Справа №:755/9059/25
Провадження №: 1-кс/755/1773/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" травня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001264 від 07.04.2025 року про арешт майна,

в с т а н о в и в:

Прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва звернувся до суду із клопотанням, у межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001264 від 07.04.2025 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190 КК України про арешт майна.

Клопотанням обґрунтоване тим, що Дніпровським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, під процесуальним керівництвом Дніпровської окружної прокуратури міста Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001264, у ході якого встановлено, що 06.04.2025 до Дніпровського УП ГУНП у місті Києві надійшла заява ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка повідомила, що 06.04.2025 невідомий чоловік змінював замки на квартирі АДРЕСА_1 , яка належить її колишньому чоловіку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який від січня 2025 року вважається безвісти зниклим.

Так, згідно показів свідка ОСОБА_4 , остання повідомила, що являється колишньою дружиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким у останніх є спільний син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та після їх розлучення у ОСОБА_5 почалась депресія та з`явились психічні розлади, останній продовжив проживати за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своїми батьками та з сином, які за ним доглядали. У подальшому, померли батьки колишнього чоловіка - ІНФОРМАЦІЯ_5 мати, ІНФОРМАЦІЯ_6 батько. Далі за ОСОБА_5 почав доглядати їх спільний син, який на той момент вже проживав окремо від батька. Так, в серпні 2024 року ОСОБА_6 останній раз бачив вдома батька - ОСОБА_5 та ніхто його більше не бачив. В наслідок чого, в січні 2025 року ОСОБА_6 , звернувся в поліцію для написання заяви про безвісти зникнення батька - ОСОБА_5 та виявив, що замок на дверях квартири був змінений.

У подальшому, звернувшись до нотаріуса з метою встановлення власників квартири, ОСОБА_4 повідомили, що квартира АДРЕСА_1 , належить на праві спільної власності ОСОБА_7 (колишній померлій свекрусі) та ОСОБА_5 в рівних долях. 06.04.2025 ОСОБА_4 від сусідів дізналась, що невідомий чоловік змінює замки у квартирі, де проживав її колишній чоловік - ОСОБА_5 та викликала поліцію для фіксації, оскільки місцезнаходження ОСОБА_5 невідоме. Додатково ОСОБА_4 долучила копії документів, серед яких: 2 (два) направлення на обстеження ОСОБА_5 , для уточнення діагнозу F20, виписка із медичної карти амбулаторного хворого від 31.08.2018 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те що у останнього діагностовано шизофренію паранаїдальної форми.

Крім того, встановлено, що невідомим чоловіком, який змінює замки у дверях квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , являться ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який 01.04.2025 придбав вказану квартиру згідно договору купівлі-продажу у зниклого безвісти ОСОБА_5 . Однак від надання показів відмовився згідно ст.63 Конституції України.

Також, було встановлено, що у Дніпровському УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000156 від 15.01.2025, передбачене ч.1 ст.115 КК України про те, що до Дніпровського УП ГУНП у м. Києві надійшла заява від ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що 14.01.2025 за адресою: АДРЕСА_2 пішов його батько ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та до теперішнього часу не повернувся (ЄО 2497 від 15.01.2025).

У подальшому, згідно допиту свідка ОСОБА_6 , 2002 р.н., останній повідомив, що після розлучення батьків, він залишився жити з сім`єю батька, через деякий час ОСОБА_5 , почав вести себе неадекватно та нервово. У вересні 2023 року, після смерті діда - ОСОБА_9 , він переїхав від батька на інше місце проживання, однак продовжував доглядати за батьком, який продовжив проживати за адресою: АДРЕСА_2 . Влітку 2024 року ОСОБА_6 останній раз бачив батька, а коли приходив навідати його у квартиру його не було, а через деякий час виявив, що замок на дверях квартири було змінено. Далі, в січні 2025 року звернувся в поліцію для фіксації безвісти зникнення батька ОСОБА_5 . Далі 06.04.2025 ОСОБА_10 від сусідів дізнався, що невідомий чоловік змінює замки у квартирі, де проживав його батько - ОСОБА_5 та приїхав на місце, де вже були працівники поліції, оскільки місцезнаходження ОСОБА_5 невідоме. Додатково новий власник продемонстрував відео, на якому ОСОБА_5 під час угоди, ніби у нотаріуса, отримав грошові кошти за продаж квартири що за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з показами ОСОБА_8 , 1985 р.н., в січні 2025 року оголошення про продаж квартири що за адресою: АДРЕСА_2 , останній побачив на сайті ОЛХ, і зателефонувавши особі, яка виставила оголошення, приїхав на її огляд, де був власник квартири - ОСОБА_11 , який пояснив, що стан квартири придатний для життя, однак все дуже брудне, світло вимкнено через неоплату, та повідомив, що всі документи на квартиру потрібно дозібрати і тому ціна на 3 (три) кімнатну квартиру нижче ринкової. Після цього ОСОБА_8 вирішив вказану квартиру придбати та запропонував ОСОБА_5 видати довіреність для збору необхідних документів на ім`я знайомого ОСОБА_12 , на що останній погодився. Отримавши довіреність від ОСОБА_5 - ОСОБА_13 займався збором документів необхідних для подальшого укладення договору купівлі-продажу квартири. Після відкриття спадщини та отримання документів ОСОБА_8 підшукав нотаріуса для укладення договору купівлі-продажу квартири.

Окрім цього, 01.04.2025 ОСОБА_5 , 1980 р.н. (який вважається безвісти зниклим з 14.01.2025, з діазнозом шизофренія), перебуваючи в приміщенні приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_14 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 реалізував квартиру ОСОБА_8 , 1985 р.н., а саме уклав договір Купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , що зареєстровано в реєстрі за №1687. Тобто ОСОБА_5 будучи неосудним уклав договір Купівлі-продажу квартири.

На сьогодні, з метою запобігання незаконного відчуження або перереєстрації на третіх осіб на території України, квартира АДРЕСА_1 , яка незаконним шляхом, проти волі законного володільця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вибула з власності, має бути арештованою.

Також, наявні достатні підстави вважати, що квартира АДРЕСА_1 відповідає критеріям ст. 98 КПК України, оскільки може бути використано як доказ обставин незаконної перереєстрації та подальшого її заволодіння.

08.04.2025 року слідчим Дніпровського УП ГУНП у м. Києві було винесено постанову про те, що квартира АДРЕСА_1 - визнана речовим доказом у кримінальному провадженні №0001264 від 07.04.2025.

Відповідно до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, будь-яка інформація, щодо обтяження на квартиру АДРЕСА_1 або на власника - відсутня.

Прокурор у судове засідання не з`явився, клопотав про задоволення клопотання у його відсутність.

Відповідно до ст.172 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, про необхідність розгляду клопотання без повідомлення власників майна, оскільки є необхідність забезпечення арешту майна, так як існують ризики відчуження майна до прийняття судом рішення.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного.

Згідно норми ч.1 ст.107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Крім того, п.1 ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт на майно накладається з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами, згідно ч.1 ст.98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Водночас, ч.2 ст.64-? КПК України передбачено, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Частиною 10 ст.170 КПК України, передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Крім того, на підставі вимог ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Також, у ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).

На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання про арешт майна та доданих до клопотання документів, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що мав місце факт вчинення кримінального правопорушення та про необхідність накладення арешту на майно на підставі ч.2 ст.170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.110, 131, 170-175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), шляхом заборони відчуження та розпорядження майном.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1