Справа № 489/5335/25
Провадження № 1-кс/489/1818/25
Інгульський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

08 липня 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Інгульського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , ознайомившись із клопотанням старшого слідчого-криміналіста Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_2 , погодженим із прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000005 від 30.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України, про арешт майна,

встановив:

Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні за фактом викрадення та привласнення військовослужбовцем іншого військового майна, вчиненого в умовах воєнного стану.

Так, ОСОБА_4 підозрюється в тому, що 24.01.2023 відкрито, шляхом вільного доступу до військового майна, а саме тепловізійного прицілу «ATN Thor-4» № 5BL9, відчинив двері службового автомобіля «Нива Chevrolet» №4852 та взяв тепловізійний приціл «ATN Thor-4» № 5BL9 із заднього сидіння, заволодів ним, привласнив його та після цього заховав у смітті неподалік і в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, а саме: передав у пакеті жовтого кольору ОСОБА_5 для подальшого транспортування до Одеської області. 29.01.2023 під час комісійного огляду посадовими особами військової частини НОМЕР_1 транспортного засобу «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , що прямував за межі дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 , тепловізійний приціл «ATN Thor-4» № 5BL9 виявлений у пакеті жовтого кольору в особистих речах ОСОБА_5 , які вона добровільно надала посадовим особам військової частини для огляду.

08.07.2025 до слідчого судді надійшло клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про арешт належного ОСОБА_4 нерухомого майна.

Дослідивши клопотання та додані матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Подане на розгляд слідчого судді клопотання про арешт майна складено з порушенням вимог ст. 171 КПК України.

Так, по тексту клопотання зазначено різну мету арешту, а саме: для спеціальної конфіскації; забезпечення збереження речей та документів, що мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Водночас, для спеціальної конфіскації не наведено обґрунтування необхідності арешту вказаного у клопотанні нерухомого майна та відповідності його приписам ст. 96-1 та 96-2 КК України.

Не наведено обґрунтування та відповідних доказів того, що нерухоме майно, яке сторона обвинувачення просить арештувати, має ознаки речових доказів у вказаному кримінальному провадженні.

З клопотання вбачається, що викрадене військове майно було вилучене та не вийшло з фактичного володіння військової частини НОМЕР_1 , тобто не обґрунтовано завдання шкоди, яка підлягає відшкодуванню шляхом подачі цивільного позову. Доказів подання цивільного позову військовою частиною також не надано.

Наведене вище свідчить про те, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 КПК України.

У відповідності до ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Наведене є підставою для повернення клопотання для усунення виявлених недоліків.

Керуючись статтями 170-172, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання старшого слідчого-криміналіста Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000005 від 30.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України, про арешт майна - повернути та встановити строк у сімдесят дві години для усунення виявлених недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1