Справа № 565/791/25
Провадження № 1-кп/565/108/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2025 року м.Вараш

Вараський міський суд Рівненської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Вараського міського суду Рівненської області кримінальне провадження за №0000109 від 30 березня 2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кузнецовськ, Рівненської області, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, військовослужбовця Збройних Сил України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , згідно з ст.89 КК України несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , 30 березня 2025 року, приблизно о 10 год. 20 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в приміщенні Вараського РВП ГУНП в Рівненській області, що по вул.Правика, 5 в м. Вараш Рівненської області, під час складання щодо нього протоколів за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 173, 185 КУпАП, працівниками СРПП Вараського РВП ГУНП в Рівненській області, а також внесення відомостей до бази «ІПНП Castody Records» для проведення подальшого його інтерв`ювання як затриманої особи, що вчинила адміністративне правопорушення, інспектором сектору дотримання прав людини Вараського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 , який перебував під час виконання своїх службових обов`язків, в адресу останнього почав виражатися нецензурною лайкою, вчиняти словесну перепалку, вести себе агресивно та зухвало, на зауваження припинити протиправні дії не реагував, порушуючи при цьому громадський порядок.

В ході зазначеної словесної перепалки у ОСОБА_4 виник умисел на умисне заподіяння тілесного ушкодження працівнику поліції, у зв`язку із виконанням ним своїх службових обов`язків.

Реалізовуючи свій вищезазначений злочинний умисел, на ґрунті неприязного відношення та зневажливого ставлення до працівників правоохоронних органів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання негативних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень працівнику поліції, ОСОБА_4 правою ногою завдав одного удару в ділянку живота працівнику правоохоронного органу, інспектору сектору дотримання прав людини Вараського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої третини грудини, осаднення в проекції нижньої третини грудини з припухлістю м`яких тканин, які відносяться до середнього ступеню тяжкості, спричинивши довготривалий розлад здоров`я.

Таким чином, своїми діями, які виразилися в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.345 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив фактичні обставини вчинення правопорушення, які викладені у обвинувальному акті, вказав, що усвідомив протиправність своїх дій, просив його суворо не карати та надати можливість продовжити службу у Збройних Силах України.

Показання обвинуваченого щодо фактичних обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення відповідають даним, наведеним у обвинувальному акті.

Потерпілий ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_4 за його відсутності, при цьому, зазначив, що претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має, не заперечує проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи відсутність заперечень учасників судового розгляду, на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо усіх фактичних обставин вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, так як вони ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що учасники судового провадження вірно розуміють зміст цих обставин. Учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників судового розгляду у суду немає.

На підставі наведеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, та дійшов висновку, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.2 ст.345 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, є щире каяття. Обставиною, яка обтяжує покарання, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При визначенні міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно із ст.12 КК України, є нетяжким злочином, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 ), має неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_3 (довідка військової частини від 20 квітня 2025 року), має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_4 видане 02 листопада 2023 року), за місцем проходження служби характеризується посередньо, за місцем проживання характеризується позитивно, у період з 04 по 11 листопада 2022 року, з 07 липня 2023 року по 18 вересня 2023 року, з 22 липня 2024 року по 20 серпня 2024 року, з 21 серпня 2024 року по 19 жовтня 2024 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в н.п. Часів Яр Донецької області (довідка військової частини № НОМЕР_5 від 16 квітня 2025 року), за результатами проведеного медичного огляду ВЛК 14 квітня 2025 року потребує відпустки для лікування після поранення (довідка військово-лікарської комісії №2025-0414-1653-2632-7 від 14 квітня 2025 року), відповідно до ст.89 КК України несудимий.

Потерпілий у заяві від 22 квітня 2025 року вказав, що шкода завдана йому у результаті вчинення правопорушення передбаченого ч.2 ст.345 КК України йому відшкодована ОСОБА_4 , у заяві від 30 квітня 2025 року зазначив, що претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має, не заперечує проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

У досудовій доповіді органу пробації щодо ОСОБА_4 зазначено, що у разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків відповідно до ч. З ст. 76 КК України:виконати заходи, передбачені пробаційною програмою; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

З урахуванням зазначеного суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч.2 ст.345 КК України у виді позбавлення волі.

Водночас, зважаючи на те, що метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засудженого, враховуючи, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, зокрема одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, вину визнав повністю та у вчиненому щиро розкаявся, шкоду потерпілому відшкодував, є військовослужбовцем, безпосередньо брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України в зонах бойових дій, під час судового розгляду зазначав, що бажає продовжити військову службу в Збройних Силах України, суд дійшов висновку що вказані обставини дають підстави для звільнення від відбування покарання обвинуваченого з випробуванням відповідно до ст.75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

На думку суду, таке покарання є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Згідно з ч.4 ст.76 КК України, нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

У постанові Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі №629/2739/18 зазначено, що ч.1 ст.69 КК України надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК України; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК України та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

У справі «Скоппола проти Італії» зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Суд не вбачає підстав для застосування у даному кримінальному провадженні ст.69 КК України, оскільки обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, суд не встановив, як того просила у судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 .

Ухвалою слідчого судді Кузнецовського міського суду Рівненської області від 01 квітня 2025 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, до 30 травня 2025 року, із забороною відлучатися з місця фактичного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , в період доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня, покладено на нього на строк до 30 травня 2025 року обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Оскільки суд дійшов до висновку про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку, суд вважає за необхідне запобіжний захід увигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_4 - скасувати.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Керуючись статтями 349, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Кузнецовського міського суду Рівненської області від 01 квітня 2025 року - скасувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Вараський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1