Центральний районний суд м. Миколаєва
н/п 1-кс/490/1725/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на незаконне тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва зі скаргою на незаконне тримання під вартою з посиланням на ст. 206 КПК України.

В обґрунтування скарги вказав, що 23.12.2024 року Снігурівським районним судом Миколаївської області ухвалено вирок яким ОСОБА_3 було засуджено до позбавлення волі на строк 11 років за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України. 16.01.2025 року ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на вищевказаний вирок, розгляд скарги на даний час триває. Під час досудового розслідування заявнику було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В останній раз ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_3 було продовжено строк тримання під вартою до 06.01.2025 року. За такого оскільки вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області не набрав законної сили, а строк тримання під вартою закінчився 06.01.2025 року, заявник подав дану скаргу.

Прокурор у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд скарги без його участі, в якій вказав, що заперечує у задоволенні скарги. Вказав, що 23.12.2024 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України та призначено покарання вигляді позбавлення волі на певний строк (копія вироку додається). Цим же вироком суду, обраний ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено до набрання ним законної сили. На вказаний вирок суду ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, судовий розгляд якої триває.

Вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, приходжу до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України, слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Згідно ч. 2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Як було встановлено, 23.12.2024 вироком судді Снігурівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України та призначено покарання вигляді позбавлення волі строком 11 років. У резолютивній частині вказаного вироку вказано, що запобіжний захід ОСОБА_3 залишити у вигляді тримання під вартою до набрання законної сили. 16.01.2025 року ОСОБА_3 було подано апеляційну скаргу на вищевказаний вирок, розгляд якої на даний час триває.

З урахуванням вищевикладеного, а також того, що слідчому судді відповідно до чинного КПК України не надано повноважень щодо перевірки законності інших судових рішень, вважаю, що підстав для звільнення ОСОБА_3 в порядку ст. 206 КПК України не вбачається, а за такого, подана скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ч. 2 ст. 206, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_4