Справа № 352/261/25
Провадження № 1-кп/352/155/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 рокум. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000003 від 02.01.2025 р. по обвинуваченню :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, утриманця двох малолітніх дітей, з неповною середньою освітою, військовослужбовця за призовом під час мобілізації на особливий період на посаді навідника 6 зенітного кулеметного відділення 1 зенітного кулеметного взводу 2 зенітної кулеметної роти, військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», учасник бойових дій, інвалід третьої групи, депутатом будь-якої ради не обирався, раніше не судимого, якому пам`ятку про права обов`язки вручена, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 382 ч. 1 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_4 умисно не виконав постанову суду, що набрала законної сили.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин:

24.02.2022 Указом Президента України № 69/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, п. 1, 17, 20, ч.1 ст.106 Конституції України оголошено проведення мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

У зв`язку з цим, 24.02.2022 ОСОБА_4 було призвано за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 21.08.2024 № 324 старшого солдата ОСОБА_4 призначено на посаду навідника 6 зенітного кулеметного відділення 1 зенітного кулеметного взводу 2 зенітної кулеметної роти військової частини НОМЕР_1 та зараховано до списків особового складу вказаної військової частини.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Проходячи військову службу, старший солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 11, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, в тому числі Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2021, (надалі ПДР), військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків.

Встановлено, що постановою Рівненського районного суду від 13.08.2024 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Проте, в період з серпня по листопад 2024 року, ОСОБА_4 , маючи умисел на невиконання судового рішення, яке набрало законної сили та повністю його ігноруючи, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови, діючи умисно, підриваючи авторитет органів правосуддя України, всупереч ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на території України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, систематично керував транспортним засобом марки «HYUNDAI ELANNTRA», реєстраційний номер НОМЕР_3 . ОСОБА_4 , був неодноразово зафіксований під час руху вказаним транспортним засобом відеокамерами, які здійснюють фіксацію дорожнього руху на території Івано-Франківської області.

Також, 19.11.2024 близько 7:00 год в с. Майдан, по вул. Центральній, Ямницької ТГ, Івано-Франківського району Івано-Франківської області ОСОБА_4 керуючи транспортним засобом марки «HYUNDAI ELANNTRA», реєстраційний номер НОМЕР_3 , скоїв з`їзд у кювет, у зв`язку із чим працівниками сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в області, було складено адміністративні матеріали за ч.4 ст. 126 КУпАП та ч.1 ст. 124 КУпАП.

Унаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_4 , постанова Рівненського районного суду від 13.08.2024 не була виконана в частині позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, що порушило один із основних принципів судочинства обов`язковість судових рішень.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні пред`явленого йому в обвинувальному акті кримінального правопорушення визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і вибачившись за свою неправомірну поведінку, дав суду показання, в яких повністю підтвердив обставини скоєного ним кримінального правопорушення вищенаведеного у вироку. Щиро розкаюється у вчиненому, дуже шкодує за наслідками скоєного. Унаслідок скоєного правопорушення та постійних переживань значно погіршився стан його здоров`я, який і до того перебував на неналежному рівні внаслідок отриманих поранень під час бойових дій і отримання інвалідності. Просить суд суворо його не карати.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину визнав повністю, а також те, що він не оспорює фактичні обставини вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудного та дослідженням доказів, які характеризують його особу. Обвинувачений та інші учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Таким чином, аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведено повністю, а його дії вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 382 КК України, так як він умисно не виконав постанову суду, що набрала законної сили.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд)передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

При цьому суд обгрунтовано посилається на практику Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд при призначенні покарання обвинуваченому, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обтяжуючі відповідальність обвинуваченого обставини судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає повне визнання вини ОСОБА_4 , щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.

Крім того, вирішуючи питання про призначення підсудному покарання, суд враховує, що тяжких наслідків внаслідок неправомірної поведінки ОСОБА_4 не настало, як і те, що останній до кримінальної відповідальності раніше не притягувався; його поведінку до і після вчинення злочину, відношення до вчиненого злочину, а саме вкрай негативне ставлення до вчиненого; має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризуються; проходячи військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період займається суспільно-корисною працею; по місцю служби характеризується позитивно; являється учасником бойових дій та внаслідок отриманих поранень є особою третьої групи інвалідності, тобто має незадовільний стан здоров`я; одружений та являється утриманцем двох малолітніх дітей; на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, тобто є особою із належним рівнем соціальної зрілості, яка має регулярний легальний дохід та міцні соціальні зв`язки, що применшує передумови для подальшої його протиправної поведінки.

Таким чином, враховуючи всі вищеперелічені обставини, дані про особу підсудного ОСОБА_4 , що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину і впливають на пом`якшення покарання, суд вважає можливим застосувати до підсудного норми ст.69 КК України та призначити ОСОБА_4 більш м`яке основне покарання, тобто нижче від найнижчої межі передбачене санкцією ст. 382 ч. 1 КК України, а саме у виді штрафу, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження скоєння нових злочинів

Окрім того, застосовуючи до ОСОБА_4 норми ст. 69 КК України, суд приймає до уваги, що у будь-якому разі встановлені обставини, які пом`якшують покарання та дані про особу підсудного, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним та несправедливим.

Крім того, на переконання суду, призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідає також принципу співрозмірності конкретного злочинного діяння, вчиненого ним, з покаранням призначеним останньому.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався, як і підстави для його обрання останньому на даній стадії процесу суд не вбачає.

Речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженні відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ст. 382 ч. 1 КК України та призначити йому, із застосуванням ст. 69 КК України, покарання у виді штрафу в розмірі сто п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в твердій грошовій сумі становить 2550 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) гривень.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався, як і підстави для його обрання останньому до вступу вироку в законну силу відсутні.

Речові докази та судові витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не завялявся.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку суду вручити прокурору, обвинуваченому негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_5