провадження № 1-кп/294/382/25
справа № 294/165/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року м Чуднів

Чуднівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000318 від 17.11.2024 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м Токмак Запорізької області, з неповною середньою освітою, не працюючого, розлученого, на утриманні має неповнолітню дитину, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, офіційно не працюючого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше судимого, востаннє 07.06.2019 Токмацьким районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення та стаття закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення

16.11.2024 близько 15 год 30 хв ОСОБА_4 , будучи обізнаним про дію воєнного стану в Україні, перебуваючи у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, діючи без розриву в часі, переконавшись у відсутності власника майна та інших сторонніх осіб, які могли завадити вчиненню злочину, умисно, таємно, повторно, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу викрав з гаманця потерпілої ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 30 000 (тридцять тисяч) гривень.

З викраденими коштами ОСОБА_4 залишив місце вчинення злочину, розпорядившись ними на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_6 матеріального збитку на суму 30 000 (тридцять тисяч) гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого в умовах воєнного стану, повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

ІІ. Позиції учасників судового провадження

Правова позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті, що був складений та затверджений 30.11.2024.

З огляду на обвинувальний акт прокурор вважав встановленим те, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Зважаючи на повне визнання обвинуваченим своєї винуватості, прокурор в судовому засіданні просив суд здійснювати розгляд кримінального провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням характеризуючих даних обвинуваченого та інших матеріалів, які стосуються судових витрат на речових доказів у кримінальному провадженні.

В судових дебатах прокурор просив суд не враховувати обтяжуючу покарання обставину повторність, оскільки вона не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду, однак просив призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України Крім того, просив суд обрати щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з застосуванням у залі суду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засідання підтримав позицію прокурора щодо відсутності необхідності досліджувати ті обставини кримінального провадження, які ніким не оспорюються, та обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 і дослідженням матеріалів провадження, що стосуються характеризуючих даних останнього та процесуальних витрат.

У судових дебатах захисник не погодився з позицією прокурора, просив дати ОСОБА_4 можливість виправитись, зважаючи на його поведінку як під час судових засідань, так і під час досудового розслідування, який сприяв слідству, що свідчить про щирість його розкаяння, а також просив зважити на те, що обвинувачений є вимушеним переселенцем і опинився в складних життєвих обставинах, тому вчинив неправильний вчинок, про який жалкує.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав у повному обсязі, фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а також правову кваліфікацію не оспорював.

Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 надав показання, що перебував у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який належить потерпілій, вона пішла по справах і він вчинив необдуманий вчинок, викравши з її гаманця кошти. Про скоєне жалкує. На даний час вони з потерпілою друзі, ніяких претензій до обвинуваченого вона не має.

В останньому слові ОСОБА_4 просив суд дати йому шанс, він дійсно жалкує про вчинене.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

ІІІ. Межі судового розгляду кримінального провадження

Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у повному обсязі та не оспорював фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, як вони встановлені в обвинувальному акті, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, які надали згоду на розгляд кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих фактичних обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено їм, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням матеріалів кримінального провадження щодо відомостей, які характеризують особу обвинуваченого і судових витрат у кримінальному провадженні.

З огляду на те, що кримінальне провадження розглянуто судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, інші докази, здобуті в ході досудового розслідування, під час судового розгляду не досліджувались.

ІІІ. Висновки суду

Суд вважає встановленою винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

ІV. Мотиви, з яких суд виходив при призначенні покарання

Суд враховує характер та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він має неповну середню освіту, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, тяжких захворювань чи інвалідності не має, на утриманні має неповнолітню дитину, неодружений, офіційно непрацюючий, має постійне місце проживання, за місцем мешкання характеризується посередньо, однак будь яких компрометуючих обставин щодо обвинуваченого не було виявлено.

ОСОБА_4 раніше судимий за корисливі злочини. Востаннє, вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 07.06.2019 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до обвинувального акта, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , зазначено вчинення ним злочину повторно.

Однак, суд не враховує зазначену обставину як обтяжуючу покарання, виходячи з наступного.

Пункт 1 ч. 1 ст. 67 КК України передбачає як обставину, що обтяжує покарання, вчинення злочину повторно та рецидив злочинів.

Відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України, якщо будь-яка обставина, що обтяжує покарання, передбачена в статті Основної частини КК України як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз врахувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Як вбачається з формулювання обвинувачення ОСОБА_4 , останній вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, умисно, таємно, повторно, в умовах воєнного стану.

Відповідно до ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 06.09.2023 ОСОБА_4 умовно достроково звільнений від відбування покарання, присудженого вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 07.06.2019 (невідбуто 10 місяців 27 днів).

Судимості за вчинені ОСОБА_4 злочини не зняті та не погашені в установленому законом порядку, у період яких останній вчинив новий умисний злочин проти власності, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, з кваліфікуючою ознакою повторність.

Згідно зі ст. 34 КК України рецедивом є вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.

Вказана обставина як органом досудового розслідування так і судом врахована при кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, як кваліфікуюча ознака - повторність. В даному випадку рецедив злочинів одночасно утворює і їх повторність, так як виникає із даних фактичних обставин справи.

Згідно з абзацом 2 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.06.2010 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність, і рецедив злочинів та їх правові наслідки», якщо рецедив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті особливої частини КК України як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то змістом частини четвертої статті КК як повторність, так і рецедив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

Таким чином, у вчиненому ОСОБА_4 кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 185 КК України, рецидив утворює повторність, що передбачена як ознака цього кримінального правопорушення, а відтак не може бути врахована у якості обставини, що обтяжує покарання, тому сторона обвинувачення безпідставно вказала в обвинувальному акті в якості обтяжуючої покарання обставини повторність злочинів.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, та таке, яке за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

Призначене судом покарання має відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливати з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, вчиненим в період дії воєнного стану, його наслідки у вигляді матеріальної шкоди, однак яка була відшкодована у повному обсязі потерпілій, відсутність претензій останньої до ОСОБА_4 , наявність кількох пом`якшуючих покарання обставин, відсутність обтяжуючих обставин, дані про особу винного, який, маючи непогашену судимість за попередні злочини, в тому числі корисливі, знову вчинив умисний корисливий злочин,однак враховує також вік обвинуваченого та його процесуальну поведінку під час судового розгляду, який, не маючи запобіжного заходу, постійно являвся до суду, наявність на утриманні неповнолітньї дитини. Судом приймається до уваги відношення ОСОБА_4 до вчиненого діяння, який про скоєне щиро жалкує. Зважаючи на усі зазначені обставини в сукупності суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів можливе у разі призначення йому покарання у межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі положень ст. 75 КК України.

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлявся.

Відповідно до вимог п. 13 ч. 1 ст. 368 та ч. 4 ст. 374 КПК України при ухваленні вироку суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат. Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Як вбачається зі змісту обвинувального акта витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні становлять 4 775 гривень 40 коп, які підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 .

Підстав, передбачених ст. ст. 176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого запобіжних заходів судом не встановлено, зважаючи на його позитивну процесуальну поведінку.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Арешт на майно не накладався.

На підставі викладеного, керуючись статтями 314, 373, 374, 376, 468-470, 472-476 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробовуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинять нового кримінального правопорушення і виконає обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1, п. 3 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз у сумі 4 775 (чотири тисячі сімсот сімдесят п`ять) гривень 40 коп.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази: грошові кошти в сумі 28 130 гривень, які визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000318, що зберігається в камері зберігання речових доказів ВП № 2 Житомирського РУП № 1 ГУНП в Житомирській області -повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Чуднівський районний суд Житомирської області до Житомирського апеляційного суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_7