ІЛЛІНЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 131/220/24
Провадження № 1-кс/131/246/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" вересня 2025 р. м. Іллінці

Слідчий суддя Іллінецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в м. Іллінці клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000015, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 20.02.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209 ч. 1 ст. 366 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий відділення поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_3 за погодженням із прокурором Немирівської окружної прокуратури Вінницької області звернулась до суду із клопотанням про арешт майна підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000015 ОСОБА_4 в якому зазначив, що В порядку моніторингу офіційного порталу оприлюднення інформації про публічні закупівлі України «РгоZогго» з метою вжиття заходів представницького характеру встановлено, що 26.12.2022 між Відділом житлово-комунального господарства, екології, архітектури та містобудування Оратівської селищної ради та ФОП ОСОБА_5 , укладено договір на виконання робіт № 101 щодо капітального ремонту дорожнього покриття частини вул. Молодіжна, с. Якимівка, Оратівської ТГ, Вінницького району вінницької області. Ціна вказаного договору становить 1490478,00 грн. Разом з цим на даний час фактично встановлено, виконані роботи оплачені у завищеному обсязі та не відповідають відомостям, викладеним у актах виконаних робіт.

20.02.2023 по даному факту внесено відомості до ЄРДР за № 0000015 та кваліфіковано по ч. 4 ст. 191 КК України.

Вході досудового розслідування призначено судово будівельно - технічну експертизи щодо дослідження питання об`ємів та вартості фактично виконаних робіт та встановлення чи спростування невідповідностей у капітальному ремонті дорожнього покриття частини вул. Молодіжна в с. Якимівка, Оратівської ТГ, Вінницького району, Вінницької області.

Згідно висновку експерта №5937/23-21 від 06.02.2024 встановлено, що об`єм фактично виконаних будівельних робіт по капітальному ремонту дорожнього покриття частини вулиці Молодіжна у с. Якимівка Вінницького району Вінницької області згідно договору №101 від 26.12.2022 не відповідає роботам, зазначеним у акті виконаних робіт №101 за грудень 2022 року на загальну суму 1 490 478 грн. Товщина шару асфальтобетонної суміші, використаної при проведенні робіт з капітального ремонту дорожнього покриття частини вулиці Молодіжна за адресою: Україна, Вінницька область, Вінницький район, с. Якимівка, не відповідає товщині зазначеній у акті № 101 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2022 року та вимогам нормативної документації, а саме ДСТУ Б В.2.7-119:2011 «Суміші асфальтобетонні і асфальтобетон дорожній та аеродромний. Технічні умови» та ДБН В.2.3-4:2015 «Автомобільні дороги. Частина 1. Проектування. Частина II Будівництво».

Відповідно до акту №101 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2022 року товщина шару асфальтобетонної суміші дорожнього покриття частини вулиця Молодіжна у с. Якимівка Вінницького району Вінницької області повинна становити 5 см.

За результатами проведеного дослідження фактична товщина шар; асфальтобетонної суміші досліджуваної ділянки дорожнього покриття становить 4,5 см Вимогами п. 21.2 ДБН В.2.3-4:2015 «Автомобільні дороги. Частина 1. Проектування Частина П. Будівництво» передбачається:

«При прийманні закінчених робіт використовується метод порівняння фактичних значень контрольованих показників кінцевій продукції з проектними і допустимими їх значеннями. Якщо хоч один з показників по конкретному елементу не відповідає допустимому його значенню, тоді виконана робот по цьому елементу в обсязі розповсюдження дефекту не підлягає прийманню і потребу необхідної доробки». Вартість неякісно виконаних будівельних робіт, зазначених у акт №101 приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) а грудень 2022 року, згідв договору №101 від 26.12.2022, укладеного між відділом ЖКГ. екології, архітектури V містобудування Оратівської селищної ради та ФОП ОСОБА_6 становить 1070 801,44 грн. (один мільйон сімдесят тисяч вісімсот заява гривня 44 коп.).

У вказаному кримінальному провадженні оголошено про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Таким чином, постала необхідність в накладенні арешту та майно підозрюваного, метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов)

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування встановленому Кримінально процесуальним кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Метою накладання даного арешту відповідно до положень ст. 170 ч. 2 п. 4 КПК України є відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Враховуючи викладене, виникла необхідність у вирішенні питання щодо накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 , з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов)

В судове засідання слідчий не з`явилась, проте подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, подане клопотання підтримує та просить його задоволити.

У судовому засіданні ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_8 заперечили щодо клопотання про арешт майна оскільки повідомлення про підозру ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209 ч. 1 ст. 366 КК України є необґрунтована.

Розглянувши клопотання слідчого, вислухавши думку сторін, дослідивши представлені докази слідчий суддя приходить до слідуючих висновків.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно даного клопотання слідчий вказав, що підставою накладення арешту на майно ОСОБА_4 є відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

При цьому, слід зазначити, що слідчим до матеріалів клопотання не долучено цивільного позову до підозрюваного про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення з чітким визначенням ціни позову.

Так, відповідно до ч. 6,8 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що в силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтями 7,16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до ст.29 Загальної декларації прав людини, "кожна людина, здійснюючи свої права і свободи, повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання й поваги прав і свобод інших та з метою задоволення справедливих вимог моралі, громадського порядку та загального добробуту в демократичному суспільстві". Мета, підстави і межі здійснення прав людини конкретизуються також у Міжнародному пакті про громадянські і політичні права, в Міжнародному пакті про економічні, соціальні та культурні права, а також в Європейській Конвенції про захист прав особи й основних свобод. Конституція України також передбачає межі здійснення громадянами своїх прав. Так, згідно зі ст. 64, конституційні права і свободи людини та громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень можуть встановлюватися в умовах воєнного або надзвичайного стану. Аналіз зазначеної статті дозволяє зробити висновок про те, що закріплені в ній критерії (підстави) правомірного обмеження прав і свобод людини та громадянина базуються на принципі співвідношення публічних і приватних інтересів.

Вимога щодо забезпечення балансу між приватним та публічним інтересом слідує власне зі структури статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, вживаючи будь-яких заходів, у тому числі заходів з позбавлення особи її майна, держава повинна подбати про забезпечення при цьому відповідного пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються для цього, і метою, що ставиться. Отже, у кожній справі, в якій зазначається про порушення цієї статті, Суд повинен з`ясувати, внаслідок чого саме відповідна особа була змушена нести непропорційний і надмірний тягар. Як при втручанні у право мирного володіння майном, так і при утриманні від застосування заходів, необхідно забезпечити справедливий баланс між вимогами загальних інтересів суспільства та необхідністю захисту основних прав відповідної особи. Вимога щодо забезпечення такого балансу випливає зі структури статті 1 Першого Протоколу, якщо розглядати її в цілому. Зокрема, вживаючи будь-яких заходів, у тому числі й заходів з позбавлення особи її майна, держава повинна дбати про забезпечення при цьому відповідного пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються для цього, і метою, що ставиться.

Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції"(Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються щодо обмеження права власності та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що арешт майна при викладених у клопотанні обставинах не підлягає задоволенню, оскільки підстави згідно ч. 4 ст. 170 КПК України не знайшли свого підтвердження за результатом розгляду клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 131, 170, 171 173, 309 КПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволені клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня отримання копії повного тексту ухвали.

Слідчий суддя Іллінецького районного суду Вінницької області ОСОБА_9