Справа № 1-кп/593/31/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Бережанський районний суд Тернопільської області

"05" травня 2025 р.

у складі: головуючої - судді - ОСОБА_1

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2

з участю:

Прокурора - ОСОБА_3

Потерпілого - ОСОБА_4

Обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Бережани Тернопільської області кримінальне провадження №- 0000180 від 18 липня 2024 року про обвинувачення: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Нараїв Бережанського району Тернопільської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , не працює, пенсіонер по інвалідності, інвалід 3 групи, українець, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, депутатом не обирався, в силу положень ст. 89 КК України не судимий - за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 , ч.3 ст. 357 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

З обвинувального акту вбачається, що 18 липня 2024 року, близько 15 годин 40 хвилин, ОСОБА_5 перебував неподалік готелю «Надія», який знаходиться за адресою: вулиця Тараса Шевченка, буд. 63, м. Бережани Тернопільського району Тернопільської області, де побачив на поверхні дороги, файл для документів в якому виявив банківську картку, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_4 та грошові кошти в сумі 500 гривень. В цей час у ОСОБА_5 виник кримінально-протиправний умисел спрямований на таємне викрадення офіційного документу з корисливих мотивів.

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, у вищевказаний час та місці, ОСОБА_5 , який виявив у файлі для документів банківську картку, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи протиправно, з прямим умислом, переконавшись що його дії мають таємний характер, підняв вказаний файл та із файлу вийняв банківську карту для обслуговування банківського карткового рахунку НОМЕР_1 АТ «Ощадбанк», з безконтактною технологією проведення платежів, яка є різновидом офіційних документів, містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього спеціального засобу, яку заховав у ліву кишеню штанів, та із якою покинув місце вчинення кримінального правопорушення, направившись в центр міста Бережани Тернопільського району Тернопільської області, розпорядившись карткою на власний розсуд.

Такі дії ОСОБА_5 досудовим розслідуванням кваліфіковано за ч. 1 ст. 357 КК України, а саме викрадення офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів.

Окрім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що 18 липня 2024 року, близько 15 годин 40 хвилин, ОСОБА_5 перебував неподалік готелю «Надія», який знаходиться за адресою: вулиця Тараса Шевченка, буд.63, м. Бережани Тернопільського району Тернопільської області, де побачив на поверхні дороги, файл для документів в якому виявив банківську картку, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_4 та грошові кошти в сумі 500 гривень. В цей час у ОСОБА_5 виник кримінально-протиправний умисел спрямований на таємне викрадення паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій кримінально протиправний умисел, у вищевказаний час та місці, ОСОБА_6 , який виявив у файлі паспорт громадянина України НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 передбачаючи та бажаючи настання суспільно- небезпечних наслідків, діючи протиправно, з прямим умислом, переконавшись що його дії мають таємний характер, вийняв із файлу для документів потерпілого його паспорт громадянина України НОМЕР_2 , який є різновидом офіційного документу, містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати держателя цього спеціального засобу, який заховав у ліву кишеню штанів, та покинув місце вчинення кримінального правопорушення, тим самим незаконно заволодів паспортом громадянина України.

Такі дії ОСОБА_5 досудовим розслідуванням кваліфіковано за ч. 3 ст. 357 КК України, а саме незаконне заволодіння паспортом.

05 травня 2025 року в м.Бережани Тернопільської області між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні укладено угоду про примирення.

Згідно із умовами угоди, потерпілий ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч.1, ч.3 ст. 357 КК України. За текстом угоди сторони виклали фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень так, як зазначено у обвинувальному акті та вказано вище. Згідно з угодою обвинувачений також повністю визнав свою вину у зазначених діяннях, щиро розкаявся у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинені кримінальні правопорушення з врахуванням беззастережного визнання ним своєї винуватості у їх вчиненні й сторони погодилися на покарання обвинуваченому:

-за ч.1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень 00 коп.;

-за ч.3 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень 00 коп.;

Згідно ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, остаточне покарання визначити обвинуваченому шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворими у виді штрафу в розмірі сорок неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень 00 коп.

В угоді про примирення також передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, а також отримана згода обвинуваченого ОСОБА_5 на призначення узгодженого сторонами угоди про примирення покарання.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні також не має заперечень щодо затвердження угоди про примирення, укладеної між потерпілим та обвинуваченим.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ч.3 ст. 357 КК України визнав повністю, не оспорив та визнав всі без винятку обставини вчинення ним кримінальних правопорушень, які викладені в обвинувальному акті, зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який буде застосований до нього в результаті затвердження угоди про примирення та просить затвердити вказану угоду про примирення від 05 травня 2025 року й призначити йому узгоджену міру покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до укладеної угоди зобов`язання і дає свою згоду на призначення йому покарання, яке визначене у згаданій угоді про примирення.

Потерпілий ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні підтвердив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду, дає свою згоду на призначення обвинуваченому покарання, яке визначене в угоді про примирення.

Розглядаючи у порядку п. 1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Укладена угода між сторонами відповідає вимогам закону. Сторонами угоди є обвинувачений і потерпілий у цьому кримінальному провадженні.

Кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 та ч.3 ст.357 КК України у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винним згідно із ст. 12 КК України відносяться до категорії кримінальних проступків.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Суд вважає, що узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановлених Загальною та Особливою частинами Кримінального Кодексу України.

При цьому суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину, щиро кається у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочинів. Також суд враховує особу обвинуваченого, його вік, відсутність відомостей, які б негативно характеризували обвинуваченого за його місцем проживання, те, що він є інвалідом 3 групи, а також позицію потерпілого, який претензій будь-якого характеру до обвинуваченого не заявив. Суд також приймає до уваги, що обвинувачений в силу ст. 89 КК України не судимий.

З огляду на такі фактичні обставини, суд вважає, що виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним та іншими особами нових злочинів, є можливим без ізоляції обвинуваченого від суспільства й визначене сторонами угоди покарання у виді штрафу є обґрунтованим і таким, що відповідає санкціям ч.1, ч.3 ст. 357 КК України, як і розмір такого покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження даної угоди про примирення та призначення обвинуваченому ОСОБА_5 за інкримінованими йому у цьому кримінальному провадженні кримінальними правопорушеннями, покарання, узгоджене в такій угоді.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст.473 КПК України та наслідки їх невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, а також те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення, укладеної в м.Бережани Тернопільської області 05 травня 2025 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №- 0000180 від 18 липня 2024 року між потерпілим ОСОБА_4 з однієї сторони та з іншої сторони обвинуваченим ОСОБА_5 , відповідають вимогам КПК та КК України, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження вказаної угоди.

З огляду на викладене, суд вважає доведеним у судовому засіданні, що обвинувачений ОСОБА_5 , за обставин вказаних у обвинувальному акті, діючи умисно, з корисливих мотивів, викрав офіційний документ потерпілого ОСОБА_4 , а також незаконно заволодів паспортом потерпілого ОСОБА_4 , а тому його дії правильно кваліфіковані за ч.1 та ч.3 ст. 357 КК України.

За вчинення таких кримінальних правопорушень обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання, узгоджене сторонами угоди про примирення від 05 травня 2025 року.

Запобіжний захід у цьому кримінальному провадженні стосовно обвинуваченого не обирався, цивільний позов не заявлявся; про процесуальні витрати, як і про інші, вжиті заходи кримінального забезпечення, суду не повідомлено.

Також у справі слід вирішити питання про долю речових доказів в порядку ст. 100 КПК України

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 473, 474, 475, 476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення від 05 травня 2025 року, укладену в м.Бережани Тернопільської області між обвинуваченим ОСОБА_5 з однієї сторони та потерпілим ОСОБА_4 з другої сторони у кримінальному провадженні, внесеному 18 липня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №- 0000180.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 357 та ч.3 ст. 357 КК України, за якими призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 05 травня 2025 року покарання:

-за ч.1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 (п`ятсот десять) гривень 00 коп.

-за ч.3 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 40 (сорока) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень 00 коп.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, остаточне покарання обвинуваченому визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, а саме - у виді штрафу в розмірі 40 (сорока) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 680 (шістсот вісімдесят) гривень 00 коп.

Речові докази: «паспорт громадянина України НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 , грошові кошти в сумі 500 гривень одним номіналом №ЕГ6945134 та банківську карту для обслуговування банківського карткового рахунку НОМЕР_1 АТ «Ощадбанк»» - вважати повернутими потерпілому ОСОБА_4 .

Вирок суду може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення вироку.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_1