ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі кримінальне провадження за № 0000351 від 11.04.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Овідіополь Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи тричі притягнутим до адміністративної відповідальності з обставин спричинення психологічного та фізичного насильства стосовно особи, з якою він перебуває у сімейних відносинах ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на шлях виправлення не став, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, продовжив вчиняти психологічне та фізичне насильство відносно потерпілої ОСОБА_5 , яке виражалось у словесних образах, погрозах, приниженні, залякуванні фізичною розправою та нанесені ударів, що потягло за собою наслідки, у вигляді змін в її емоційному стані, індивідуально-психологічних проявів, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню потерпілого як особистості, а також психологічних страждань, які виразились у спричиненні останній психологічного та фізичного болю, та погіршенні якості життя потерпілої.

14.10.2024 приблизно о 00 годин 50 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , розпочав конфлікт з ОСОБА_5 , грубо виражався нецензурною лайкою на її адресу, погрожував фізичною розправою, принижував та штовхав ОСОБА_5 , чим вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно останньої, у зв`язку із чим відносно ОСОБА_4 , складено протокол про адміністративне правопорушення ГП №310767 від 14.10.2024 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. За результатами розгляду протоколу, постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2024 року (справа №521/17474/24, номер провадження 3/521/9531/24) ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

04.11.2024 приблизно о 18 годин 20 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , розпочав конфлікт з ОСОБА_5 , грубо виражався нецензурною лайкою, штовхав її, після чого вдарив по голові ОСОБА_5 , чим вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно останньої, у зв`язку із чим відносно ОСОБА_4 , складено протокол про адміністративне правопорушення ВАД №611910 від 11.11.2024 за ч.2 ст. 173-2 КУпАП. За результатами розгляду протоколу постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 22 січня 2025 року (справа №521/18803/24, номер провадження 3/521/506/25) ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

15.02.2025 приблизно о 23 годин 45 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , виражався нецензурною лайкою, на адресу потерпілої ОСОБА_5 , чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, у зв`язку із чим відносно ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення ВАД №70337 від 22.02.2025 за ч.3 ст. 173-2 КУпАП. За результатами розгляду протоколу постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 20 березня 2025 року (справа №521/3242/25, номер провадження 3/521/2208/25) ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

В подальшому, 10.04.2025 приблизно о 13 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Старицького, буд. 20/3, вчинив психологічне та фізичне насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , що проявилось у словесних образах потерпілої, погрозах, висловлюванні в її адресу нецензурних слів, принижування честі та гідності та фізичному насиллі тим самим вчинивши психологічтне та фізичне насильство щодо потерпілої ОСОБА_5 .

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного та фізичного насильства щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах, що призводить до фізичних та психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України визнав повністю та пояснив, що він дійсно вчиняв насильство психологічного характеру щодо потерпілої ОСОБА_5 .

Обвинувачений підтвердив, що неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинене домашнє насильство. Жалкує про вчинене. Зобов`язується більше такого не робити та просить суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 до суду не з`явилась, надала заяву, в якій просить проводити судовий розгляд без її участі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюється, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 .

Це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, суд допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого в їх сукупності, вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ст. 126-1 КК України, а саме: домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою останній перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

При призначенні обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" із змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахуванні ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно з ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття.

До обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно з ст. 67 КК України, суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою обвинувачений перебував у сімейних відносинах.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують та пом`якшують його покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

У справі "Бакланов проти Росії" (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що "досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним". У справі "Ізмайлов проти Росії" (п. 38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що "для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий надмірний тягар для особи".

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості; дані про особу обвинуваченого, а саме: обвинувачений в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, має місце постійного проживання та реєстрації; на обліку у лікаря нарколога не перебуває, щире каяття; думку прокурора щодо міри покарання обвинуваченому, а саме: призначення покарання у виді пробаційного нагляду, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Тобто, визначене покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання.

Враховуючи вид покарання та його порядок відбуття, запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

Цивільний позов по справі відсутній.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази по справі відсутні.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 65 КК України, ст. ст. 368, 370, 374, 376, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

Згідно з ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно з п. 4, ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язок виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Застосувати до ОСОБА_4 , обмежувальні заходи строком на 3 (три) місяці, передбачені п. п. 4,5 ч. 1 ст. 91-1 України:

-заборонити листування, телефонні переговори з потерпілою ОСОБА_5 , інші контакти через засоби зв`язку чи електронні комунікації особисто чи через третіх осіб;

-направити ОСОБА_4 для проходження програми для кривдників.

До набрання вироком суду законної сили будь-який запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України судом у судовому засіданні проголошено резолютивну частину вироку.

Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Хаджибейський районний суд міста Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені в ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1