Справа № 463/4073/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1325/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючої судді ОСОБА_2 ,

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 07 травня 2025 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_6 .

в с т а н о в и л а:

цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 , ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_7 , ОСОБА_6 від 01.05.2025.

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 07 травня 2025 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для нового розгляду.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_6 покликається на те, що при постановленні оскаржуваної ухвали судом не з`ясовано обставини, що мають значення для справи, не доведено обставин, що мають значення для справи, які суд вважає встановленими, порушено норми процесуального права, судом не виконано рішення ККС/ВС.

Зауважує, що відповідно до п.3 ст. 306 КПК України слідчий, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується мав приймати обов`язкову участь у судовому засіданні.

Вказує, що слідчим ТУ ДБР у м. Львів не надано до суду відповідь на заяву скаржника від 01.05.2025 і не вказує за яким номером вхідної кореспонденції, була зареєстрована заява та на підтвердження того, що слідчий ТУ ДБР у м. Львів не виконав вимоги ст. 214 КПК України не вніс відповідні відомості до ЄРДР впродовж 24 годин та підмінив письмову заяву апелянта від 01.05.2025 про вчинення кримінального правопорушення на заяву про ЗУ «Про Звернення громадян».

Стверджує, що пояснень у апелянта щодо обставин та підстав його письмової заяви від 01.05.2025 про вчинення кримінального правопорушення не відбиралось уповноваженими посадовими особами СВ ТУ ДБР у м. Львів.

Зауважує, що всупереч законодавству, судом була надана оцінка доказам в письмовій заяві апелянта від 01.05.2025 про кримінальне правопорушення, але не були і не могли бути досліджені слідчим суддею Личаківського районного суду м. Львова у справі № 463/4073/25, і не повинні були б ним досліджуватись у цьому судовому засіданні, оскільки вони мали б досліджуватись слідчим СВ ТУ ДБР у м. Львів після відкриття кримінального провадження за його письмовою заявою від 01.05.2025 та знаходились у СВ ТУ ДБР у м. Львів.

Відтак, вважає, що слідчим суддею було перевищено повноваження шляхом здійснення нею функцій слідчого СВ ТУ ДБР у м. Львів.

В судове засідання ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , представник органу досудового розслідування не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце його проведення. Водночас, ОСОБА_6 подав клопотання про розгляд справи без його участі, зазначивши, що зазначену у даній скарзі позицію підтримує повністю та просить дану скаргу задовільнити в повному обсязі.

З урахуванням наведеного та положень ч. 4 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд проведено без участі осіб, які не з`явились до суду.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що в її задоволенні слід відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону слідчий суддя при постановленні оскаржуваної ухвали дотримався в повному обсязі.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 303 КПК України, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно з ч.1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Разом з тим, до ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише ті, що містять відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом з тим, зміст ч. 1 ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Тобто, з врахуванням вищенаведеного, реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення (внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, передбачено положеннями ч. 1 ст. 214 КПК України, а прийняття і реєстрація заяв, передбачено положеннями ч. 4 ст. 214 КПК України).

Таким чином, з наведених вище норм вбачається, що обов`язок доведення підставності заявленої вимоги у даному випадку покладається на скаржника.

Як вбачається зі змісту скарги, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 звернулися до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_7 , ОСОБА_6 від 01.05.2025.

Скаргу мотивували тим, що 01.05.2025 року ОСОБА_7 зі своєї електронної пошти скерував на адресу Територіального управління ДБР (розташоване у м. Львові) заяву ОСОБА_7 , ОСОБА_6 від 01.05.2025 про вчинення кримінального правопорушення. Уповноважена особа Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, в порушення вимог ст. 214 КПК України протягом 24 годин питання про внесення в ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення не вирішив, натомість фактично відмовлено у внесенні таких відомостей. А тому скаржники звернулися до слідчого судді з відповідною скаргою, яку просять задовольнити.

Як вбачається з матеріалів скарги, зокрема, долученої до неї заяви про вчинення кримінального правопорушення від 01 травня 2025 року, така стосується вчинення, на думку ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 364, 365, 366, 367, 396 КК України.

Разом з цим, як вірно встановлено слідчим суддею, що у поданій заяві про вчинення кримінального правопорушення від 01.05.2025 року, яка долучена до матеріалів скарги, заявником не зазначено об`єктивних даних та обставин, які могли б свідчити про вчинення зазначеною в повідомленні особою кримінально-караного діяння та не надано жодних доказів на підтвердження такого.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що уповноважені особи ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, отримавши заяву ОСОБА_7 , ОСОБА_6 від 01.05.2025 року дотрималися вимог чинного законодавства України, перевірили її та встановили факт відсутності обставин, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, зазначених заявником, тому в задоволенні скарги підставно відмовлено.

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчий суддя місцевого суду повно і об`єктивно дослідив матеріали провадження та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_7 , ОСОБА_6 на бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви від 01.05.2025.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Істотного порушення норм кримінального процесуального закону чи неправильного застосування норм матеріального права, які б слугували підставою для скасування оскаржуваної ухвали, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для її скасування, колегією суддів не встановлено, тому у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 07 травня 2025 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_7 , ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_7 , ОСОБА_6 від 01.05.2025 - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4