У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 липня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000302, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Болградського районного суду Одеської області від 11 грудня 2023 року відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Болград Одеської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешкає в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурори - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачений - ОСОБА_6 ,

захисник - ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Болградського районного суду Одеської області від 11 грудня 2023 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України та йому призначено покарання у виді 15 років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна.

Ухвалено, строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання, тобто з 09.29 год. 12.08.2022 р.

Ухвалено, запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили - залишити у вигляді тримання під вартою.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення експертиз у сумі 6 606 грн.

Вирішено питання стосовно речових доказів та розподілу процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати оскаржуваний вирок та виправдати його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Захисник ОСОБА_7 просить скасувати оскаржуваний вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.

У змінах до вимог апеляційної скарги, захисник ОСОБА_7 просить вирок скасувати, обвинуваченого ОСОБА_6 виправдати, а кримінальне провадження закрити.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 наголошує на тому, що не визнає своєї вини та вважає, що прокуратура так і не змогла довести її, а суд діяв під тиском правоохоронних органів.

Зазначає, що під час затримання його сильно побили, одягнули кайданки, після чого у нього відбулись провали в пам`яті та до тями він прийшов уже тоді, коли перебував у квартирі.

Під час проведення обшуку, незважаючи на те, що він був затриманий та потребував правової допомоги, захисник йому залучений не був, що свідчить про незаконність такої слідчої дії та, як наслідок, похідних від нього доказів.

Зауважує, що під час обшуку, на самому його початку, один із працівників СБУ довго тримав його телефон та щось туди вносив, що зафіксовано на відеозаписі обшуку.

Обвинувачений ОСОБА_6 вважає, що при визначенні складу суду в суді першої інстанції порушено правила автоматизованого розподілу щодо принципу вірогідності (обрано три судді з трьох наявних). До того ж порушено його право на суд присяжних, у зв`язку з безпідставною відмовою у задоволенні його клопотання.

Під час судового розгляду суд безпідставно відмовив у поверненні обвинувального акту у зв`язку з його невідповідністю вимогам закону, а також у проведенні експертиз, про які заявляв захисник.

При цьому, не враховано те, що він ніколи не був користувачем каналу «ІНФОРМАЦІЯ_7», що узгоджується із матеріалами провадження, які не містять будь-яких доказів підтвердження відвідування ним цього ресурсу, а також показання свідків (співробітників СБУ).

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 вважає оскаржуваний вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав суттєвих порушень кримінального процесуального закону та Конвенції.

На думку апелянта, судом першої інстанції під час розгляду справи за обвинуваченням ОСОБА_6 систематично проігноровано доводи про порушення ст. ст. 5, 6, 8, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Фактично суд:

- не забезпечив належного судового контролю, у якому передбачено основну роль суду (не відреагував на численні порушення прав ОСОБА_6 , які відбувались з моменту затримання протягом усього часу судового розгляду, а саме: порушення під час затримання та проведення обшуку 12.08.2022 р.; встановлення обмежень у збиранні доказів власної невинуватості шляхом відмови у задоволенні клопотань сторони захисту; неналежна оцінка ризиків під час вирішення питання про обрання та продовження запобіжного заходу);

- не забезпечив повноту судового розгляду та всебічне дослідження обставин справи (шляхом відмови у призначенні та проведенні експертиз по справі, а також відмови у витребуванні доказів та забезпеченні виконання ухвали про витребування доказів);

- допустив численні порушення процесуального та матеріального права (порушення судом вимог ст. 177, 183, 194 КПК України під час розгляду питання про обрання та продовження запобіжного заходу; порушення права на суд присяжних; розгляд справи незаконним складом суду, розгляд обвинувального акту, поданого з порушенням вимог КПК України; неповне фіксування судового розгляду; ухвалення вироку на підставі недопустимих доказів; не відреагував на помилковість кваліфікації дій ОСОБА_6 );

- у вироку сформулював висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи (не надав належної оцінки наявним у справі доказам та показам свідків, лише стисло переказавши їх зміст у вироку; замість формулювання та обґрунтування обвинувачення у вироку наведено лише перелік доказів, наданих органами досудового розслідування; не врахував правову позицію Верховного Суду, зазначену у постанові суду від 09.11.2021 р. (справа № 281/128/19); не взяв до уваги важливі показання свідків);

- не врахував особу обвинуваченого під час визначення розміру покарання.

В доповненнях до апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 зазначає, що матеріали провадження не містять носіїв інформації на яких були б зафіксовані судові засідання, які відбулись 16.01.2023 р., 21.01.2023 р., 03.04.2023 р., 17.04.2023 р., 20.11.2023 р., що свідчить про порушення прав ОСОБА_6 на захист, а також загальних засад кримінального провадження.

До того ж, захисник відзначає, що колегія, яка ухвалювала вирок, пішла до нарадчої кімнати з судового засідання, яке було призначене на 14.30 год. 08.12.2023 р. Вирок оголошено 11.12.2023 р. о 15.30 год. Однак, за цей час, судді що входили до складу колегії, розглядали інші справи, що свідчить про порушення таємниці нарадчої кімнати, і є підставою для скасування вироку.

Узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження.

В запереченнях на апеляційну скаргу, прокурор просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника та залишити вирок суду першої інстанції без змін.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

В липні 2022 року, точні дата і час судом не встановлені, у ОСОБА_6 , який на той час працював в Комунальному некомерційному підприємстві «Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф» Одеської обласної ради» на посаді фельдшера з медицини невідкладних станів Болградської підстанції СП «Ізмаїльська станція екстреної (швидкої) медичної допомоги», виник злочинний умисел, направлений на надання Російської Федерації, її державним органам, організаціям і представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

У цей же період часу ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, постійно проживаючи в м. Болграді Одеської області і, будучи у зв`язку з цим, обізнаним про розташування, рух і переміщення в Болградському районі Одеської області військових підрозділів і військової техніки Збройних Сил України та інших утворених, відповідно до законів України, військових формувань, використовуючи особистий абонентський номер телефону НОМЕР_1 і будучи зареєстрованим в месенджері (сервісі для обміну голосовими, текстовими повідомленнями і медіафайлами) «Telegram» під іменем « ОСОБА_10 », в ході спілкування текстовими повідомленнями в месенджері «Telegram», направив невстановленій особі - адміністратору «Telegram»-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (новинний ресурс проросійської направленості, який підтримує і визнає правомірною збройну агресію Російської Федерації проти України), інформацію про розташування особового складу підрозділів Збройних Сил України у колишньому ІНФОРМАЦІЯ_8.

26.07.2022 р. о 18.38 год., ОСОБА_6 , який знаходився в м. Болграді Одеської області, одержав в месенджері «Telegram» повідомлення від невстановленого співробітника розвідувальних органів Російської Федерації (відносно вказаної особи матеріали досудового розслідування виділені у кримінальне провадження № 0000376 від 21.11.2022 р. за ч. 1 ст. 114 КК України), який знаходився у невстановленому місці на території Російської Федерації або на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України (точне місце не встановлене), використовував особистий абонентський номер телефону НОМЕР_2 і був зареєстрований в месенджері «Telegram» під іменем « ОСОБА_11 », з пропозицією надати розвідувальними органами Російської Федерації уточнену інформацію щодо розташування в ІНФОРМАЦІЯ_9, в якому, згідно з попередньо наданою ОСОБА_6 невстановленому адміністратору «Telegram»-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » інформацією, розташовується особовий склад підрозділів Збройних Сил України.

На вказану пропозицію ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що Російська Федерація здійснює широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад на Україну, у зв`язку з чим в Україні у встановленому законом порядку введено воєнний стан, відповів згодою.

Цього ж дня, 26.07.2022 р., у період з 19.10 год. до 21.26 год., ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, маючи умисел на допомогу Російській Федерації, її державним органам, організаціям і представникам в проведенні підривної діяльності проти України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді зниження обороноздатності України в умовах воєнного стану і військової агресії Російської Федерації проти України, виконуючи завдання представника іноземної держави - співробітника розвідувального органу Російської Федерації, знаходячись в м. Болграді Одеської області, використовуючи власний мобільний телефон, в ході спілкування текстовими повідомленнями в месенджері «Telegram» повідомив невстановленому співробітнику розвідувального органу Російської Федерації наступні дані:

- інформацію про перебування особового складу підрозділів Збройних Сил України, який дислокувався у колишньому ІНФОРМАЦІЯ_8, на польових навчаннях і тимчасове перебування в польовому таборі поблизу ІНФОРМАЦІЯ_3, при цьому зазначивши приблизні географічні координати польового табору;

- інформацію про розташування будівель в колишньому ІНФОРМАЦІЯ_8, в якому, за його попередніми повідомленнями, розташовувався особовий склад підрозділів Збройних Сил України. При цьому, ОСОБА_6 направив невстановленому співробітнику розвідувальних органів Російської Федерації знімки картографічного веб-сервісу Google Maps (карти Google) з детальним зображенням будівель колишнього дитячого табору « ІНФОРМАЦІЯ_3 », на яких власноручно позначив точне місце розташування особового складу підрозділів Збройних Сил України;

- інформацію про військову та іншу техніку, яка знаходиться на озброєнні і яку використовує особовий склад підрозділів Збройних Сил України, розташований в колишньому ІНФОРМАЦІЯ_8.

Надалі, продовжуючи свою злочинну діяльність, цього ж дня, 26.07.2022 р., одержавши о 21.27 год. від невстановленого співробітника розвідувального органу Російської Федерації пропозицію співпрацювати з розвідувальними органами Російської Федерації, виконувати їх спеціальні завдання на шкоду Україні і здобувати та передавати їм розвідувальну інформацію щодо України, ОСОБА_6 у період з 21.30 год. до 22.39 год., знаходячись в м. Болграді Одеської області, використовуючи власний мобільний телефон, в ході спілкування текстовими повідомленнями в месенджері «Telegram» повідомив невстановленому співробітнику розвідувального органу Російської Федерації наступні дані:

- інформацію про розташування поблизу АДРЕСА_3 військового полігону і аеродрому;

- точні географічні координати військового полігону і аеродрому поблизу АДРЕСА_3 ;

- інформацію про готовність аеродрому поблизу АДРЕСА_3 до використання за призначенням, про кількість особового складу підрозділів Збройних Сил України, які здійснюють його охорону, про військову та іншу техніку, яка знаходиться на озброєнні і яку використовує цей особовий склад;

- інформацію про проведення навчальних стрільб на військовому полігоні поблизу АДРЕСА_3 ;

- інформацію про розташування у будівлі ІНФОРМАЦІЯ_4 особового складу ІНФОРМАЦІЯ_5, його озброєння і точні географічні координати вказаної будівлі;

- інформацію про розташування у будівлі ІНФОРМАЦІЯ_10 особового складу ІНФОРМАЦІЯ_5 і точні географічні координати вказаної будівлі;

- інформацію про проживання особового складу ІНФОРМАЦІЯ_5, який проживає в м. Болграді Одеської області, за місцем свого постійного проживання;

- інформацію про розташування, із зазначенням точних географічних координат, особового складу підрозділів Збройних Сил України на ділянці місцевості ІНФОРМАЦІЯ_11 про військову та іншу техніку, яка знаходиться на озброєнні і яку використовує цей особовий склад;

- інформацію про розташування у будівлі школи ІНФОРМАЦІЯ_12 особового складу ІНФОРМАЦІЯ_5 і точні географічні координати вказаної будівлі;

- точні географічні координати місця розташування особового складу ІНФОРМАЦІЯ_5, про військову та іншу техніку, яка знаходиться на озброєнні і яку використовує цей особовий склад;

- точні географічні координати будівлі в ІНФОРМАЦІЯ_13.

Ставши на злочинний шлях, продовжуючи свою злочинну діяльність по наданню розвідувальному органу Російської Федерації і його представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану, 27.07.2022 р. о 19.06 год., ОСОБА_6 , знаходячись в м. Болграді Одеської області, використовуючи власний мобільний телефон, в ході спілкування текстовими повідомленнями в месенджері «Telegram» повідомив невстановленому співробітнику розвідувального органу Російської Федерації інформацію про виїзд особового складу підрозділів ІНФОРМАЦІЯ_14

У подальшому, 28.07.2022 р. о 23.46 год., ОСОБА_6 , знаходячись в м. Болграді Одеської області, використовуючи власний мобільний телефон, в ході спілкування текстовими повідомленнями в месенджері «Telegram» повідомив невстановленому співробітнику розвідувального органу Російської Федерації наступні дані:

- інформацію про залишення частини особового складу підрозділів Збройних Сил України у ІНФОРМАЦІЯ_15

- інформацію про переміщення особового складу підрозділів ІНФОРМАЦІЯ_16

- уточнену інформацію щодо кількості особового складу підрозділів Збройних Сил України в колишньому ІНФОРМАЦІЯ_8.

Також, 01.08.2022 р. о 08.43 год., ОСОБА_6 , знаходячись в м. Болграді Одеської області, використовуючи власний мобільний телефон, в ході спілкування текстовими повідомленнями в месенджері «Telegram» повідомив невстановленому співробітнику розвідувального органу Російської Федерації точні географічні координати місця в Болградському районі Одеської області, в якому проводяться військові навчання, а також про проліт у цьому місці засобу військової авіації.

У подальшому, 11.08.2022 р., в період з 09.59 год. по 21.38 год., ОСОБА_6 , знаходячись в м. Болграді Одеської області, використовуючи власний мобільний телефон, в ході спілкування текстовими повідомленнями в месенджері «Telegram» повідомив невстановленому співробітнику розвідувального органу РФ наступні дані:

- точні географічні координати військового полігону ІНФОРМАЦІЯ_17

- інформацію про розташування, із зазначенням точних географічних координат, та кількість особового складу підрозділів Збройних Сил України на ділянці місцевості ІНФОРМАЦІЯ_18. При цьому, ОСОБА_6 направив невстановленому співробітнику розвідувальних органів Російської Федерації знімки картографічного веб-сервісу Google Maps (карти Google) з детальним зображенням вказаної місцевості ІНФОРМАЦІЯ_19, на яких власноручно позначив точні місця розташування особового складу підрозділів Збройних Сил України;

- інформацію про розташування у будівлі колишнього дорожнього управління в м. Болграді Одеської області особового складу Збройних Сил України та про наявність військової техніки та озброєння, розташованого в ангарі із світлим дахом на території вказаного дорожнього управління, а також точні географічні координати вказаної будівлі. При цьому, ОСОБА_6 направив невстановленому співробітнику розвідувальних органів Російської Федерації знімки картографічного веб-сервісу Google Maps (карти Google) із детальним зображенням вказаного ангару, на яких власноручно позначив точне місце розташування військової техніки та озброєння особового складу підрозділів Збройних Сил України.

Крім цього, 12.08.2022 р. в період з 01.44 год. по 01.46 год., ОСОБА_6 , знаходячись в м. Болграді Одеської області, використовуючи власний мобільний телефон, в ході спілкування текстовими повідомленнями в месенджері «Telegram» повідомив невстановленому співробітнику розвідувального органу РФ наступні дані:

- інформацію про розташування, із зазначенням точних географічних координат, ІНФОРМАЦІЯ_20 через який здійснюється доставка необхідних вантажів з Республіки Румунія в Україну;

- інформацію про відправлення боєприпасів для артилерійського озброєння Збройних Сил України із залізничної станції ІНФОРМАЦІЯ_21

При цьому, надаючи, в період з 26.07.2022 р. по 12.08.2022 р., співробітнику розвідувального органу РФ достовірну і точну інформацію про розташування і переміщення підрозділів Збройних Сил України, ОСОБА_6 усвідомлював, що такі підрозділи Збройних Сил України стануть цілями для ракетно-бомбових ударів збройних сил РФ, надана ним інформація буде використана для планування і ведення збройними силами Російської Федерації військових дій проти України.

Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 111 КК України, як державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України: надання іноземній державі, іноземній організації та їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника на підтримку апеляційних скарг, думку прокурора, який вважав вирок законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування й судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу та щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

З огляду на положення ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій передбачених КПК України.

За змістом ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом. Суд оцінює надані сторонами докази відповідно до ст. 94 цього Кодексу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Статтею 94 КПК передбачено, що суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості й достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед установленої сили.

При оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом», яке повинно випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Обвинувальний вирок ухвалюється тільки за умов, коли в ході судового розгляду винність обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведена належними та допустимими доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд зобов`язаний неухильно дотримуватися вимог Конституції, міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких дано Верховною Радою, тобто з урахуванням рішень Конституційного Суду та практики Європейського суду з прав людини, ст. 62 Конституції (презумпція невинуватості) та ст. 6 конвенції.

За змістом ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 20.10.2011 р. № 12рп/2011 (справа № 1-31/2011), визнаватися допустимим і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина у кримінальному процесі та ухвалення законного рішення у справі.

Згідно з п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1954 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено відповідно до закону.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р. та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06.12.1998 р. Європейський суд наголошував на тому, що «суд, при оцінці доказів, керується критерієм доведеності винуватості особи поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За клопотанням учасників судового провадження, суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що передбачено ч. 3 ст. 404 КПК України.

Апеляційний суд наголошує, що сама по собі незгода захисника з висновками, зробленими судом першої інстанції на підставі досліджених доказів, не може бути безумовною підставою для повторного дослідження тих самих доказів, в порядку ч. 3 ст. 404 КПК України.

Враховуючи позицію захисту щодо порушень допущених місцевим судом при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , суд апеляційної інстанції вважає за необхідне проаналізувати ці доводи в контексті складу інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення.

В суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, повідомив, що був безпідставно побитий під час затримання, обшук проведено без участі захисника, а нібито виявлене листування з «ІНФОРМАЦІЯ_7» було «підкинуте» працівниками СБУ під час огляду телефону в режимі «польоту». Заперечував свої зв`язки та листування з представниками РФ.

В апеляційній скарзі обвинуваченого наведені аналогічні доводи.

Разом з тим, обґрунтовуючи встановлені фактичні обставини, суд першої інстанції послався на докази, які у повному обсязі підтверджують встановлені фактичні обставини вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, серед яких дані:

- протоколу обшуку від 12.08.2022 р., в якому зазначено, що в ході обшуку квартири АДРЕСА_4 , виявлено та вилучено належний ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Realme» ІMEI1: НОМЕР_3 , ІMEI2: НОМЕР_4 , в якому встановлені дві sim-картки мобільних операторів України з абонентськими номерами: НОМЕР_5 , НОМЕР_1 . ОСОБА_6 в ході обшуку добровільно повідомив пароль входу до телефону, а також пароль входу до месенджеру «Телеграм». Після входу до месенджеру «Телеграм» працівниками СБУ було встановлено, що він має активований номер НОМЕР_1 , під ніком « ОСОБА_10 ». Потім встановлено, що в месенджері «Телеграм» міститься листування з абонентом - нік « ОСОБА_11 », номер телефону НОМЕР_2 , ім`я користувача « ОСОБА_12 », «о себе Граница России нигде не заканчивается!». Вказаний телефон переведено у режим «В самолете», з метою збереження мобільних даних за відсутністю доступу до мережі Інтернет;

- висновку експерта № 180 від 20.10.2022 р., за змістом якого, в пам`яті мобільного телефона фірми «Realme» модель «RMX2020» ІMEI1: НОМЕР_3 , ІMEI2: НОМЕР_4 виявлено листування за допомогою месенджера «Telegram», між користувачем з ніком « ОСОБА_10 » з абонентським номером НОМЕР_1 та особою з ніком « ОСОБА_11 » з абонентським номером телефону НОМЕР_2 . Крім того, в пам`яті мобільного телефону виявлені видалені електронні дані, лише фотозображення (файли формату «JPG», «PNG») за період з 01.07.2022 р. по 12.08.2022 р., відновлені файли, скопійовані до каталогу з назвою:/Відновлені_файли_Realme та записані на оптичний диск DVD-R;

- протоколу огляду оптичного носія інформації типу «DVD-R» марки «Verbatim» від 12.11.2022 р., під час якого оглянуто записані в ході проведення комп`ютерно-технічної експертизи № 180 від 20.10.2022 р. Встановлено, що в пам`яті наданого на дослідження телефону виявлено листування за допомогою багатоплатформового клауд-месенджера «Telegram» між користувачем на ім`я « ОСОБА_10 » абонентський номер НОМЕР_1 та користувачем на ім`я « ОСОБА_11 » з абонентським номером НОМЕР_2 . За допомогою наявного СКПЗ в пам`яті наданого на дослідження мобільного телефону виявлено видалені електронні дані, лише фотозображення за період з 01.07.2022 р. по 12.08.2022 р.. З переписки вбачається наявність викриття користувачем під ніком « ОСОБА_10 » інформації, що містить розташування військових угрупувань, точні данні на місцевості з зазначенням довготи та широти, будівель військового призначення, тощо.

- диску з відеозаписом (додаток до висновку експерта №180 від 20.10.2022 р.) в якому наявні зображення, які містять інформацію щодо перебування особового складу підрозділів Збройних Сил України, із зазначенням приблизних географічних координат, з прив`язкою до знімків картографічного веб-сервісу Google Maps (карти Google) з детальним зображенням будівель, інформацію про військову та іншу техніку, яка знаходиться на озброєнні і яку використовує особовий склад підрозділів Збройних Сил України, інформацію про точні географічні координати військового полігону і аеродрому поблизу АДРЕСА_3 , інформацію про готовність аеродрому поблизу ІНФОРМАЦІЯ_3 до використання за призначенням, про кількість особового складу підрозділів Збройних Сил України, які здійснюють його охорону, про військову та іншу техніку, яка знаходиться на озброєнні і яку використовує цей особовий склад; інформацію про проведення навчальних стрільб на військовому полігоні поблизу АДРЕСА_3 ; інформацію про розташування у будівлі ІНФОРМАЦІЯ_4 особового складу АДРЕСА_5 , його озброєння і точні географічні координати вказаної будівлі; інформацію про розташування у будівлі ІНФОРМАЦІЯ_10 особового складу ІНФОРМАЦІЯ_5 і точні географічні координати вказаної будівлі; інформацію про проживання особового складу ІНФОРМАЦІЯ_5, який проживає в м. Болграді Одеської області, за місцем свого постійного проживання; інформацію про розташування, із зазначенням точних географічних координат, особового складу підрозділів Збройних Сил України на ділянці місцевості ІНФОРМАЦІЯ_11 про військову та іншу техніку, яка знаходиться на озброєнні і яку використовує цей особовий склад; інформацію про розташування у будівлі школи ІНФОРМАЦІЯ_12 особового складу ІНФОРМАЦІЯ_5 і точні географічні координати вказаної будівлі; точні географічні координати місця розташування особового складу ІНФОРМАЦІЯ_5, про військову та іншу техніку, яка знаходиться на озброєнні і яку використовує цей особовий склад; точні географічні координати будівлі в ІНФОРМАЦІЯ_13;

- протоколу про проведення негласних слідчих (розшукових) дій в рамках кримінального провадження від 03.08.2022 р., згідно якому, проведено негласну слідчу дію - зняття інформації з електронних інформаційних систем стосовно громадянина РФ - ОСОБА_13 . Встановлено, що, між ОСОБА_13 , та громадянином України - ОСОБА_6 за допомогою інтернет-месенджера «Telegram», в період по 02.08.2022 р. відбувалася переписка. При цьому ОСОБА_6 викриває ОСОБА_13 певну інформацію, дані та фото, що стосуються військових угрупувань на території Болградського району із зазначенням певних позицій; 27.07.2022 р. ОСОБА_6 продовжує викривати певні позиції та надає ОСОБА_13 інформацію, яка цікавить останнього; 28.07.2022 р. та 01.08.2022 р. переписка продовжується;

- протоколу про проведення негласних слідчих (розшукових) дій в рамках кримінального провадження від 17.08.2022 р., за змістом якого, проведено негласну слідчу дію - зняття інформації з електронних інформаційних систем стосовно громадянина РФ - ОСОБА_13 . Встановлено, що за допомогою інтернет-месенджера «Telegram», між ОСОБА_13 та громадянином України - ОСОБА_6 в період по 16.08.2022 р. відбулась переписка в ході якої 11.08.2022 р. та 12.08.2022 р., ОСОБА_6 продовжує повідомляти ОСОБА_13 певну інформацію, а саме дані (координати) та надсилати фото, що стосуються військових угрупувань на території Болградського району із зазначенням певних позицій;

- повідомлення оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » за № 2/994 від 03.08.2022 р., відповідно до якої підтвердилася інформація про розміщення військової техніки, зброї, озброєння, бойових припасів, а також дислокування за вказаними в переписці координатами підрозділів ЗСУ та інших військових формувань, які у відкритому доступі не розміщувалися, а в умовах воєнного стану розповсюдження такої інформації неуповноваженими на це особами створює загрозу для життя та здоров`я цивільних осіб і військовослужбовців, а також може бути використано державою, що здійснює збройну агресію проти України;

- повідомлень оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » за вих. №2/1683 від 21.09.2022 р. та оперативної групи угруповання різнорідних сил оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » № 2/5750 дск від 27.09.2022 р., в яких підтверджується наявність вірної інформації щодо розташування військових об`єктів за вказаними координатами, та розкриття цієї інформації носить загрозу для безпеки України;

- слідчої дії - огляду інформації з Інтернет мережі та на підставі відкритих даних від 03.11.2022 р. в ході якої встановлено, що ОСОБА_13 - громадянин РФ, проживає на території РФ, використовує абонентські номери: НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_2 , НОМЕР_8 є співробітником 9 управління Департаменту оперативної інформації 5 Служби Федеральної служби безпеки РФ.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, дослідивши та оцінивши вказані у вироку докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, встановив обставини кримінального провадження та на підставі досліджених в ході судового слідства доказів - дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України. Доводи захисника стосовно неповноти судового розгляду не знайшли свого підтвердження.

Посилання сторони захисту на незаконний склад суду є необґрунтованими оскільки, згідно з положенням про автоматизовану систему документообігу суду, кожна справа розподіляється випадковим чином між усіма суддями, які входять до відповідної судової палати. Те, що у даному провадженні з трьох доступних суддів дістався саме цей склад, - результат стандартного алгоритму, а не будь-якої «ручної» «намітки» чи упередженості.

Крім того, усі судді, які розглядали справу, не мали жодних процесуальних чи фактичних підстав для відводу - жодних родинних, ділових чи інших зв`язків з учасниками процесу.

Доводи сторони захисту про порушення права обвинуваченого на суд присяжних є безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», під час воєнного стану правосуддя здійснюється виключно судами, що обмежує можливість використання суду присяжних у цей період.

Положеннями ч. 10 ст. 615 КПК України, якою регламентовано особливості режиму кримінального провадження в умовах воєнного стану, у редакції Закону, яка набрала чинності 01.05.2022 р. - кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів, крім здійснення кримінального провадження у суді, в якому до моменту введення воєнного стану та набрання чинності цією частиною було визначено склад суду за участю присяжних.

У даному провадженні обвинуваченому ОСОБА_6 , як прокурором (23.11.2022 р.), так і судом (16.12.2022 р.) роз`яснено право на розгляд справи судом присяжних, і він подав відповідне клопотання під час підготовчого засідання. Однак у силу наведених норм закону можливість розгляду такої категорії справ із залученням присяжних була призупинена. Отже, суд діяв у суворій відповідності до чинного права, не порушивши жодних процесуальних гарантій ОСОБА_6 .

Аналогічна правова позиція, щодо неможливості розгляду кримінального провадження судом присяжних під час дії воєнного стану і, відповідно, відсутності порушень права обвинуваченого на суд присяжних - викладена у Постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 11.03.2025 р. у справі № 607/4124/23.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про порушення таємниці наради суддів, то вони є необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 367 КПК України під час ухвалення вироку ніхто не має права перебувати в нарадчій кімнаті, крім складу суду, який здійснює судовий розгляд. Суд вправі перервати нараду лише для відпочинку з настанням нічного часу. Під час перерви судді не можуть спілкуватися з особами, які брали участь у кримінальному провадженні. Судді не мають права розголошувати хід обговорення та ухвалення вироку в нарадчій кімнаті.

Згідно з висновком про застосування норми права, який міститься в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24.02.2020 р. у справі № 128/2455/15-к, з урахуванням положень ст. 367 КПК України вчинення процесуальних дій та ухвалення суддями (суддею) під час перебування в нарадчій кімнаті по кримінальному провадженні судових рішень по інших справах, слід вважати порушенням таємниці наради суддів, яке на підставі ст. 412 ч. 1 КПК України може бути визнано істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону у разі, коли воно за своїм характером та з огляду на обставини конкретної справи перешкодило або могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, тобто в тих випадках, коли вказане порушення обґрунтовано ставить під сумнів незалежність і неупередженість суддів (судді) при обговоренні та ухваленні відповідного судового рішення.

Розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_6 в суді першої інстанції відповідно до вимог ч. 3 ст. 31 КПК України здійснювався колегіально судом у складі трьох суддів, головуючого судді ОСОБА_14 , суддів ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

За матеріалами справи, після завершення судових дебатів і останнього слова обвинуваченого 08.12.2023 р. о 14.46 год. колегія суддів пішла до нарадчої кімнати, вирок оголошено 11.12.2023 р. о 10.44 год.

Згідно наданих захисником ОСОБА_7 даних, суддя Болградського районного суду Одеської області ОСОБА_14 - 08.12.2023 р. о 14.00 год. та 14.15 год. та 11.12.2023 р. об 11.45 год. та 15.00 год. мав слухати 4 справи про адміністративні правопорушення, проте всі вказані судові засідання призначені або до слухання справи за обвинуваченням ОСОБА_17 і виходу суддів до нарадчої кімнати або після оголошення вироку у цій справі.

Аналогічно, суддею Болградського районного суду Одеської області ОСОБА_16 - 11.12.2023 р. призначено до розгляду 3 справи про адміністративне провадження, проте без визначення часу слухання справи, тобто встановити час фактичного розгляду справи - не можливо, крім того нею слухалось 1 кримінальне провадження - час фактичного розгляду з 11.02 год. до 11.32 год., тобто вже після оголошення вироку відносно ОСОБА_17 .

Наведені обставини, доводять відсутність порушення суддями суду першої інстанції таємниці нарадчої кімнати, а відтак істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, в розумінні ч. 1 ст. 412 КПК України в даному випадку не вбачається.

З приводу доводів апелянтів про здійснення відносно ОСОБА_6 органом досудового розслідування психологічного та фізичного тиску, з метою отримання зізнавальних показань, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 87 КПК України, докази, отримані внаслідок застосування катувань, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження, є недопустимими.

У контексті допустимості відомостей, отриманих від особи, яка заявляє про застосування поганого поводження з боку представників держави, слід враховувати відповідну практику Європейського суду з прав людини.

Зокрема, ЄСПЛ послідовно зазначає, що в тих справах, коли особа висуває небезпідставну скаргу про те, що вона була піддана неналежному поводженню зі сторони суб`єктів владних повноважень в порушення статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це положення, якщо його тлумачити в світлі загального обов`язку держави відповідно до статті 1 цієї Конвенції, вимагає, щоб було проведено ефективне офіційне розслідування (рішення Kobets v. Ukraine, no. 16437/04, § 51, 14 February 2008).

Особа, яка робить таку заяву, має повідомити фактичні обставини поводження з нею і надати їм певне підтвердження або, якщо це неможливо з об`єктивних причин, інформацію, яка дасть можливість її перевірити і отримати підтвердження заяви. Хоча на заявника не може покладатися надмірний тягар обґрунтування заяви, однак він має надати інформацію, яка хоча б prima facie (з першого погляду) давала підстави для висновку про те, що погане поводження могло мати місце (див, наприклад, ухвалу Dmitriy Valentinovich Goryanoy against Ukraine (dec.), no. 54630/13, §§ 27-29, 15 October 2019).

Отже, для того, щоб у компетентних органів виник обов`язок провести розслідування за заявою про застосування методів, які порушують статтю 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, така заява має бути «небезпідставною». Тобто особа, яка заявляє про погане поводження з нею, має навести конкретні обставини такого поводження і надати певне підтвердження цим обставинам або, якщо це не можливо з об`єктивних причин, повідомити інформацію, яка дає можливість перевірити, чи має заява певні підстави. Хоча доведення обґрунтованості заяви про погане поводження не може покладати на заявника настільки надмірний тягар доведення, однак за відсутності інформації, яка дає можливість її перевірити, заява про погане поводження не може бути визнана «небезпідставною» і не створює обов`язку проведення розслідування такої заяви.

За відсутності будь-якої інформації, яка піддається перевірці, заява про погане поводження не може бути визнана «обґрунтованою» і, таким чином, не створює обов`язку щодо її розслідування (див. постанови Верховного Суду від 27.05.2020 р. у справі № 317/2389/17 (провадження № 51-4935км19); від 26.05.2020 р. у справі № 234/9575/19 (провадження № 51-5690км19); від 19.11.2020 р. у справі № 640/9837/18 (провадження № 51-1539км20); від 29.10.2019 р. у справі № 515/2020/16-к (провадження № 51-2904км18) та інші).

За наведеного, апеляційний суд доходить висновку про те, що хоча обвинувачений і вказує на застосування до нього заходів фізичного та психічного впливу, однак доцільність перевірки відсутня оскільки жодні показання про визнання обставини які б свідчили про визнання ним вини, як під час досудового розслідування так і під час судового розгляду, не надавалися.

Водночас, суд зауважує, що будь-яких відомостей про те, що обвинувачений чи його захисник зверталися до компетентних органів з приводу застосування до нього працівниками СБУ недозволених методів ведення слідства, або іншим чином інформував державні органи про таке поводження, матеріали кримінального провадження не містять, і стороною захисту не надано, як і не наведено посилань на обставини, які заважали до початку судового розгляду, повідомити компетентним органам про стверджуване погане поводження з обвинуваченим, надавши їм можливість провести належне розслідування його заяв.

Апеляційний суд констатує, що питання можливого застосування до ОСОБА_6 заходів фізичного чи психологічного тиску, в тому числі, під час обшуку за місцем його мешкання, в повній мірі перевірено судом першої інстанції.

Судом встановлено, що під час обшуку (12.08.2022 р.) жодних претензій до слідчих або заяв про побиття не було - на відео обшуку, ОСОБА_6 перебував у полі зору камери, добровільно повідомив пароль до свого мобільного телефону і не скаржився ані понятим, ані працівникам СБУ. Вказані обставини підтвердили допитані судом свідки - поняті ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які вказали, що примусового відбору пароля не було, ОСОБА_6 добровільно передав пароль до телефону і не скаржився на побої.

Крім того, при продовженні тримання під вартою, під час розгляду клопотань слідчим суддею у суді першої інстанції, ОСОБА_6 не зазначав жодних фактів тиску чи катувань, відсутні записи скарг у протоколах судових засідань (ухвали від 13.08.2022 р., 07.10.2022 р., тощо). На етапі ознайомлення з матеріалами та під час судового розгляду ОСОБА_6 не звертався до суду із заявами чи клопотаннями про притягнення співробітників СБУ чи інших органів до відповідальності за нелюдське поводження.

Стосовно доводів апелянтів про наявність інших порушень прав ОСОБА_6 під час проведення обшуку, зокрема надівання кайданок та порушення його права на захист, апеляційний суд доходить наступного.

За змістом положень ч. 2 ст. 12 КПК України, кожен, кого затримано через підозру у вчиненні кримінального правопорушення або інакше позбавлено свободи, повинен бути в найкоротший строк доставлений до слідчого судді для вирішення питання про законність та обґрунтованість його затримання, іншого позбавлення свободи та подальшого тримання. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого судового рішення про тримання під вартою.

У ч. 2 ст. 176 КПК України, визначено, що тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 192 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про застосування запобіжного заходу до особи, яку затримано без ухвали про дозвіл на затримання за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 КПК України, участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів, а право на захист реалізується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.

Відповідно матеріалам справи ОСОБА_6 затриманий о 9.29 год. 12.08.2022 р. за адресою АДРЕСА_2 , що збігається з часом проведення обшуку в цій квартирі.

12.08.2022 р. о. 18.50 год. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, при цьому була присутня захисник за дорученням - ОСОБА_20 , що відповідає вимогам закону.

13.08.2022 р. ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси відносно ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що підтверджує вчасне судове реагування на факт затримання останнього.

Слід зауважити, що на момент проведення обшуку, ОСОБА_6 не мав статусу підозрюваної особи, а відтак, обов`язкової участі захисника, станом на час проведення обшуку та затримання - не потребував.

Сукупність наведених обставин свідчить про те, що проведені слідчі дії - затримання, обшук, пред`явлення підозри та обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 - відбулися в суворій відповідності до вимог КПК України. Жодних порушень права на захист чи недопустимого застосування кайданок не виявлено, тому подібні твердження не заслуговують на увагу.

Стосовно доводів обвинуваченого та його захисника про внесення працівником СБУ файлів зображень до телефону під час його вилучення, що свідчить про створення органом досудового розслідування штучних доказів винуватості ОСОБА_6 , апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки жоден із зібраних у справі доказів не свідчить про будь-яке стороннє втручання в пам`ять телефону ОСОБА_6 під час обшуку. Відеозапис обшуку доводить безперервну фіксацію слідчих дій та добровільну передачу ОСОБА_6 пароля для розблокування пристрою, - жодних перерв або можливостей для «підкидання» файлів у цей час не було.

Крім того, експертне дослідження відновило листування за період з 01.07.2022 р. по 12.08.2022 р., і всі відновлені файли відображають хронологію повідомлень, вказані дата та час у файлах зображень скріншотів з телефону, відображає момент їх фактичного надходження до внутрішньої пам`яті пристрою.

При цьому, як вбачається з повідомлень листування ОСОБА_6 , відповідні скріншоти повідомлень направлялись самим співробітником розвідувальних органів РФ (під іменем « ОСОБА_11 ») ОСОБА_6 (зареєстрованому як « ОСОБА_10 ») з наданням останньому певних завдань або уточнення тих чи інших даних, про які раніше ОСОБА_6 повідомляв співробітнику розвідувальних органів РФ.

Отже, твердження апелянтів про нібито навмисне внесення даних працівниками СБУ не мають під собою жодних обґрунтувань.

В апеляційній скарзі захисник посилається на відсутність у матеріалах кримінального провадження низки звукозаписів судових засідань в суді першої інстанції, зокрема 16.01.2023 р., 21.01.2023 р., 03.04.2023 р., 17.04.2023 р. та 20.11.2023 р.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження та технічних носіїв інформації встановлено, що судового засідання 21.01.2023 р. - не було, інші звукозаписи судових засідань наявні у матеріалах справи, проте звукозапис судового засідання від 20.11.2023?р. у матеріалах справи дійсно був відсутній.

Разом з тим, апеляційним судом, після відповідного запиту до суду першої інстанції, цей запис отримано та проаналізовано на його відповідність. Отже, підстава для скасування вироку за п.?7 ч.?2 ст.?412 КПК України - невиконання вимоги щодо технічного фіксування провадження, в даному випаду відсутня, а доводи захисту в цій частині є необґрунтованими.

Доводи обвинуваченого про те, що він не був користувачем Telegram-каналу «ІНФОРМАЦІЯ_2», що підтверджено даними висновку експерта № 180 від 20.10.2022 р. - не впливають на факт доведеності чи недоведеності його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, зважаючи на те, що доказами у цій справі є саме пряма переписка в месенджері між абонентом « ОСОБА_21 » ( ОСОБА_6 ) та « ОСОБА_22 » (співробітник ФСБ ОСОБА_13 ), а не публічні пости каналу. Відповідні повідомлення відновлено з телефону, яким користувався обвинувачений й підтверджують факти обміну розвідувальною інформацією. При цьому, сам факт блокування каналу в Україні (що стосується публічних постів) жодним чином не перешкоджає обміну приватними повідомленнями з адміністратором цього каналу.

Апеляційний суд не погоджується й з доводами захисника стосовно невірної кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ст.?111 КК України, оскільки в ході судового слідства встановлено та доведено, що обвинувачений свідомо надавав іноземній державі (РФ) інформацію, яка прямо стосувалася розташування й оснащення підрозділів Збройних Сил України - а отже, його дії мали підривний характер, спрямований проти обороноздатності України.

При цьому, ОСОБА_6 не просто передавав окремі факти чи знімки, а регулярно обмінювався деталізованими географічними координатами, зображеннями об`єктів на Google?Maps та даними про військову техніку Збройних Сил України. У висновку експерта № 180 від 20.10.2022 р. чітко визначено, що відповідні повідомлення видалені з телефону обвинуваченого, а потім відновлені - тобто це не разова переписка, а системна передача інформації, яка може завдати шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, держаній, економічній та інформаційній безпеці України, в період воєнного стану. ОСОБА_6 цілком усвідомлював, що його інформація може бути використана для планування ударів по українських військових цілях.

Відповідно до ст.?111 КК України, державною зрадою є саме умисне надання допомоги агресору у підривній діяльності проти України, що мало місце в даному випадку. Отже, встановлена судом першої інстанції кваліфікація дій обвинуваченого повністю відповідає фактичним обставинам справи й правовій конструкції вчиненого.

Апеляційний суд вважає, що при призначенні покарання суд першої інстанції врахував всі дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 зокрема відсутність судимостей, не перебування на обліку у лікарів нарколога чи психіатра, наявність міцних соціальних зв`язків, те що він одружений, має малолітню дитину, за місцем мешкання характеризується позитивно, працював фельдшером, відсутність обставин, що обтяжують або пом`якшують покарання,а також прийнято до уваги характер вчиненого злочину.

Разом з цим, з огляду на визначену законом санкцію ч. 2 ст. 111 КК України, якою найбільш м`яке покарання, передбачено у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна, зважаючи на характер вчиненого злочину, який становив загрозу державній безпеці, а вчинені дії є прямим посяганням на обороноздатність України, апеляційний суд вважає, що ухвалюючи вирок, суд керувався принципами ст.?65 КК України, зваживши на ступінь тяжкості злочину й дані про особу обвинуваченого, а також із метою його виправлення й запобігання новим злочинам, дійшов вірного висновку про необхідність призначення саме такого покарання. Тому доводи захисту про неврахування даних про особу обвинуваченого при призначенні покарання є безпідставними.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, які, на думку сторони захисту, є підставами для скасування вироку суду першої інстанції або призначення нового судового розгляду, апеляційний суд ураховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану у рішеннях «Салов проти України» від 06.09.2005 р., «Проніна проти України» від 18.07.2006 р. та «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 р., відповідно до якої, принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (справи «Бюрг та інші проти Франції» та «Гору проти Греції № 2»).

З огляду на зазначене та приймаючи до уваги, що решта доводів апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника є похідними від проаналізованих вище, а також є явно такими, що не можуть свідчити про незаконність судового рішення, апеляційний суд не дає таким доводам окремої оцінки.

Істотних порушень кримінального процесуального закону або неповноти судового розгляду, які б були підставою для скасування судового рішення, апеляційним судом не встановлено. Враховуючи наведене, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 задоволенню не підлягають, вирок суду є законним і підстав для його скасування або призначення нового розгляду у суді першої інстанції, як того просять апелянти, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

вирок Болградського районного суду Одеської області від 11 грудня 2023 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 , який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3