Справа № 132/2190/25
Ухвала

Іменем України

21 липня 2025 року Калинівський районний суд Вінницької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Калинівка Хмільницького району Вінницької області, заяви захисників обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_10 , а також заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_12 про відвід судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_13 від розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000143 від 18 липня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.239 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.2 ст.239 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.2 ст.239 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Калинівського районного суду Вінницької області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000143 від 18 липня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.239 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.2 ст.239 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.2 ст.239 КК України, яке перебуває у провадженні судді ОСОБА_13

18.07.2025 року під час судового розгляду, захисники обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 та адвокат ОСОБА_10 , а також захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_12 заявили відвід судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_13 від розгляду даного кримінального провадження з підстави, передбаченої п.4 ч.1 ст.75 КПК України, що зафіксовано у журналі судового засідання.

Дані заяви про відвід згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 21.07.2025 року передані на розгляд судді ОСОБА_15 , який призначив її до судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_16 та його захисник адвокат ОСОБА_5 , обвинувачені ОСОБА_17 , ОСОБА_18 в судовому засіданні підтримали заяви про відвід судді ОСОБА_13 , та просили їх задовольнити з підстав, зазначених у них.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_14 адвокат ОСОБА_19 , та захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_20 в судове засідання не з`явились, подали заяви про розгляд питання про відвід у їх відсутності.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_21 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду питання про відвід був повідомлений та обізнаний.

Прокурор ОСОБА_22 в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяв про відвід судді ОСОБА_13 , посилаючись на відсутність правових підстав для цього.

Суддя ОСОБА_23 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в передбаченому законом порядку. Його неявка не перешкоджає розгляду заяви про відвід.

З`ясувавши доводи заяв про відвід судді, вислухавши позицію учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що в провадженні судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_13 перебуває на розгляді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000143 від 18 липня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.239 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.2 ст.239 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.2 ст.239 КК України.

18.07.2025 року під час судового розгляду, захисники обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 та адвокат ОСОБА_10 , а також захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_12 заявили відвід судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_13 від розгляду даного кримінального провадження з підстави, передбаченої п.4 ч.1 ст.75 КПК України, які мотивовані тим, що суддя ОСОБА_13 раніше працював в органах прокуратури, зокрема в одному відділі із прокурорами ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , які входять до групи прокурорів у даному кримінальному провадженні, а тому у сторони захисту виникає обґрунтований сумнів у неупередженості судді.

Перелік підстав для відводу судді визначений статтями 75, 76 КПК України.

Відповідно до статті 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Згідно статті 76 КПК України, суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді касаційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і апеляційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або постанови суду касаційної інстанції.

Відвід судді є процесуальним інститутом, спрямованим на усунення слідчого судді, судді або присяжного від участі у кримінальному провадженні за умови існування обставин, що виключають їх участь у ньому.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді, а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

«об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

«суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, при оцінці безсторонності суду розмежовується суб`єктивний та об`єктивний аспекти, суб`єктивний відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, а об`єктивний визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Стосовно об`єктивної складової неупередженості суддів, то у справі «Фей проти Австрії», суд вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорно викликати в учасників процесу.

Таким чином, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас як зазначено в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію «розумного спостерігача». У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, оскільки «правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Одночасно суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Захисники обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 та адвокат ОСОБА_10 , а також захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_12 свою вимогу про відвід судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_13 обґрунтовують виключно на суб`єктивних припущеннях.

У заявах про відвід заявниками не наведено фактів прояву суддею поведінки, яка б свідчила про упередженість чи небезсторонність у цій справі.

Отже, аргументи, якими захисники обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 та адвокат ОСОБА_10 , а також захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_12 мотивують свої заяви про відвід судді ОСОБА_13 , не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності судді, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості судді як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію», якими керується у своїй процесуальній діяльності Європейський суд з прав людини.

Інших обставин, визначених законом, які б свідчили про особисту упередженість судді ОСОБА_13 або його необ`єктивність під час розгляду кримінального провадження у заявах не вказано, а суд під час розгляду заяв про відвід таких обставин також не встановив.

З огляду на викладене, заявлені відводи містять оціночні судження та не містять належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу судді ОСОБА_13 , передбачених законом, а тому підстав для задоволення відводу не вбачається.

Керуючись ст.ст.3, 75, 76, 80, 81, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяви захисників обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_10 , а також заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_12 про відвід судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_13 від розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000143 від 18 липня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.239 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.2 ст.239 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.2 ст.239 КК України залишити без задоволення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, однак заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Суддя