо крадіжки 30 клемних болтів у зборі 07.05.2014 року вартістю 309,30 грн містять ознаки адміністративного правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність, проте на теперішній час не є кримінально караним діянням.

Відповідно до ч.2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Враховуючи викладене, ч.2 ст. 74 КК України, керуючись ст.ст. 371,372,539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25.11.2014 року по справі №489/4146/14-к за ст. 185 ч.2 КК України у вигляді трьох місяців арешту.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

СУДДЯ: