Справа № 635/4267/25
Провадження № 1-в/635/612/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року сел. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: прокурора ОСОБА_2 ,

засудженого ОСОБА_3 , який приймає участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з приміщення Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)»,

секретар судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 07 грудня 2020 року засуджений Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 187 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднано два місяці позбавлення волі, невідбутих ОСОБА_3 за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05 листопада 2018 року, та остаточно за сукупністю вироків призначено покарання у виді 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі. Вирок суду набрав законної сили 25 лютого 2021 року.

Початок строку відбування покарання 31 травня 2020 року.

Кінець строку відбування покарання 31 липня 2025 року.

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого.

Засуджений ОСОБА_3 , який приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з приміщення Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)», клопотання підтримав, просив звільнити його умовно-достроково від відбування покарання з тих підстав, що він весь час відбування покарання сумлінно працював, отримав освіту та здобув спеціальність зварювальника, після звільнення має намір працевлаштуватись за спеціальністю та змінити своє життя.

Представник Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд клопотання за відсутності представника, в якій зазначив, що клопотання не підтримує.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали особової справи на засудженого, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_3 , він з 30 березня 2021 року відбуває строк покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)», за цей час має 8 заохочень та не має стягнень. Відповідно до характеристики на засудженого, яка складена начальником відділення СПС ОСОБА_5 , затверджена начальником Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» полковником внутрішньої служби ОСОБА_6 від 18 червня 2025 року, засуджений не вчиняв порушень протягом останнього півріччя, будь-які стягнення та дисциплінарні покарання застосовані до нього не були, на обліку як схильний до втечі не перебуває, бере активну участь у програмах/заходах, має бажання змінити своє життя та підтверджує це активними вчинками, бере участь в реалізації плану індивідуальної роботи, однак не розуміє, яким чином свої позитивні плани на майбутнє він може втілити та реалізувати; в колективі засуджених підтримує стосунки із засудженими різної спрямованості, у відносинах з персоналом установи тактовний, під час індивідуальних бесід не завжди відвертий, іноді може повторювати свої помилки; стикаючись з проблемою, вчиняє перше-ліпше, що спадає йому на думку; підтримує соціальні зв`язки з рідними та близькими людьми, має позитивні стосунки, переважає в них його задоволеність шлюбом; працевлаштований до промислової зони установи.

Відповідно до висновку щодо ступеня виправлення засудженого та протоколу №38 від 18 червня 2025 року засідання комісії державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» по розгляду висновків щодо ступеню виправлення засуджених до позбавлення волі із урахуванням аналізу критеріїв оцінки засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики, підсумкової оцінки вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи засудженого, ОСОБА_3 не може бути представлений до умовно-дострокового звільнення як особа, яка не довела своє виправлення.

Враховуючи матеріали особової справи засудженого ОСОБА_3 , підстав вважати, що засуджений довів своє виправлення у відповідності до положень ст. 81 КК України, судом не встановлено.

Як вбачається з матеріалів особової справи на засудженого ОСОБА_3 , останній має ряд непогашених судимостей, а саме був засуджений:

1)28 серпня 2014 року Крюківським районним судом м. Кременчука за ч.2 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 (два) роки;

2)05 лютого 2016 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі із частковим приєднанням невідбутого покарання за вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 серпня 2014 року та призначенням остаточного покарання відповідно до ст. 71 КК України у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі із зарахуванням в строк відбування покарання ОСОБА_3 строку його попереднього ув`язнення з 10 грудня 2015 року за правилами редакції ч. 5 ст. 72 КК України, яка діяла на момент ухвалення вироку, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі;

3)12 травня 2016 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі із частковим складанням покарань, призначених за цим вироком та вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.02.2016 року та призначенням остаточного покарання відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі із зарахуванням в строк відбування покарання ОСОБА_3 строку його попереднього ув`язнення з 10 грудня 2015 року за правилами редакції ч. 5 ст. 72 КК України, яка діяла на момент ухвалення вироку, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі;

4)05 листопада 2018 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч. 3 ст. 185 КК до 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі із частковим приєднанням невідбутого покарання за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 12 травня 2016 року та призначенням остаточного покарання відповідно до ст. 71 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Отже, засуджений має чотири непогашені судимості за вчинення ряду кримінальних правопорушень проти власності.

Наразі ОСОБА_3 відбуває покарання за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 07 грудня 2020 року за вчинення кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, вчинив засуджений дані кримінальні правопорушення в період умовно-дострокового звільнення за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05 листопада 2018 року.

Суд враховує ту обставину, що до засудженого вже застосовувалось умовно-дострокове звільнення, зокрема за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05 листопада 2018 року, однак засуджений належних висновків для себе не робив та в період умовно-дострокового звільнення вчиняв нові кримінальні правопорушення.

Зазначені факти свідчать про стійку тенденцію засудженого на систематичне вчинення злочинів та небажання ставати на шлях перевиховання та виправлення, а також про неефективність застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким№ 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Відповідно до вищезазначеної характеристики засудженого від 18 червня 2025 року питання щодо можливого застосування статей 100, 101 КВК України було розглянуто комісією установи 30.12.2022 року, за результатами розгляду комісією було вирішено відмовити в застосуванні даних статей, як особі, яка не стає на шлях виправлення. Питання щодо можливого застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до ст. 82 КК України було розглянуто комісією установи 06.02.2024, за результатами розгляду комісією було вирішено відмовити в застосуванні даної статті, як особі, яка не стала на шлях виправлення. Питання щодо можливого застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, відповідно до ст. 81 КК України було розглянуто комісією установи 08.05.2024 року, за результатами розгляду було вирішено відмовити в застосуванні даної статті, як особі, яка не довела своє виправлення.

Суд враховує, що у відповідності до характеристики засуджений не усвідомлює наслідки вчинених ним кримінальних правопорушень для потерпілої особи, заперечує серйозність або мінімізує наслідки своїх дій. Водночас відповідальність за вчинене бере цілком не себе і нікого іншого в тому, що трапилося не звинувачує.

Отже, матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 07 грудня 2020 року.

Також суд враховує ту обставину, що незважаючи на те, що до установи виконання покарань не надходив виконавчий лист за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 07 грудня 2020 року щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь держави процесуальних витрат на залучення експертів в розмірі 1307,60 гривень, засудженим ОСОБА_3 , починаючи з дня постановлення зазначеного вироку, а саме з 07 грудня 2020 року не було здійснено будь-яких заходів щодо ініціювання вирішення цього процесу, що також могло позитивно вплинути на питання щодо застосування до нього норм ст. 81 КК України.

З огляду на наведене, у суду виникають сумніви щодо виправлення засудженого, що є необхідною умовою під час застосування умовно-дострокового звільнення, матеріали справи на засудженого не містять об`єктивних даних, які б давали безсумнівні підстави суду вважати, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Зазначені вище дані про особу засудженого та його поведінку за період відбування покарання у Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» свідчать лише про те, що на час звернення із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, засуджений почав ставати на шлях виправлення, але не довів свого остаточного виправлення.

Враховуючи викладене, суд висновує про неможливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 07 грудня 2020 року та вважає клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання передчасним та таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 07 грудня 2020 року.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складений 03 липня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1