КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/2903/2025 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
Єдиний унікальний номер: № 760/1818/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 18 березня 2025 року, -

за участю:

представника - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 18.03.2025 року задоволено клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_8 та накладено арешт (з забороною користування та розпорядження) на майно, яке було вилучено при проведенні обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон - «Samsung», імей: НОМЕР_1 , сім-карткою мобільного оператора «Київстар», з абонентським номером НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу у якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 18.03.2025 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала винесена без достатніх на це підстав та з суттєвим порушенням норм КПК України.

Слідчим суддею, жодним чином не враховано, що органом досудового розслідування не наведено жодного посилання на наявність у сторони досудового розслідування доказів причетності ОСОБА_6 до вказаного кримінального провадження, а всі докази сторони обвинувачення базуються лише на припущеннях.

Разом з тим, стороною обвинувачення було пропущено строк для подачі клопотання про арешт тимчасово вилученого майна.

В судове засідання прокурор не з`явився, про причини своєї неявки не попередив, доказів поважності причин неявки в судове засідання не надав, хоча належним чином та завчасно був повідомлений про розгляд справи. За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити в повному обсязі, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0010407 від 02.11.2017 року.

20.01.2025 року у рамках кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва було проведено обшук за адресою: ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

21.01.2025 року прокурор Київської міської прокуратури ОСОБА_8 звернувся з клопотанням до Солом`янського районного суду м. Києва про накладення арешту (з забороною користування та розпорядження) на майно, яке було вилучено при проведенні обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон - «Samsung», імей: НОМЕР_1 , сім-карткою мобільного оператора «Київстар», з абонентським номером НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 18.03.2025 року задоволено клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_8 та накладено арешт (з забороною користування та розпорядження) на майно, яке було вилучено при проведенні обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон - «Samsung», імей: НОМЕР_1 , сім-карткою мобільного оператора «Київстар», з абонентським номером НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З таким висновком слідчого судді колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою, зокрема, і збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З урахуванням цього, слідчий суддя встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на мобільний телефон, що він відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, метою накладення арешту у даному кримінальному провадженні є забезпечення збереження речових доказів.

У органа досудового розслідування є достатні підстави вважати, що мобільний телефон - «Samsung», імей: НОМЕР_1 , сім-карткою мобільного оператора «Київстар», з абонентським номером НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки останній є матеріальним об`єктом, який був можливо знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Що стосується доводів представника стосовно пропуску стороною обвинувачення 48-годинного строку для звернення з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 17.01.2025 року про надання дозволу на проведення обшуку було надано дозвіл на проведення обшуку з метою виявлення та вилучення в тому числі копіювання інформації з персональних електронно-обчислювальних машин (комп`ютерної техніки), ноутбуків, електронних накопичувачів інформації та мобільних телефонів, за участі спеціаліста, а у разі неможливості копіювання, вилучення даної техніки. Разом з тим, відповідно до протоколу обшуку від 20.01.2025 року (том. 1 ст. 21) зазначено, що власник мобільного телефону забув пароль чим унеможливив копіювання інформації. Врахуючи викладене вказаний мобільний телефон на який накладено арешт, не має статусу тимчасового вилученого майна, оскільки ухвалою прямо надано дозвіл на його вилучення.

Тому стороною обвинувачення дотримано вимоги КПК України для звернення з клопотанням про арешт такого майна, а отже не заслуговують на увагу доводи представника в цій частині, які в свою чергу не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Вказане свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження невжиття даних заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна призведе до його відчуження, пошкодження, знищення, перетворення, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання прокурора, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не виявлено, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 18 березня 2025 року, якою задоволено клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_8 та накладено арешт (з забороною користування та розпорядження) на майно, яке було вилучено при проведенні обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон - «Samsung», імей: НОМЕР_1 , сім-карткою мобільного оператора «Київстар», з абонентським номером НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3