Номер провадження: 11-кп/813/1629/25
Справа № 504/60/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

14.07.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_9 про повторне дослідження доказів під час розгляду її апеляційної скарги на вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 10.03.2025 року в кримінальному провадженні №0000198 від 12.09.2023 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Одесі, громадянина України, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання на території м. Одеси та Одеської області, раніше не судимого,

засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,

встановив:

Оскарженим вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та йому призначене покарання у виді 1 (одного) року 7 (семи) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України обвинуваченому ОСОБА_8 зараховано в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення, з моменту фактичного затримання - з 12.10.2023 року, по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Вироком суду вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість вироку, просить його скасувати, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років 5 (п`яти) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор вказує, щовирок підлягає скасуванню, у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Прокурор зазначає, що суд першої інстанції безпідставно перекваліфікував дії ОСОБА_8 з ч.2 ст.307 КК України на ч.2 ст.309 КК України, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та дослідженим в ході судового розгляду доказам.

Крім того, в апеляційній скарзі прокурор просить дослідити письмові докази в кримінальному проваджені, які були предметом дослідження в місцевому суді, а саме: протоколи негласних слідчих та розшукових; протокол отримання добровільно наданого предмету від 12.10.2023 року; протокол огляду місця події за адресою: Одеська обл., Одеський р-н, с. Корсунці, ділянка місцевості з координатами: 46,5964173, 30,7813797 від 12.10.2023 року із додатком; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину - ОСОБА_8 від 12.10.2023 року із додатком; висновок експерта №СЕ-19/116-23/18338-НЗПРАП; ухвалу Одеського апеляційного суду від 19.09.2023 року; протокол про дослідження інформації, отриманої при застосуванні технічних засобів - візуального спостереження за особою від 21.11.2023 року із додатком; протокол про дослідження інформації, отриманої при застосуванні технічних засобів - аудіо-відеоконтроль особи від 21.11.2023 року із додатком; постанову про проведення контролю за вчиненням злочину від 02.10.2023 року, а також протокол про проведення НСРД - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав клопотання про повторне дослідження письмових доказів, згідно переліку в апеляційній скарзі прокурора місцевої прокуратури.

Заслухавши доводи прокурора; думку обвинуваченого та захисника, які заперечували проти задоволення клопотання прокурора про повторне дослідження доказів; вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи клопотання; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частинами 1, 2 статті 22 КПК України (далі - КПК) передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 6 ст. 22 КПК, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

За змістом цієї норми процесуального закону учасник судового провадження має право не лише формально заявити клопотання про повторне дослідження обставин або доказів, а й повинен зазначити, які конкретно обставини (докази) потрібно дослідити, та обґрунтувати, чому вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями чи взагалі не досліджені.

Апеляційний суд звертає увагу, що розгляд у суді апеляційної інстанції не повинен дублювати дослідження доказів, яке проводилося у суді першої інстанції, оскільки це суперечить основним засадам кримінального процесуального законодавства України.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 10.02.2021 року в справі №127/14811/17.

У постанові від 21.12.2022 року (справа №759/5737/17) Верховний Суд також зазначив, що на відміну від суду першої інстанції, апеляційний суд здійснює перегляд вироку суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а тому повноваження суду апеляційної інстанції стосовно дослідження доказів визначаються переглядом кримінального провадження в межах вимог апеляційної скарги з урахуванням наявності або відсутності обґрунтованого клопотання сторони кримінального провадження щодо повторного дослідження доказів.

Отже, відсутність обґрунтованого клопотання сторони кримінального провадження про дослідження доказів, за умови того, що в оскарженому вироку суд дав оцінку всім доказам, на неправильну оцінку яких посилається сторона на стадії апеляційного оскарження вироку, не зумовлює обов`язку апеляційного суду повторно досліджувати обставини, встановлені під час кримінального провадження, та не створює передумов для використання апеляційним судом свого права дослідити нові докази за наявності підстав, регламентованих положеннями ч. 3 ст. 404 КПК.

Тому за відсутності мотивованого клопотання про повторне дослідження доказів, яке обов`язково має відповідати положенню ч. 3 ст. 404 КПК, апеляційний суд не повинен досліджувати ці докази, оскільки протилежне, без дотримання принципів, закріплених у приписах зазначеної норми процесуального закону, може перетворити апеляційний перегляд судового рішення в повторний розгляд кримінального провадження по суті, що фактично нівелює принцип інстанційності судочинства.

Таким чином, норми ч.3 ст.404 КПК зобов`язують суд апеляційної інстанції провести повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, лише коли суд першої інстанції дослідив ці обставини неповно або з порушенням. Сама по собі незгода учасників кримінального провадження з висновками, зробленими на підставі досліджених доказів, не може бути безумовною підставою для повторного дослідження тих самих доказів, апеляційним судом за відсутності обставин, передбачених ч. 3 ст. 404 КПК.

При цьому, судом апеляційної інстанції також враховується правова позиція Верховного Суду у складі Третьої судової палати Касаційного кримінального суду по справі №712/2341/15-к, у відповідності до якої, повторне дослідження доказів є правом, а не обов`язком суду. Відмова в задоволенні клопотання, щодо повторного дослідження доказів свідчить не про порушення кримінального процесуального закону та неповноту досліджень доказів, а про відсутність аргументованих доводів щодо необхідності цих дій.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження та оскарженого вироку, судом першої інстанції був допитаний обвинувачений, свідки щодо обставин відомих їм подій кримінального правопорушення, а також досліджені письмові докази в кримінальному провадженні.

Колегія суддів звертає увагу, що в апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду прокурор не надав раціонального пояснення стосовно існування передбачених процесуальних законом підстав для повторного дослідження доказів судом апеляційної інстанції, з урахуванням приписів ч.3 ст.404 КПК.

Зокрема сторона обвинувачення, ані в апеляційній скарзі, ані під час апеляційного розгляду не заперечувала правильність та повноту викладених у вироку письмових доказів, які були предметом дослідження в суді першої інстанції.

Вказані обставини, з урахуванням приписів ч.3 ст.404 КПК, дають можливість апеляційному суду надати оцінку доводам прокурора стосовно неправильної оцінки викладених у вироку суду письмових доказів, без їх повторного дослідження, оскільки сторона обвинувачення не заперечує правильності викладення місцевим судом у вироку їх змісту та суті, що не позбавляє колегію суддів можливості надати оцінку цим доказам. Також колегія суддів враховує позицію сторони обвинувачення стосовно відсутності підстав для повторного допиту свідків в даному кримінальному провадженні, оскільки показання обвинуваченого та свідків викладені у вироку в повному обсязі та без спотворення їх змісту.

Таким чином, наведені обставини, а саме фактична відсутність належного мотивування заявленого клопотання про повторне дослідження письмових доказів на стадії апеляційного розгляду, свідчить про його необґрунтованість.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_9 про повторне дослідження доказів на стадії апеляційного розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4