ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2839/25 Справа № 243/2094/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року м. Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,,

за участю секретаря: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Кривому Розі Дніпропетровської області апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 07 серпня 2025 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження №0000471 від 08 лютого 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 07 серпня 2025 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто 07 серпня 2025 року по 05 жовтня 2025 року включно. Крім того. ухвалено, що обвинувачений ОСОБА_7 підлягає звільненню з-під варти після внесення застави в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 181 680 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) грн 00 коп.

Із вказаним судовим рішенням не погодився захисник адвокат ОСОБА_6 , діючий в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , та оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, а саме, особисте зобов`язання із покладенням відповідних процесуальних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

На обґрунтування своїх вимог вказує, що стороною обвинувачення не доведено належними доказами існування жодного з ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. ОСОБА_7 раніше не ухилявся від суду, не вчиняв дій, які б свідчили про наміри впливати на свідків чи перешкоджати слідству.

Звертає увагу, що ОСОБА_7 військовослужбовець, який добровільно вступив до лав ЗСУ, отримав поранення під час бойових дій, має позитивні характеристики, зареєстроване місце проживання, раніше не судимий. Всі ці обставини свідчать про відсутність ризику ухилення та високий ступінь соціальної інтегрованості.

Зауважує, що умови утримання на гауптвахті не забезпечують належного медичного догляду. Продовження тримання під вартою несе загрозу здоров`ю обвинуваченого, що є порушенням ст. 3 Конвенції про захист прав людини (заборона катувань, нелюдського чи такого, що принижує гідність, поводження).

Стверджує, що незважаючи на те, що в умовах воєнного стану суд не зобов`язаний визначати розмір застави, її визначення в даній ситуації виглядає формальним компромісом, що не враховує фактичний майновий стан обвинуваченого. Крім того, високий розмір застави є непомірним та необґрунтованим, що суперечить практиці ЄСПЛ.

Зауважує, що стороною захисту надані медичні документи, які підтверджують важке поранення ОСОБА_7 у 2023 році; хронічні захворювання, які унеможливлюють належне лікування в умовах гауптвахти.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Учасники судового розгляду про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, клопотань про бажання приймати участь у судовому засіданні, на адресу апеляційного суду не надходило, а тому колегія суддів вважає за можливе проводити судове засідання за відсутністю учасників провадження.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали, що надійшли на запит апеляційного суду в порядку ст. 422-1 КПК України, зваживши доводи апеляційної скарги, колегією суддів зауважується про наступне.

Підставою продовження строку тримання під вартою є наявність обставин, які вказують на те, що передбачені ст.177 КПК України ризики, наявність яких стала підставою для застосування цього запобіжного заходу не зменшились та продовжують існувати, а саме - можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню.

У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги статті 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Рішенням ЄСПЛ "Клоот проти Бельгії" визначено: "Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться".

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Наведених вимог закону місцевий суд дотримався.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання судом вимог ст. ст. 177, 178, 194 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України.

18.03.2024 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000471 від 08 лютого 2024 року надійшов до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 07 серпня 2025 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто 07 серпня 2025 року по 05 жовтня 2025 року включно. Крім того. ухвалено, що обвинувачений ОСОБА_7 підлягає звільненню з-під варти після внесення застави в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 181 680 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) грн 00 коп.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції, відповідно до ст. 177 КПК України, повно та об`єктивно досліджені усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, а також враховані інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі дані про особу обвинуваченого, які, в сукупності, давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 може здійснити дії, передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 цього Кодексу.

Прокурор, у клопотанні про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою належним чином обґрунтував наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

За змістом ст.199 КПК України при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує подані йому матеріали на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший передбачений законом запобіжний захід, тощо.

Як вбачається з наданих матеріалів провадження, суд, оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою. Судом першої інстанції прийнято до уваги обставини інкримінованого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, на які посилається захисник.

Колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення особливої категорії, та бере до уваги рішення Європейського суду з прав людини у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року та «Мюрей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 року, згідно з якими підставою для запобіжного заходу у вигляді взяття під варту при вчиненні особливої категорії злочинів може бути більш низький поріг обґрунтованості підозри.

Окрім того, апеляційний суд враховує те, що злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_7 відповідності до норм ст. 12 КК України є тяжкими, міра покарання, яка йому загрожує у разі доведення вини, становить до десяти років, а також інформацію про вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, місце проживання, репутацію, майновий стан, зокрема ОСОБА_7 є військовослужбовцем Збройних Сил України за призовом під час мобілізації на особливий період, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, неодружений, маючого на утриманні малолітню дитину, має зареєстроване місце проживання, характеризується позитивно, 02 липня 2023 року отримав вогнепальне осколкове поранення та має ряд захворювань, не пов`язаних з проходження військової служби.

Колегія суддів вважає доведеним ризик незаконного впливу на свідків, з метою схиляння їх до зміни наданих ними показань, оскільки свідки є військовослужбовцями, які разом з ОСОБА_7 проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків; ризик ухилення обвинуваченого ОСОБА_7 від суду та його втечі, враховуючи покарання, яке йому загрожує; ризик продовження вчинення кримінальних правопорушень, оскільки інкриміноване кримінальне правопорушення пов`язане з виконанням ОСОБА_7 службових обов`язків, військовий стан наразі триває та відповідно наявна необхідність нести військову службу.

Викладене свідчить про те, що застосування до ОСОБА_7 , на даному етапі кримінального провадження, більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, та не зможе запобігти спробам переховування від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків або вчинити інше кримінальне правопорушення.

У відповідності до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини в справах «Летельє проти Франції», «І. А. проти Франції», зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Таким чином, встановлені судом першої інстанції ризики є наявними, обґрунтованими та такими, що можуть справдитись з великим ступенем вірогідності.

На даний час існує ймовірність, що ОСОБА_7 може здійснити дії, щодо протидії кримінальному провадженню задля уникнення від кримінальної відповідальності та як наслідок покарання.

Доводи захисника про можливість застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання не ґрунтуються на вимогах Закону, так, відповідно до ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Отже вимоги закону на даному етапі не містять альтернативного запобіжного заходу ніж тримання під вартою, за кримінальне правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_7 . Поміж іншим, судом враховані обставини, на які посилається сторона захисту, та ОСОБА_7 визначено розмір застави. Враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення, скоєного під час дії військового стану, значущість обов`язків покладених на ОСОБА_7 , як військовослужбовця, особу останнього, колегія суддів вважає, що визначений розмір застави є пропорційним та не є надмірним.

Отже, суд, першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання та продовження строку тримання під вартою, правильно прийшов до висновку, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не зменшилися та продовжують існувати, а тому неможливо на даний час застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

На даний час у ОСОБА_7 відсутні будь-які стримуючі фактори для забезпечення належної, законної поведінки, у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, що беззаперечно свідчить про наявність заявлених ризиків.

На даний час, таке обмеження права ОСОБА_7 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для скасування ухвали суду з тих мотивів, які наведенні в апеляційній скарзі захисника оскільки судом постановлено ухвалу у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, ухвала по своїй суті є правомірною, справедливою відповідно до об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням достатніх мотивів та підстав.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 182, 183, 194, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 07 серпня 2025 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження №0000471 від 08 лютого 2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 402 КК України, - залишити без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді