справа № 208/4836/25
провадження № 1-кп/208/1126/25
УХВАЛА

30 червня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі колегії суддів: головуючого, судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарях, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 ,

під час судового засідання по справі кримінального провадження № 0001515, відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

яка обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 111 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду міста Кам`янського перебуває вищезазначене кримінальна справа. Обвинуваченій обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

У справі розпочато судовий розгляд, встановлено порядок дослідження доказів.

Прокурором заявлено клопотання про продовження відносно обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке обґрунтовано тим, що ОСОБА_10 може переховуватись від суду, так як обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, може незаконно впливати на свідків та експерта. Обвинувачена може знищити, сховати або спотворити речі та документи, видалити сліди листування в мобільних додатках. Караченцева може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, в тому числі, перебуваючи на волі може продовжити спілкуватись з представником держави-загарбника. Перебуваючи на свободі обвинувачена може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як ініціативно, за грошову винагороду, надавала представнику іноземної держави допомогу у веденні підривної діяльності на шкоду Україні. При вирішенні клопотання просив не застосувати до обвинуваченої альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Адвокат заперечував проти задоволення клопотання прокурора вказавши на саму необґрунтованість обвинувачення. Ризики наведені в клопотання об`єктивно не доведені. Захинсик просив обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, або визначити ОСОБА_10 альтернативний запобіжний захід у виді застави та встановити її розмір. Обвинувачена підтримала думку захисників.

Суд розглянувши клопотання, вислухав учасників судового засідання, встановив наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

При вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги статті 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Відповідно до сформованої практики ЄСПЛ, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Суд у справі «Летельє проти Франції», вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» ЄСПЛ зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

ЄСПЛ у справах «Ілійков проти Болгарії», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_10 обґрунтовано, в достатній мірі для розгляду клопотання прокурора, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину, за який передбачено безальтернативне покарання у виді 15-ти років позбавлення волі, або довічне ув`язнення, з конфіскацією майна.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи. Тобто, у випадку вирішення питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження причетність особи до вчинення кримінального правопорушення не повинна мати категоричного висновку, а свідчити лише про її можливість.

В рішенні «Бекчиєв проти Молдови» ЄСПЛ зазначив, що ризик втечі має оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Суд вважає про доведеність існування ризику переховування обвинуваченої від суду, з огляду на міру покарання, яка їй загрожує у разі визнання винною.

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_10 лояльно налаштована до країни-загарбника, ініціативно, за грошову винагороду, надавала представнику іноземної держави допомогу у веденні підривної діяльності на шкоду України, і на думку суду це підтверджує ризик вчинення обвинуваченою іншого кримінального правопорушення.

На переконання суду, наведені прокурором у клопотанні ризики є обґрунтованими та такими, що виправдовують подальше утримання обвинуваченої під вартою.

Прокурором знов заявляється про ризик незаконного впливу обвинуваченої на свідка та експерта, ризик перешкоджання кримінальному провадження іншим чином. Існування цих ризиків судом досліджувалось і при прийнятті відповідного рішення вони не враховувались як малозначні або не існуючи. Нових даних про їх існування, стороною обвинувачення не надається.

КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу поза всяким сумнівом порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак потребує встановлення реальної можливості допустити це в майбутньому.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Суд вважає необґрунтованими твердження сторони захисту про можливість забезпечення належної поведінки обвинуваченої шляхом обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, та вони не можуть бути прийняті судом до уваги, виходячи з конкретних обставин даного кримінального провадження та особи обвинуваченої.

Підстав для застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави, судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181-184. 331 КПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання прокурора задовольнити.

Строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраний відносно обвинуваченої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 27.08.2025 року, без визначення розміру застави.

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченої на не пов`язаний з триманням під вартою, визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави, відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченій, захисникам, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, протягом 5-ти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3