Справа № 308/7664/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері службової та господарської діяльності слідчого управління ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000255 від 27.05.2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Івано-Франківськ, Івано-Франківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст.366 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері службової та господарської діяльності слідчого управління ГУНП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_6 за погодженням із прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи вказане клопотання слідчий зазначає, що Слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000255 від 27.05.2025, за підозрою ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 28.10.2021 рішенням ХІІ сесії Ужгородської міської ради VIII скликання за № 479 затверджено Положення про департамент міської інфраструктури Ужгородської міської ради (надалі ДМІ).

Згідно пункту 5.1. Положення визначено, що департамент очолює директор, який призначається на посаду і звільняється з посади міським головою відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Пунктом 5.3. даного Положення унормовано, що директор департаменту має наступні повноваження:

- затверджує кошторис видатків на оплату праці працівників та асигнувань на утримання департаменту;

- розпоряджається коштами, що надходять на банківські рахунки департаменту;

- затверджує положення про структурні підрозділи департаменту та посадові інструкції працівників департаменту;

- видає у межах своїх повноважень накази, контролює їх виконання;

- здійснює контроль за станом виконання прийнятих радою рішень з питань, віднесених до компетенції департаменту;

- представляє департамент в усіх установах, підприємствах та організаціях, без доручення;

- діє від імені департаменту, який є замовником робіт, у відповідних договорах на утримання об`єктів благоустрою, реконструкцію та капітальний ремонт об`єктів благоустрою і житлового фонду;

- розпоряджається коштами на утримання об`єктів благоустрою, реконструкцію та капітальний ремонт об`єктів благоустрою і житлового фонду;

- несе відповідальність за виконання покладених на департамент завдань у межах його повноважень; контролює стан дотримання трудової та виконавської дисципліни в департаменті.

Розділом 7 даного Положення визначено, що працівники департаменту несуть відповідальність за: недотримання вимог чинного законодавства України при виконанні посадових обов`язків; несвоєчасне виконання рішень, розпоряджень, доручень ради та її виконавчого комітету та неналежне виконання завдань департаменту; неякісне та несвоєчасне виконання посадових завдань та обов`язків; недотримання норм етики поведінки посадової особи та обмежень, пов`язаних з прийняттям на службу в органах місцевого самоврядування; неналежне зберігання переданих їм для роботи документів, матеріалів, іншої документації, а також документів, що надходять до управління в порядку здійснення його завдань та функцій; вчинення корупційних діянь та інших правопорушень, пов`язаних з корупцією; розголошення службової та іншої конфіденційної, яка стала відома при виконанні посадових обов`язків.

Пунктом 7.2 Положення передбачено, що працівники департаменту зобов`язані: дотримуватись законодавства України, вимог цього Положення, змісту посадових інструкцій та положень про управління/відділи, правил внутрішнього трудового розпорядку, правил та норм охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії та протипожежного захисту; сумлінно ставитися до виконання службових обов`язків; не допускати дій чи бездіяльності, які можуть зашкодити інтересам департаменту;

24.11.2021 року на підставі розпорядження Ужгородського міського голови за № 240/р ОСОБА_4 призначено з 26.11.2021 директором Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради.

Таким чином, 06.07.2022 ОСОБА_4 являвся службовою особою Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради, яка виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції.

Так, розділом 2 Положення про Департамент міської інфраструктури Ужгородської міської ради унормовано, що до основних завдань департаменту входить:

- захист майнових прав та інтересів територіальної громади міста Ужгорода;

- реалізація державної політики та рішень міської ради у сфері приватизації об`єктів комунальної власності з урахуванням пріоритетів міста;

- забезпечення комплексного і ефективного використання комунального майна;

- здійснення повноважень уповноваженого власника комунального майна, засновника комунальних підприємств, установ і організацій та здійснення щодо останніх функцій уповноваженого органу управління у сфері орендних відносин в межах чинного законодавства;

- здійснення повноважень щодо приватизації комунального майна, яке перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Ужгорода;

- здійснення повноважень орендодавця комунального майна;

- здійснення від імені міської ради повноважень орендодавця земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Ужгорода;

- розробка проєкту Програми приватизації, винесення її на розгляд міської ради та забезпечення її виконання;

- формування та подання на розгляд міської ради переліки об`єктів комунальної власності міста, що підлягають продажу на аукціоні, за конкурсом або шляхом викупу згідно з чинним законодавством;

- розгляд заяв на приватизацію об`єктів комунальної власності відповідно до затверджених переліків та прийняття відповідних рішень з наступним повідомленням заявників;

- утворення конкурсних комісій, комісії з приватизації об`єктів, з інвентаризації та оцінки майна, забезпечення їхньої діяльність;

- організація продажу об`єктів приватизації на аукціонах, конкурсах або шляхом викупу. Укладення договорів купівлі-продажу, здійснення їхньої реєстрації;

- забезпечення надходження коштів, одержаних від приватизації, ведення їхнього обліку, контроль стану оплати вартості кожного проданого об`єкта;

- здійснення контролю за виконанням зобов`язань покупців об`єктів приватизації по договорах купівлі-продажу;

- на підставі рішень міської ради організація та здійснення приватизації шляхом викупу земельних ділянок, які належать до комунальної власності міста;

- організації проведення земельних торгів, укладання договорів купівлі-продажу земельних ділянок комунальної власності, прав (оренда, суперфіцій, емфітевзис) на земельні ділянки, які були відчужені на земельних торгах, тощо.

Проте, як встановлено, що 06.07.2022, у невстановленому слідством місці на території міста Ужгород, ОСОБА_4 , обіймаючи посаду директора Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради, будучи службовою особою даного виконавчого підрозділу Ужгородської міської ради, яка відповідно до розділу 4 Положення про департамент міської інфраструктури, затвердженого рішенням сесії Ужгородської міської ради від 28.10.2021 за № 479, наділена від імені Департаменту повноваженнями: п.4.1.1. - видавати в межах своєї компетенції розпорядчі документи, необхідні для здійснення функцій і завдань покладених на Департамент, які є обов`язковими для виконання структурними підрозділами департаменту та їх посадовими особами, а також іншими фізичними та юридичними особами, контролювати їх виконання; п.4.1.2. - одержувати в установленому порядку від виконавчого комітету, структурних підрозділів, виконавчих органів міської ради, а також підприємств, установ та організацій інформацію, документи, звітні дані та інші матеріали, необхідні для виконання покладених на нього завдань; п.4.1.4. - залучати за потреби експертів та спеціалістів інших підрозділів і служб, підприємств, установ, організацій до розгляду питань, що належать до компетенції департаменту; п.4.1.5. - брати участь у роботі сесії міської ради та її виконавчого комітету, вносити на їх розгляд пропозиції з питань, віднесених до компетенції департаменту, під час приватизації земельної ділянки з кадастровим номером :54:001:1871, несумлінно ставлячись до виконання своїх службових обов`язків, маючи реальну можливість діяти так, як того вимагають інтереси територіальної громади міста Ужгорода, поверхово, у протиріччі з установленим порядком, вчинив кримінальне правопорушення у сфері службової діяльності, яке виразилося у службовій недбалості, що спричинило тяжкі наслідки.

Так, 07.09.2021 рішенням IХ сесії Ужгородської міської ради VIII скликання за № 411 надано дозвіл на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки:

- (пункт 1.12 рішення) Приватним підприємством «Технології інформаційних систем аналізу» земельної ділянки (кадастровий номер :54:001:1871) площею 0, 4460 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості по вул. Михайла Салтикова-Щедріна, 144 в м. Ужгороді.

Слідчий зазначає, що на виконання зазначеного рішення сесії Ужгородської міської ради, 08.10.2021 Приватним підприємством «Технології інформаційних систем аналізу» здійснено експертну грошову оцінку земельної ділянки кадастровий номер :54:001:1871 та визначено ринкову вартість вказаної земельної ділянки у сумі 679 481, 00 грн. з розрахунку 152, 35 грн. за 1 кв. м.

Таким чином для визначення розмірів земельних ділянок, що плануються передати для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд промислових, гірничодобувних, транспортних та інших підприємств, їх під`їзних шляхів, інженерних мереж, адміністративно-побутових будівель, інших споруд, з урахуванням положень ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій», Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19.06.1996 №173 та ДСТУ 8855:2019 Будівлі та споруди «Визначення класу наслідків (відповідальності)» в обов`язковому порядку підлягає розробці проектна документація на будівництво відповідних об`єктів із визначенням їх класу наслідків (відповідальності) та у визначених законом випадках такі проекти підлягають оцінці впливу на довкілля та експертизі.

Водночас, усупереч тому, що ОСОБА_7 не могла виступати суб`єктом права власності на землі промисловості, за відсутності розробленої у визначеному законом порядку проектної документації на будівництво, як основи для визначення розмірів відповідної земельної ділянки, посадові особи Ужгородської міської ради, усупереч інтересам служби та конституційної вимоги набуття права власності не землю виключно відповідно до закону, вчинили активні протиправні дії щодо реалізації земельної ділянки з кадастровим номером :54:001:1871, цільове призначення ділянки: 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, площею 0,4460 га, яка знаходиться за адресою: Закарпатська область, місто Ужгород, вулиця Салтикова-Щедріна, 144.

03.02.2022 на підставі складеного і підписаного Приватним підприємством «Технології інформаційних систем аналізу» висновку експертів про оцінку земельної ділянки, а також відповідного погодження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від імені Департаменту міської інфраструктури, рішеннями XVI сесії Ужгородської міської ради VIII скликання затверджено таку вартість та надано дозвіл на приватизацію такої ділянки землі шляхом її викупу, зокрема рішенням №644 затверджено вартість земельної ділянки (кадастровий номер :54:001:1871) площею 0, 4460 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості по АДРЕСА_3 у сумі 679 481, 00 гривень з розрахунку 152,35 грн. за 1 кв.м. та вирішено продати дану земельну ділянку громадянці ОСОБА_7 за вказану суму.

Даними рішеннями сесії Ужгородської міської ради доручено Департаменту міської інфраструктури укласти від імені міської ради договори купівлі-продажу вище вказаної земельної ділянки.

Згідно вимог ст. 2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Статтею 3 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Служба в органах місцевого самоврядування, згідно ст. 4 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», здійснюється на таких основних принципах: служіння територіальній громаді; поєднання місцевих і державних інтересів; верховенства права, демократизму і законності; гуманізму і соціальної справедливості; гласності; пріоритету прав та свобод людини і громадянина; рівних можливостей доступу громадян до служби в органах місцевого самоврядування з урахуванням їх ділових якостей та професійної підготовки; професіоналізму, компетентності, ініціативності, чесності, відданості справі; підконтрольності, підзвітності, персональної відповідальності за порушення дисципліни і неналежне виконання службових обов`язків; дотримання прав місцевого самоврядування; правової і соціальної захищеності посадових осіб місцевого самоврядування; захисту інтересів відповідної територіальної громади; фінансового та матеріально-технічного забезпечення служби за рахунок коштів місцевого бюджету; самостійності кадрової політики в територіальній громаді.

Статтею 7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», передбачено, що правовий статус посадових осіб місцевого самоврядування визначається Конституцією України, законами України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про статус депутатів місцевих рад", "Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів", цим та іншими законами України.

Посадові особи місцевого самоврядування діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією України і законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, актами органів місцевого самоврядування, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

На посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції" та законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

За приписами ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Не зважаючи на вищевикладене та усупереч вимог антикорупційного законодавства, 06.07.2022, директор Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді, пов`язаній зі здійсненням функцій органу місцевого самоврядування, що передбачає не тільки гарантії захисту прав цієї особи, а й додаткові правові обтяження, достовірно знаючи про вище перераховані норми закону, оскільки по роду своєї професійної діяльності підписував офіційні документи пов`язані з орендою, продажем, приватизацією об`єктів комунального майна, недотримуючись основних завдань покладених на очолюваний ним Департамент міської інфраструктури Ужгородської міської ради в частині захисту майнових прав та інтересів територіальної громади міста Ужгорода, діючи на користь третіх осіб, у протиріччі з установленим порядком, завірив власним підписом Договір купівлі-продажу № 501 від 06.07.2022.

Внаслідок незаконних, умисних дій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що виразились у незаконній реалізації комунального майна, із територіальної громади міста Ужгорода вибув об`єкт нерухомого майна земельна ділянка на загальну суму 679 481, 00 гривень, тим самим майновим інтересам територіальної громади міста Ужгорода в особі Ужгородської міської ради спричинено тяжких наслідків.

Слідчий зазначає, що 27.05.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальноих правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, повністю підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 23.05.2025; проект земелустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 ; справа ЦНАП №807754 від 03.08.2021; Договір купівлі-продажу № 501 від 06.07.2022 та іншмми матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Відповідно, з метою дієвості кримінального провадження існує необхідність у обранні щодо підозрюваного запобіжного заходу, як виду заходу забезпечення кримінального провадження (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Слідчий зазначає, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину який класифікується як тяжкий злочин, за який йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від пяти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Відповідно до ст.ст. 176, 177, КПК України до підозрюваних осіб може бути застосовано один з таких видів запобіжних заходів а саме: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою з метою забезпечення не ухилення підозрюваного від слідства та суду, не вчиненню ним інших кримінальних правопорушень, виконання ним належної процесуальної поведінки та покладених на нього процесуальних обов`язків, позбавлення можливості незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Метою застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу є забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, також запобігання спробам (відповідно до ст. 177 КПК України):

1. Переховуватися від органів досудового слідства та/або суду.

Слідчий зазначає, що є підстави вважати, що останній має фінансову можливість на будь-якій стадії кримінального провадження перетнути кордон України та переховатися від органів досудового слідства та суду та враховуючи тяжкість кримінального правопорушення та можливий термін покарання у вигляді позбавлення волі до шести років у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , останній з метою ухилення від відбування покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду змінюючи місце проживання.

2. Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Слідчий зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , є таким, що вчинено шляхом використання своїх зав`язків та впливу на працівників Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради. Основними доказами у кримінальному провадженні є документи, частина з яких на даний час залишається не вилученою і перебуває як у віданні підозрюваного так і інших установ і організацій.

Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, пов`язаний із наявним доступом ОСОБА_4 до всіх вказаних документів та до осіб, у володінні яких вони можуть перебувати.

Крім цього, ОСОБА_4 особисто знайомий з особами, які на теперішній час не встановлені досудовим слідством, та можуть бути причетні до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, з числа працівників в КП «Архітектурно-планувальне бюро» Ужгородської міської ради, Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради, Ужгородської міської ради та з якими ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, має реальну можливість знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

3. Незаконно впливати на свідків та інших співучасників у цьому кримінальному провадженні.

Будучи обізнаним із наявними у органу досудового слідства доказами, що в тому числі викладені у клопотанні про обрання запобіжного заходу, ОСОБА_4 може здійснити заходи, щодо їх змінення, спотворення або знищення. Встановлення об`єктивних обставин вчинення кримінального правопорушення, окрім дослідження й аналізу речових доказів, можливе лише шляхом встановлення інших осіб, причетних до вчинення вказаних кримінальних правопорушень та встановленні інших свідків протиправних дій вказаної групи осіб.

Таким чином, у органу досудового розслідування є достатньо даних вважати, що використовуючи свій вплив, ОСОБА_4 має можливість впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою розроблення загальної, узгодженої стратегії уникнення від кримінальної відповідальності, а також інформування інших співучасників вказаного правопорушення, анкетні дані яких на теперішній час не встановлені однак органу досудового розслідування достовірно відомо, що злочин у якому підозрюється ОСОБА_4 вчинений з іншими учасниками, які працюють в Департаменті міської інфраструктури Ужгородської міської ради, Ужгородській міській раді.

4. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Підозрюваний ОСОБА_4 , може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема перешкоджати виконанню процесуальних рішень шляхом неявки для проведення слідчих та процесуальних дій по справі за надуманими приводами, тощо.

Слідчий зазначає, що необхідність у обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_4 викликана метою забезпечення виконання ним належної процесуальної поведінки та покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання його спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризики, які існують на момент застосування запобіжного заходу доведені вагомістю зібраних доказів, тяжкістю покарання, яке йому загрожує, а тому виправдовують тримання особи під домашнім арештом.

Вказані ризики доведені вагомістю доказів та фактичними обставинами матеріалів кримінального правопорушення, тяжкістю покарання, яке йому загрожує, оскільки санкція статті Кримінального кодексу, що йому інкримінується, передбачає позбавлення волі на строк від 4 до 6 років з позбавленням права обіймати певні посади на строк до трьох років і розуміючи усю тяжкість покарання, що йому загрожує у випадку визнання його судом винним, ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідності за вчинений злочин. Саме запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту позбавить можливості підозрюваного перешкодити кримінальному провадженню, а також ухилитися від органів досудового розслідування та суду, мати можливість незаконно впливати на учасників провадження чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зважаючи на вище викладене, є підстави вважати, що особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання вказаним ризикам порівняно із домашнім арештом, а не застосування такого виду запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, що в подальшому може призвести до не виконання завдань кримінального судочинства.

Беручи до уваги наведене, враховуючи те, що з метою забезпечення виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, а також запобігання ризикам: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та інших співучасників у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також враховуючи те, що підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу у слідства не має, а менш суворі запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання або особиста порука не достатні для запобігання вищевказаних ризиків, слідчий просить застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав просив суд його задовольнити з підстав викладених у клопотанні. Захисник обвинуваченого в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, зазначив, що підозра є необґрунтованою, відсутні докази вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення. Вказав, що наведені ризики є необґрунтованими та не доведеними. Окрім того вказав, що досудове розслідування триває більше 2-х років, свідки були допитані стороною обвинувачення, також зазначив, що в межах іншого кримінального провадження до підозрюваного застосовувався запобіжний захід.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 підтримав доводи захисника, проти задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту заперечив. Вважає , що в його діях відсутній склад кримінальних правопорушень, наголосив на тому, що підозра є необґрунтованою. Заслухавши думку прокурора про доцільність обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, доводи захисника, підозрюваного, перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків. Клопотання слідчого мотивоване тим, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та інших співучасників у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп/2003 тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а тільки враховується поряд з іншими обставинами, передбаченими відповідними статтями КПК України.

Слідчий суддя при вирішенні клопотання враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

При цьому слідчим суддею при обранні запобіжного заходу лише перевіряється наявність вагомих доказів, що можуть свідчити про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного не являється предметом розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно зі ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ст.29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно ч.1 ст.194 КК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Витягом з кримінального провадження №0000255 від 27.05.2025 року підтверджено, що органом досудового розслідування ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, за ознакою кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України.

27.05.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, приходжу до висновку про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні кримінальних правопорушень за викладених в клопотанні обставин. Зокрема, кримінальне правопорушення передбачене за ч.2 ст. 364 КК України відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, зі штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Слідчим наведено обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень. Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та доданими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, і на підставі яких слідчий виніс повідомлення ОСОБА_4 про підозру, копія якої йому вручена 27.05.2024 року.

Однак, дослідження доказів з метою визнання їх такими, які можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування. Питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного не являється предметом розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя , виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).При цьому слідчим суддею при обранні запобіжного заходу лише перевіряється наявність вагомих доказів , що можуть свідчити про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного не являється предметом розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, слідчий суддя виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, враховує також тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, зокрема, санкція ч.2 ст. 364 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, зі штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, наявності таких ризиків як переховуватися від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та інших співучасників у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та про неможливість їх уникнення при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів, окрім як домашнього арешту в нічний час доби.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до наступного.

Додані до клопотання докази підтверджують існування ризику можливості ОСОБА_4 переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Щодо існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду

Так, на переконання слідчого судді, ймовірна можливість переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду підтверджується тим, що кримінальні правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, передбачає, зокрема, покарання за ч.2 ст. 364КК України у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, зі штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Означена обставина сама по собі може бути причиною для переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Співставлення негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його покарання у невизначеному майбутньому, з засудженням до покарання у разі доведення прокурором його винуватості у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Слідчий суддя вважає, що небезпека переховування підозрюваного здається явно переконливою.

Про актуальність цього ризику вказують і умови, в яких перебуває Україна. На думку слідчого судді, з урахуванням введення воєнного стану, ресурси контролю за поведінкою підозрюваних у контексті встановлення місцезнаходження, перетину державного кордону є більш обмеженими. Це вимагає вжиття додаткових заходів з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваних, в тому числі шляхом застосування запобіжних заходів та покладення обов`язку здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, який обумовлений саме існуванням саме ризику переховування. На даний час не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, а тому, на переконання слідчого судді, ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду наразі є високим.

Окрім того, переховуватись від органів досудового розслідування та суду можливо не лише за кордоном, а і в межах території України. Більше того, слідчий суддя зазначає, що існують способи виїзду за кордон чоловіків призовного віку, до прикладу, з волонтерською місією тощо. А тому стверджувати, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, у тому числі, за кордоном нівельовано повністю, неможливо.

Отже, обставини, встановлені під час розгляду клопотання, у сукупності дають підстави для висновку про те, що ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду є актуальним.

Даний факт у сукупності з обставинами, що характеризують особу підозрюваного, його соціальні зв`язки, вказує на наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 364 КК України у якому підозрюється ОСОБА_4 належить до тяжких злочинів, за яке передбачено відповідальність у виді позбавлення волі строком від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, зі штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Дана обставина, може спонукати підозрюваного до переховування від органів досудового розслідування та суду.

З огляду на зазначене, а також в сукупності з іншими встановленими слідчим суддею обставинами, передбаченими ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про наявність існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, а належна процесуальна поведінка ОСОБА_4 у статусі підозрюваного не може свідчити про відсутність даного ризику.

Щодо ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення

Обставини, на які слідчий посилається в обґрунтування цього ризику, не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання.

Слідчий суддя вважає недоведеною прокурором та слідчим можливості знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, оскільки інкриміноване йому кримінальне правопорушення кваліфіковано стороною обвинувачення як закінчений злочин.

Слідчий суддя вважає недоведеною прокурором можливості знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів.

Отже, слідчий суддя вважає недоведеною наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів (уставні, реєстраційні документи, накази, розпорядження, кадрова документація, функціональні обов`язки).

Щодо існування ризику незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні

Перевіряючи наявність ризику впливу підозрюваного ОСОБА_4 на свідків у кримінальному провадженні, слідчий суддя враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, потерпілим у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, слідчий суддя може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманими у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто якщо свідки, потерпілий допитувалися на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Слідчий суддя вважає, що ризик впливу на свідків у кримінальному провадженні існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків у кримінальному провадженні та дослідження їх судом.

На переконання слідчого судді, ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні лише актуалізується, адже за наслідками ознайомленням з матеріалами кримінального провадження, підозрюваний стає обізнаним про всіх осіб, які допитувалися у цьому кримінальному провадженні.

Відповідний незаконний виплив може стосуватись як свідків, які безпосередньо вказують на підозрюваного як на особу, що вчинив злочин, так і свідків, які можуть надати свідчення щодо інших важливих обставин кримінального провадження, які не інкримінуються підозрюваному та не мають безпосереднього зв`язку із його особою (наприклад показання понятих, які брали участь у слідчих діях).

Слідчий суддя вважає ризик впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні обгрунтованим, оскільки їх показання відповідно, є процессуальними джерелами доказів ( ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування.

При цьому слід врахувати, що оскільки наразі кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, стороною обвинувачення допитані не усі свідки. Таким чином, навіть незважаючи на проведення допитів осіб на стадії досудового розслідування, незастосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу дасть йому можливість здійснювати вплив на вказаних вище осіб з метою спотворення їхніх показань під час розгляду кримінального провадження у суді.

Щодо ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином

Слідчий суддя вважає реальним існування ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, з огляду на те, що підозрюваний ОСОБА_4 працюючи на посаді в органі місцевого самоврядування набув широке коло зв`язків серед службових осіб органів державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронних органів, керівників підприємств, установ та організацій, у нього наявні відповідні фінансові, організаційні можливості, особисті та ділові зв`язки, які він зможе використати для того, щоб уникнути кримінальної відповідальності та перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином. Відповідні зв`язки ОСОБА_4 може використати для уникнення кримінальної відповідальності, штучного створення доказів захисту, незаконного впливу на органи досудового розслідування, суд, інших учасників кримінального провадження, ухилятися від виконання покладених на нього обов`язків.

Оцінивши вказані обставини у їх сукупності із встановленими ризиками і обставинами розслідуваного злочину та відомостями про ймовірну участь у ньому підозрюваного, слідчий суддя вважає, що такі відомості про особу підозрюваного не спростовують висновків слідчого судді про високу ймовірність перешкоджання кримінальному провадженню і необхідність застосування запобіжного заходу.

Оцінивши вказані обставини у їх сукупності із встановленими ризиками і обставинами розслідуваного злочину та відомостями про ймовірну участь у ньому підозрюваного, слідчий суддя вважає, що такі відомості про особу підозрюваного не спростовують висновків слідчого судді про високу ймовірність перешкоджання кримінальному провадженню і необхідність застосування запобіжного заходу.

Ураховуючи наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку щодо наявності підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_4 .

На думку слідчого судді, застосування більш м`якого запобіжного заходу не унеможливить прояв встановлених слідчим суддею ризиків, та не буде ефективним та доцільним в рамках даного кримінального провадження та свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Водночас, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово, належним чином не вмотивоване, а викладені в ньому доводи, з достатністю не вказують на наявність обставин та ризиків, підтверджених фактичними даними, які би давали підстави вважати, що застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово буде виправданим.

Слідчий суддя зазначає, що обґрунтована підозра ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому діянь та їх тяжкість, не свідчать про те, що при застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби, він не виконуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки.

У даному випадку, слідчий суддя, враховує те, що ОСОБА_4 є єдиним годувальником в сім`ї , має на утриманні одну неповнолітню дитину і застосування відносно ОСОБА_4 цілодобового домашнього арешту позбавить його сім`ю до засобів для існування, а відтак вважає за необхідне, застосувати запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

За таких обставин, слідчий суддя , врахувавши вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваного, прийшов до висновків про відмову в задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово та про можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби, з покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, такі висновки ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах.

При цьому, слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Слідчий суддя вважає, що обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, тяжкістю покарання, яке йому загрожує - згідно санкції статті Кримінального кодексу України, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено, тож слідчий суддя приходить до висновку про доцільність обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби без застосування засобу електронного засобу контролю.

Слідчий суддя також акцентує увагу на тому, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України, будь-який запобіжний захід (у тому числі і винятковий запобіжний захід - тримання під вартою) застосовується виключно з метою забезпечення виконання підозрюваним/обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам вчиняти дії перелічені у п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не є покаранням за вчинене кримінальне правопорушення у розумінні норм кримінального закону і не може застосовуватися у якості такого.

Відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

При обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на підозрюваного слід покласти обов`язки, передбачені п.п.1, 2, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 181, 184, 193, 194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері службової та господарської діяльності слідчого управління ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000255 від 27.05.2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Івано-Франківськ, Івано-Франківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст.366 КК України ? запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби у період з 23:00 год. по 07:00 год. наступної доби, без застосування електронного засобу контролю, на строк до двох місяців, в межах строку досудового розслідування, а саме до 24 липня 2025 року включно.

У відповідності до ч.5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки :

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою; 2) не залишати місце проживання АДРЕСА_2 у нічний час доби у період з 23:00 год. по 07:00 год. наступної доби; 3) повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. В решті вимог клопотання - відмовити. Строк дії ухвали - до 24 липня 2025 року включно. Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 . Контроль за виконанням обраного запобіжного заходу доручити начальнику Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області. Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. В разі невиконання вище вказаних зобов`язань відносно нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід. Ухвала в частині застосування запобіжного заходу може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Повний текст ухвали оголошено 09.06.2025 року о 09 год. 10 хв.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1