Справа № 347/1839/24
Провадження № 1-кп/347/136/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2025 р. м.Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Косів кримінальне провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000076 від 10 травня 2024 року щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, офіційно не працевлаштований, освіта середня, не одружений, депутатом не обирався, на утриманні має п`ять неповнолітніх дітей, раніше не судимий,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України

в с т а н о в и в :

Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.

Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

Так, ОСОБА_4 згідно рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 30 травня 2023 року (справа №347/778/23), зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_2 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - у твердій грошовій сумі по 1500 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - у твердій грошовій сумі по 1500 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - у твердій грошовій сумі по 1500 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - у твердій грошовій сумі по 1300 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 - у твердій грошовій сумі по 1300 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття. Стягнення аліментів розпочато із 21 березня 2023 року.

Рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 30 травня 2023 року (справа №347/778/23) набрало законної сили 30 червня 2023 року та 01 листопада 2023 року Косівським районним відділом державної виконавчої служби Південно- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1.

Однак, ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про необхідність сплати, аліментів на користь ОСОБА_5 па утримання неовнолітніх дітей - від сплати аліментів злісно ухиляється у визначеному рішенні порядку, грошові кошти на утримання дітей не виплачує, що призвело до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають 98 277, 50 гривень.

ОСОБА_4 , будучи зобов`язаним сплачувати грошові кошти, від сплати аліментів злісно ухиляється. У визначеному судовим рішенням порядку грошові кошти на утримання дітей умисно не виплачував. Заходів щодо працевлаштування з метою погашення заборгованості зі сплати аліментів не вживав, на попередження державного виконавця про необхідність сплачувати аліменти не реагував, тобто злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів). В результаті чого, через злісне ухилення ОСОБА_4 від сплати коштів (аліментів) на утримання дітей за період із 21.03.2023 року - заборгованість но сплаті аліментів на користь ОСОБА_5 , станом на 30 квітня 2024 року становить 98 277, 50 гривень.

Таким чином ОСОБА_4 злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітніх дітей (аліментів), тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою винуватість у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні передбаченому ч. 1 ст. 164 КК України визнав повністю та пояснив, що вчинив кримінальний проступок за вказаних в обвинувальному акті обставин. Додатково пояснив, що аліменти визначені рішенням суду не сплачував через відсутність роботи, однак ствердив, що інколи приїжджав до дружини за місцем проживання дітей, проте дружина не дозволяла бачитись із дітьми. Стердив, що навіть коли вже обвинувальний акт був у суді, він нічого не погашав. Однак запевнив суд, що має намір погашати частково аліменти, як тільки влаштується на роботу. Будь яких протипоказань до роботи, у нього немає. Висловив жаль з приводу вчиненого, запевнив суд що буде погашати аліменти. Просив його суворо не карати.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 , є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, однак подала письмовут заяву про розгляд справи без її участі. Просила покарати обвинуваченого суворо, оскільки діти потребують коштів.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнав фактичні обставини доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

Отже, своїми умисними діяннями, які виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (кримінальний проступок), передбачене ч. 1 ст. 164 КК України, а дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за вказаною статтею кримінального кодексу.

Щодо призначення покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2013 №7, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують (обтяжують) покарання.

Водночас, згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Так, суд враховує, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, на обліку у лікарів психіатра та нарколога обвинувачений не перебуває, за місцем проживанн характеризується позитивно, скарг на його поведінку до виконкому сільської ради не поступало, громадського порядку не порушував. Виключений з війського обліку за станом здоров`я.

Суд також враховує ставлення обвинуваченого до скоєного, який вважає, що основною причиною вчинення ним проступку є факт відсутності роботи. При цьому будь-яких активних дій для усунення зазначених обставин обвинувачений ОСОБА_4 не вчиняв.

Пом`якшуючими обставинами передбаченими ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального проступку, як на стадії досудового так і на стадії судового розгляду.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, не встановлено.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, вирішивши питання, передбачені ст. 368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені ст. 65 КК України, в тому числі встановлені судом обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції частини 1 статті 164 КК України у виді громадських робіт, саме такий вид покарання буде достатнім для виправлення особи обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Щодо інших питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 349, 368, 371, 373, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин.

Строк відбування покарання рахувати з часу приведення вироку до виконання.

Речові докази, а саме - копії матеріалів виконавчого провадження №АСВП НОМЕР_1 - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

В іншій частині вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги через Косівський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1