Номер провадження: 11-сс/813/515/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційні скарги представників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 24.01.2025 про арешт майна у к/п №00000004 від 01.07.2024 за ч. 2 ст. 203-2 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді в межах к/п №00000004 від 01.07.2024 задоволено клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 та було накладено арешт на майно вилучене в ході проведення обшуку 06.12.2024 автомобіля BMW 328, д/н НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , а саме на мобільний телефон Readmi C30, IMEI НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_8 ; мобільний телефон iPhone 11, НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_8 ; мобільний телефон iPhone 15 ProMax, який належить ОСОБА_8 ; мобільний телефон iPhone 11, який належить ОСОБА_9 ; мобільний телефон iPhone 15 Pro, який належить ОСОБА_9 ; грошові кошти на загальну суму 5 575 грн., які належать ОСОБА_8 ; грошові кошти на загальну суму 5 400 грн., які належать ОСОБА_9 ; автомобіль BMW 328, д/н НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 ; ключі від автомобілю BMW 328 шляхом заборони володіти, користуватись та розпоряджатись майном будь-яким особам до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

Обґрунтовуючи прийняте рішення слідчий суддя вказував на те, що метою накладення арешту є необхідність збереження речових доказів, зокрема грошові кошти мають ознаки майна, яке отримане в результаті неправомірних дій, мобільний телефон може містити електронні відомості та файли, що мають значення для кримінального провадження, автомобіль міг бути придбаний за кошти, отриманні в результаті вчинення кримінального правопорушення.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

Не погодившись із ухвалою слідчого судді представник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що вона є незаконною, необґрунтованою, такою, що порушує практику ЄСПЛ з таких підстав:

- під час проведення обшуку ОСОБА_8 не надавалася ухвала слідчого судді, на підставі якої був проведений обшук, не надався опис вилученого майна, при тому, що вона не є власником автомобіля, відтак не має до нього жодного відношення;

- матеріали, якими обґрунтовується клопотання жодним чином не підтверджують відношення ОСОБА_8 до зазначеного провадження. Більш того, рапорти у розумінні КПК України не є доказами;

- обґрунтування клопотання про арешт необхідністю встановлення важливих обставин не може бути визнане достатнім, оскільки прокурором не наведено жодного обґрунтування, які саме докази на це вказують, зокрема, об`єктом яких саме кримінально протиправних дій та у який спосіб було використано вилучене майно; знаряддям вчинення яких саме дій та у який спосіб воно було використано; які саме сліди воно на собі зберегло; які саме відомості та щодо яких обставин, які мають значення для справи, воно містить та як незастосування арешту щодо конкретних речей унеможливить використання їх як доказів у кримінальному провадженні, під час досудового розслідування за правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 203-2 КК України.

- у вказаному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру;

- твердження прокурора з приводу того, що ОСОБА_8 виконує роль бухгалтера, отримує від ОСОБА_9 та інших старших менеджерів незаконних гральних закладів грошові кошти, отримані від незаконної діяльності та фінансові звіти, здійснює їх облік, узагальнює їх в чорновій бухгалтерії, контролює видатки, необхідні для забезпечення діяльності незаконних гральних закладів, здійснює контроль за видачою грошової винагороди учасникам групи не підтверджені жодними доказами;

- ОСОБА_8 є ФОП, має групу інвалідності, отримує пенсію, а незаконне походження вилучених у неї грошових коштів не підтверджено матеріалами клопотання.

За таких обставин, представник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 24.01.2025 та постановити нову ухвалу, якою відмовити прокурору у задоволенні клопотання в частині накладення арешту на належні ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 5575 грн., мобільних телефонів Readmi C30, IMEI70455, iPhone 11, НОМЕР_4 , iPhone 15ProMax.

Також, представник ОСОБА_6 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, з тих підстав, що клопотання про арешт майна розглядалося за відсутності учасників судового розгляду копію ухвали він отримав 25.02.2025, апеляційну скаргу подав 26.02.2025.

Окрім того, на вказану ухвалу була подана апеляційна скарга представником ОСОБА_9 - ОСОБА_7 , в якій він вказує на те, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи з наступних підстав:

- матеріали, якими обґрунтовується клопотання не підтверджують відношення ОСОБА_9 до зазначеного провадження. Більш того, рапорти та аналітичні продукти у розумінні КПК України не є доказами;

- відомості до ЄРДР були внесені ще 01.07.2024, однак виклад фактичних обставин не містять зазначення місця, часу та способу вчиненні кримінального правопорушення;

- матеріали клопотання не містять підтвердження того, що вилучені грошові кошти були здобуті кримінально протиправним шляхом;

- твердження прокурора з приводу того, що ОСОБА_9 здійснює контроль за діяльністю адміністраторів, які безпосередньо працюють в зазначених гральних закладах, слідкує за дотриманням заходів конспірації в гральних закладах, збирає та передає ОСОБА_8 готівкові кошти, отримані від незаконної діяльності гральних закладів не підтверджується жодними доказами;

- дозвіл на вилучення транспортного засобу ухвалою слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку не надавався;

- до протоколу обшуку були зроблені зауваження, однак вони не були долучені до матеріалів, якими обґрунтовувалося клопотання;

За таких обставин, представник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 24.01.2025 та постановити нову ухвалу, якою відмовити прокурору у задоволенні клопотання в частині накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_9 .

Також, представник ОСОБА_7 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, з тих підстав, що клопотання про аре6шт майна розглядалося за відсутності, копію ухвали він отримав 06.02.2025, апеляційну скаргу подав 10.02.2025.

Представники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 направили на адресу апеляційного суду заяви, в яких просили розглядати апеляційні скарги за їх відсутності, викладені в них доводи підтримали у повному обсязі, при цьому, прокурор ОСОБА_11 також направив на адресу апеляційного суду заяву, в якій просив розглядати апеляційні скарги за його відсутності, проти їх задоволення заперечував.

Відтак, відповідно до ч. 4 ст. 107 та ст. 405 КПК України розгляд проведено без учасників судового розгляду та без фіксації за допомогою технічних засобів.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Що стосується доводів представників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Так, оскаржувана ухвала була постановлена 24.01.2025 за відсутності учасників судового розгляду.

При цьому, відповідно до ст. 173 КПК України у разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Водночас, матеріали справи не містять відомостей про направлення копії ухвали учасникам судового розгляду. Водночас, апеляційний суд приймає до уваги доводи представника ОСОБА_7 з приводу того, що він отримав копію ухвали 06.02.2025 та першочергово подав апеляційну скаргу 10.02.2025. Водночас, ухвалою судді-доповідача апеляційного суду від 18.02.2025 апеляційна скарга була повернута апелянту, оскільки була подана із пропуском строку на апеляційне оскарження.

У подальшому, представником ОСОБА_7 було повторно подано апеляційну скаргу 21.02.2025.

Апеляційний суд також приймає до уваги отримання представником ОСОБА_6 копії оскаржуваної ухвали 25.02.2025.

При обставинах зазначеної справи, апеляційний суд приймає до уваги правову позицію Об`єднаної палати ККС ВС, викладену у постанові від 27.05.2019 у справі № 461/1434/18 відповідно до якої у випадку необізнаності заінтересованих осіб з мотивами постановленого рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ст. 117 КПК.

Відтак, зазначені представниками обставини є достатніми підставами для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Що стосується доводів представників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з приводу необґрунтованого накладення арешту на майно, апеляційний суд приходить до так висновків.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз ухвали слідчого судді свідчить про те, що вона вказаним вимогам відповідає з огляду на такі обставини.

За приписами ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положення зазначеної вище норми КПК України узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно дост. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Водночас, ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні,3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння ...;3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В свою чергу, п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України встановлює, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Як вбачається із матеріалів, які надані апеляційному суду, підрозділом детективів ТУ БЕБ в Одеській обл. здійснюється досудове розслідування у к/п №00000004 від 01.07.2024 за ч.2 ст.203-2 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що групою осіб за попередньою змовою здійснюється протиправна діяльність у сфері грального бізнесу діяльність гральних закладів (клубів), спортивних покерних клубів, азартних ігор казино та інших місць, де надаються послуги азартних ігор за готівку (включаючи онлайн-казино та інші платформи) у м. Одесі без відповідних на це ліцензій, сертифікованого та підключеного до Державної системи онлайн-моніторингу грального обладнання, та онлайн-систем організаторів азартних ігор, в тому числі під прикриттям ліцензованих суб`єктів, в порушення вимог ЗУ «Про заборону грального бізнесу в Україні» та ЗУ «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор», внаслідок якої причетні до незаконної діяльності особи, отримуючи та не декларуючи дохід від діяльності таких закладів, ухиляються від сплати податків, що призводить до фактичного ненадходження у бюджет Держави коштів в особливо великих розмірів.

В подальшому, з грошовими коштами, одержаними злочинним шляхом від вищевказаної протиправної діяльності, організатори та учасники схеми, вчиняють дії направлені на приховування та маскування джерел їх походження, місцезнаходження, та факту володіння ними.

Відповідно до Закону України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор» від 14.07.2020 № 768-IX (далі Закон № 768-IX), який впроваджує порядок організації та проведення азартних ігор казино в мережі Інтернет, що провадиться виключно на підставі ліцензії на провадження діяльності з організації та проведення азартних ігор казино у мережі Інтернет, а також яким внесено зміни до ст. 2032 «Незаконна діяльність з організації або проведення азартних ігор, лотерей» КК України, які набули чинності 12.09.2020, та встановлюють відповідальність за незаконну діяльність з організації або проведення азартних ігор, лотерей.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону № 768-IX азартною грою є будь-яка гра, умовою участі в якій є внесення гравцем ставки, що дає право на отримання виграшу (призу), імовірність отримання і розмір якого повністю або частково залежать від випадковості, а також знань і майстерності гравця.

Згідно із п. 39 ст. 1 Закону № 768-IX організатором азартних ігор казино в мережі Інтернет є юридична особа резидент України, яка на підставі отриманої ліцензії має право здійснювати діяльність з організації та проведення азартних ігор казино в мережі Інтернет відповідно до цього Закону.

В ході проведення досудового розслідуванням встановлено, що незважаючи на вставлений законодавством порядок діяльності щодо організації та проведення азартних ігор з подальшими відповідними змінами, невстановленою групою осіб у невстановлений в ході розслідування час, виник злочинний умисел на створення та організацію групи осіб з метою зайняття незаконним гральним бізнесом.

Також встановлено, що послуги з проведення азартних ігор без відповідних дозвільних документів, з використанням комп`ютерної техніки та програмного забезпечення, що не підключено до Державної системи онлайн-моніторингу грального обладнання та онлайн-систем проводиться у тому числі за наступними адресами: м. Одеса, вул. Академіка Філатова, 1, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, 38, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, 86, АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 , вул. Базарна, 95, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 46.

Проведеним в ході досудового розслідування оглядом загальнодоступного інтернет-сайту Комісії з регулювання азартних ігор та лотерей у мережі Інтернет встановлено перелік ліцензованих адрес казино на території міста Одеси та області, до яких вищевказана адреса не відносяться, що додатково підтвердила Комісія з регулювання азартних ігор та лотерей.

За результатом проведення комплексу слідчих (розшукових) та процесуальних дій встановлено, що одним із організаторів незаконної діяльності зазначених вище гральних закладів є ОСОБА_9 , який здійснює контроль за діяльністю адміністраторів, які безпосередньо працюють в зазначених гральних закладах, слідкує за дотриманням заходів конспірації в гральних закладах, збирає та передає ОСОБА_8 готівкові кошти, отримані від незаконної діяльності гральних закладів.

В свою чергу, за версією органу досудового розслідування ОСОБА_8 виконує роль бухгалтера, отримує від ОСОБА_9 та інших старших менеджерів незаконних гральних закладів грошові кошти, отримані від незаконної діяльності та фінансові звіти, здійснює їх облік, узагальнює їх в чорновій бухгалтерії, контролює видатки, необхідні для забезпечення діяльності незаконних гральних закладів, здійснює контроль за видачою грошової винагороди учасникам групи.

Також встановлено, що для організації незаконного функціонування закладів з метою надання доступу до азартних ігор, використовується належний ОСОБА_9 автомобіль BMW 328, д/н НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , на якому останній та інші учасники групи пересуваються між вказаними гральними закладами, використовують автотранспорт для перевезення незаконно отриманих готівкових коштів, зустрічаються в ньому з іншими учасниками, які беруть участь в організації функціонування закладів з метою надання доступу до азартних ігор.

Підставою для накладення арешту на майно прокурор визначив необхідність запобігання його знищенню та відчуженню, а метою збереження речових доказів з метою зокрема проведення судових комп`ютерно-технічних експертиз та встановлення повного кола осіб, причетних до вказаного кримінального провадження.

Що стосується доводів представників ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з приводу того, що матеріали, якими обґрунтовується клопотання жодним чином не підтверджують відношення ОСОБА_8 та ОСОБА_12 до зазначеного провадження та з приводу того, що рапорти у розумінні КПК України не є доказами, апеляційний суд зауважує, що слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Приписами ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Апеляційний суд враховує фактичні обставини справи, імовірну роль ОСОБА_8 у телефоні якої містить відповідна документація, яка має відношення до обставин провадження, зокрема про отримання та нарахування грошових коштів, зокрема отриманні коштів від ОСОБА_13 , інформація про особу ОСОБА_14 , та інші фінансові операції, а саме друк плакатів, платежі оренди на вул. Філатова, Глушко, нарахування заробітних плат тощо.

З матеріалів, якими обґрунтоване клопотання прокурора також вбачається, що за версією органу досудового розслідування ОСОБА_9 виконує роль старшого менеджера, в обов`язки якого входить здійснення нагляду за роботою певних незаконних гральних закладів, організація безперервної роботи, підбір персоналу та щоденна індексація грошових коштів. Використовуючи транспортний засіб BMW 328, д/н НОМЕР_1 ОСОБА_9 разом із ОСОБА_8 систематично відвідують незаконний гральний заклад, розташований за адресою: м. Одеса, вул. Тираспольська, 37.

Більш того, постановою ст. детектива ТУ БЕБ ОСОБА_15 від 10.12.2024 була призначена комп`ютерно-технічна експертиза вилучених мобільних телефонів.

Згодом, постановами ст. детектива ТУ БЕБ в Одеській обл. ОСОБА_16 від 06.12.2024 автомобіль BMW 328, д/н НОМЕР_1 та вилучені в ході його обшуку речі були визнані речовими доказами.

Окрім того, матеріали, якими обґрунтоване клопотання містять відомості про рух коштів по банківській карті, яка належить ОСОБА_9 , з якої вбачається переказ коштів зокрема ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , якому повідомлено про підозру в межах зазначеного провадження.

Колегією суддів в процесі розгляду апеляційних скарг у межах вказаного кримінального провадження встановлено, що деяким особам повідомлено про підозру та відносно них були застосовані запобіжні заходи.

Апеляційний суд враховує, що матеріали клопотання дійсно не містять відомостей про повідомлення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про підозру, водночас враховує, що відповідно до ст.ст. 346, 40 КПК України слідчий та прокурор є самостійними у своїй діяльності, враховує, що досудове розслідування триває, проводяться відповідні дії, які спрямовані на встановлення всіх обставин провадження та приймає до уваги складність провадження, яка обумовлена значною кількістю фігурантів, розслідування якого вочевидь вимагає процесуального часу.

Колегія суддів приймає до уваги посилання представника ОСОБА_6 з приводу того, що ОСОБА_8 не надавалася ухвала слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку, водночас як вбачається із протоколу під час проведення обшуку був присутній представник, у протоколі відсутні будь які зауваження ОСОБА_8 ..

Аргументи представника ОСОБА_6 про те, що клопотання подане неналежним суб`єктом апеляційний суд оцінює критично, оскільки клопотання про арешт майна третіх осіб у відповідності із вимогами КПК України подане прокурором.

Твердження представника ОСОБА_6 з приводу того, що ОСОБА_8 є ФОП, має групу інвалідності, отримує пенсію не спростовує поза розумним сумнівом її відношення до зазначеного кримінального провадження з огляду на зазначені вище обставини, що виправдовує застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Колегія суддів у контексті обставин провадження погоджується із висновками слідчого суді з приводу того, що вилучені грошові кошти могли бути здобуті кримінально-протиправним шляхом.

Перевіряючи аргументи представника ОСОБА_7 про те, що дозвіл на вилучення транспортного засобу ухвалою слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку не надавався, апеляційний суд приймає до уваги, водночас враховує, що первинно подане клопотання про арешт було повернуто процесуальному керівнику у зв`язку із його невідповідністю вимогам КПК України. Водночас, у подальшому, прокурором були усунуті недоліки, клопотання та додані до нього матеріали були перевірені слідчим суддею та ним було констатовано відповідність клопотання вимогам КПК України, а вилученого майна критеріям ст. 98 КПК України, з чим також погоджується і апеляційний суд.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

У цьому контексті колегія суддівзвертає увагу апелянтів на можливість звернення з клопотанням до слідчого судді, суду про скасування арешту в порядку ст. 174 КПК України, при умові, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Приписами п. 1) ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, апеляційний суд вважає, що на теперішній час підстави для задоволення апеляційних скарг представників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та скасування ухвали слідчого судді відсутні.

Керуючись ст.ст. 24, 170-173, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Клопотання представників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задовольнити та поновити їм строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 24.01.2025 про арешт майна, у к/п №00000004 від 01.07.2024 за ч.2 ст. 203-2 КК України.

Апеляційні скарги представника ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_8 та представника ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 24.01.2025, про арешт майна, перелік якого міститься в мотивувальній частині ухвали, вилученого 06.12.2024 в ході проведення обшуку автомобіля BMW 328, держ. знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 у к/п №00000004 від 01.07.2024 за ч. 2 ст. 203-2 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4