Справа №487/2035/25
Провадження №1-кп/487/489/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2025 м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.03.2025 за №0000406 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

17 березня 2025 року приблизно о 15.00 год обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись поблизу житлового кооперативу, розташованого за адресою: місто Миколаїв, вулиця Сінна, будинок 54, побачив потерпілу ОСОБА_6 , яка тримала в руках належний їй мобільний телефон марки «Redmi A3 Star Blue 4GB RAM 128GB ROM» світло-блакитного кольору. В цей час в нього виник злочинний, корисливий умисел, направлений на відкрите викрадення вказаного мобільного телефону та обернення його на свою користь. Усвідомлюючи, що в Україні введено воєнний стан, а він є неодноразово судимим за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, востаннє 20.12.2023 Ленінським районним судом міста Миколаєва за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 70 ч. 1, 4 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, звільнений 31.05.2024 по відбуттю строку покарання, тобто має незняту та непогашену в установленому законом порядку судимість, ОСОБА_4 реалізував свій протиправний умисел. А саме, гукнув потерпілу ОСОБА_6 і в той час, коли вона, відреагувавши, обернулася, вирвав з її рук зазначений мобільний телефон, після чого, утримуючи викрадене при собі, з місця вчинення злочину зник. Викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій

ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 2796,67 гривень.

Тобто, ОСОБА_4 відкрито викрав чуже майно телефон, у присутності потерпілої ОСОБА_6 , яка усвідомлювала протиправний характер дій ОСОБА_4 , який у свою чергу усвідомлював, що його дії помічені потерпілою та оцінюються як викрадення.

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся. Суду пояснив, що 17.03.2025 біля житлового кооперативу, по вул. Сінна, 54, м. Миколаїв побачив жінку в якій упізнав свою знайому Юлію. Він її гукнув і в той час, коли потерпіла, яка тримала в руках телефон, повернулася, ОСОБА_4 взяв з її рук телефон, пішов до зупинки та, скориставшись громадським транспортом, поїхав до ринку і продав його. Дозволу на відібрання та продажу телефону в потерпілої не питав, про свої наміри їй не повідомляв. Про скоєне почав шкодувати під час продажу телефону та думав над тим, щоб наступного дня повернути його потерпілій. Був здивований, що вона звернулася з цього приводу до правоохоронних органів. Гроші він витратив на продукти харчування та цигарки. Ураховуючи те, що постійного місця роботи не має, а живе за рахунок коштів отриманих тимчасовими заробітками, яких не вистачає на прожиття, він вирішив проблему недостатнього фінансового забезпечення таким чином. Свою вину визнав та щиро розкаявся, просив суворо не карати.

Окрім визнання обвинуваченим своєї вини, його вина підтверджується:

-Витягом з ЄРДР про внесення відомостей кримінального провадження №0000406 від 17.03.2025;

-Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17.03.2025;

-Протоколом огляду місця події від 17.03.2025 та таблицями зображень до нього;

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 18.03.2025 під час якого потерпіла ОСОБА_6 в присутності понятих розповіла про обставини відкритого викрадення у неї мобільного телефону марки «Redmi A3 Star Blue 4GB RAM 128GB ROM» світло-блакитного кольору з описом чоловіка, який вчинив викрадення та одягу, в який він був одягнений;

-Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 18.03.2025, а саме ОСОБА_4 ;

-Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, від 18.03.2025, де свідок ОСОБА_7 в присутності понятих на фото №4 упізнала обвинуваченого ОСОБА_4 , який 17.03.2025, приблизно о 15.20 год продав їй мобільнй телефон;

-Довідкою до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 1803.2025;

-Заявою ОСОБА_7 про добровільну видачу працівникам поліції мобільного телефону марки «Redmi» світло-блакитного кольору;

-Протоколом огляду предмета, а саме мобільного телефону, від 18.03.2025;

-Постановою про визнання речовим доказом мобільного телефону марки «Redmi A3 Star Blue 4GB RAM 128GB ROM» світло-блакитного кольору;

-Постановою від 18.03.2025 про зняття показань технічних приладів та технічних засобів розміщених на стовпі розташованому навпроти домоволодіння у АДРЕСА_3 ;

-Протоколом від 18.03.2025 показань технічних приладів та технічних засобів із описом речей і документів, які були вилучені на підставі постанови слідчого та СD-R диском із відеозаписом;

-Протоколом огляду предмета від 18.03.2025, а саме СD-R диску із відеозаписом з камери відео-спостереження, належної ОСОБА_8 , та фіксацією стоп кадру;

-Постановою від 18.03.2025 про визнання речовим доказом СD-R диску із відеозаписом з камери відео-спостереження, розміщеної на стовпі навпроти домоволодіння у АДРЕСА_3 .

Згідно з висновком експерта №СЕ-19/115-25/4615-ТВ від 26.03.2025, виконаного на підставі постанови про призначення товарознавчої експертизи від 18.03.2025, ринкова вартість мобільного телефону марки «Redmi A3 Star Blue 4GB RAM 128GB ROM» світло-блакитного кольору, IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , в справному стані, зі слідами використання, без пошкоджень, станом на 17.03.2025 могла становити 2796,67 грн з урахуванням усіх необхідних податків.

З урахуванням усіх обставин, суд висновує, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, є доведеною і кваліфікація його дій є вірною - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Згідно ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно-небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд керується положеннями ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, є тяжким злочином.

Обставинами, що пом`якшують покарання, визначених ст. 66 КК України, є щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлені.

Щодо особи обвинуваченого судом встановлено, що ОСОБА_4 офіційно не працює, раніше неодноразово судимий:

- 25.11.2009 року Центральним районним судом міста Миколаєва за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 21.01.2010 року Центральним районним судом міста Миколаєва за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 17.07.2014 року Центральним районним судом міста Миколаєва за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;

- 09.02.2015 року Центральним районним судом міста Миколаєва за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 02.04.2020 року Миколаївським апеляційним судом за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 26.08.2020 року Заводським районним судом міста Миколаєва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років 3місяців позбавлення волі;

- 15.02.2021 Центральним районним судом міста Миколаєва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70, ч. 1, 4 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 15.02.2021 Центральним районним судом міста Миколаєва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 ч. 1, 4 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 20.12.2023 Ленінським районним судом міста Миколаєва за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 70 ч. 1, 4 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 31.05.2024 по відбуттю строку покарання.

Тобто, обвинувачений ОСОБА_4 , який був неодноразово судимий, вчинив новий злочин, маючи непогашену судимість. Висновків не зробив. На шлях виправлення не став. За місцем проживання характеризується посередньо, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працює, не одружений, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не має.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд враховує, що злочини проти власності є однією з найпоширеніших і найнебезпечніших груп злочинних діянь, оскільки вони посягають на одне з найцінніших соціальних благ право власності. Захист права власності має особливе суспільне значення, оскільки економічна свобода власності є підґрунтям політичної, національної та релігійної свобод. Нормальне функціонування відносин власності забезпечує стабільність усієї економічної системи, підвищення рівня добробуту.

Характеристика обвинуваченого ОСОБА_4 та обставини вчинення ним злочину свідчать про його злочинну спрямованість. Також суд не залишає поза увагою ставлення обвинуваченого до вчиненого та його поведінку після вчинення злочину, яка полягає в тому, що ОСОБА_4 хоча і зазначив, що шкодував про свій вчинок, продаючи викрадений мобільний телефон потерпілої, але від своїх дій добровільно не відмовився та не вжив заходів щодо повернення викраденого до його затримання, а тому застосування положень ст. 69 КК та призначення йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 186 цього Кодексу, як просив захисник обвинуваченого, не знаходить вагомихпідстав та не відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і даних про особу ОСОБА_4 .

Ураховуючи обставини справи та загальні засади призначення покарання, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання передбачене санкцією частини статті, за якою інкриміновано його діяння, пов`язане із ізоляцією обвинуваченого ОСОБА_4 від суспільства у виді позбавлення волі на певний строк, яке на переконання суду, відповідатиме принципу індивідуалізації покарання.

На переконання суду перевиховання обвинуваченого без ізоляції його від суспільства є неможливим за встановлених вище обставин.

Документально підтверджені витрати на залучення експерта і проведення товарознавчої експертизи №СЕ-19/115-25/4615-ТВ від 26.03.2025, у розмірі 3183,60 грн слід покласти на обвинуваченого.

Із протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 18.03.2025 судом встановлено, що ОСОБА_4 було затримано та в подальшому ухвалою слідчого судді Заводського районного суду Миколаївської області від 20.03.2025 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який був продовжений ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 13.05.2025 в даному кримінальному провадженні до 11.07.2025.

Приймаючи до уваги сталу практику ЄСПЛ, положення ч. 1 ст. 115 КПК України та обраний вид покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд вважає, що останньому слід залишити без змін запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід зарахувати строк перебування його під вартою з 18.03.2025, тобто, з дня затримання, до дати набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 368, 370, 374, 376 КПК України , суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 за даним вироком рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк призначеного за цим вироком покарання, строк попереднього ув`язнення у межах цього кримінального провадження з 18.03.2025 по дату набрання вироком законної сили, виходячи із співвідношення одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили раніше обраний запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, залишити без змін.

Речовий доказ - СD-R диск білого кольору марки «Virbatim», який знаходиться в паперовому конверті №«1» із відеозаписом, вилученим з камери відео-спостереження, належної ОСОБА_8 , зберігати в матеріалах судової справи.

Речовий доказ мобільний телефон марки «Redmi A3 Star Blue 4GB RAM 128GB ROM» світло-блакитного кольору, IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який повернутий потерпілій у справі ОСОБА_6 , вважати повернутим власникові.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 3183,60 грн.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокуророві. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1