ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2025 м.Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Солом`янського районного суду міста Києва за адресою м. Київ, вул. Максима Кривоноса, 25 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000718 від 14.03.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Боярка Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення проти власності в умовах воєнного стану за наступних обставин:

14.03.2024 приблизно о 20 годині 35 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік будинку №4-В, який розташований за адресою: м. Київ, пров. Садовий, помітив раніше незнайомого йому хлопця, яким виявися малолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та який в цей час пішки рухався по проїжджій частині вищевказаної вулиці, тримаючи в руках свій мобільний телефон виробника «Apple» моделі «iPhone 14», чорного кольору, IМЕI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з сім-карткою оператору мобільного зв?язку «Київстар» з номером НОМЕР_3 .

У цей час, у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння майном малолітнього ОСОБА_6 , а саме вищевказаним телефоном.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, переслідуючи мету власного збагачення, достовірно знаючи, що у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на території України введено воєнний стан (Указ Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», строк дії якого востаннє продовжено Указом Президента України від 05.02.2024 №49/2024, з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб), діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення майнових збитків ОСОБА_6 та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 підійшов до малолітнього ОСОБА_6 , 2012 р.н., та своєю правою рукою схопив останнього за шию ззаду, після чого, розвернувши потерпілого до себе обличчям, у грубій формі пред?явив йому вимогу передати телефон.

У свою чергу, малолітній ОСОБА_6 , оцінюючу виниклу небезпечну обстановку та побоюючись за своє здоров?я, виконав вимогу ОСОБА_4 і передав йому свій мобільний телефон.

Після чого, приблизно о 20 годині 40 хвилин ОСОБА_4 , утримуючи при собі вищевказаний мобільний телефон, почав відводити малолітнього ОСОБА_6 у бік вулиці Сергія Колоса, але, скориставшись нагодою, малолітній ОСОБА_6 втік у напряму свого будинку, а ОСОБА_4 зник з місця вчинення злочину.

За вказаних обставин, ОСОБА_4 , протиправно, відкрито, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров?я малолітнього ОСОБА_6 , заволодів його майном, чим спричинив майнову шкоду згідно висновку експерта №CE-19/111-24/17607-ТВ від 19.04.2024 на суму 20 300,00 гривень.

Зазначені дії обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд кваліфікує за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров?я потерпілого, вчинений в умовах воєнного стану.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні не визнав, суду пояснив, що на початку березня 2024 року він проходив комісію ВЛК, де почув про людей, які ставлять мітки та різних об`єктах, для сприяння країні агресору, та 14.03.2025 приблизно о 20 год. 00 хв., коли він проходив повз провулок Садовий у м. Києві, побачив попереду себе хлопчика, який тримав в руках мобільний телефон та час-від-часу зупинявся. Обвинувачений ОСОБА_4 подумав, що цей хлопчик ставить такі мітки, із використанням власного мобільного телефону, тому вирішив підійти до хлопчика, аби перевірити його мобільний телефон. Коли він підійшов до хлопчика, то попросив у останнього передати йому мобільний телефон, аби подзвонити, та перевірити телефон на наявність в ньому слідів встановлення міток. На прохання обвинуваченого хлопчик передав йому мобільний телефон, та поки обвинувачений ОСОБА_4 перевіряв вкладки у телефоні дитини, хлопчик зник. Обвинувачений суду пояснив, що після перевірки телефону дитини, мав намір повернути дитині мобільний телефон, та жодного умислу на заволодіння мобільним телефоном хлопчика обвинувачений не мав. Не пам`ятає, аби він застосовував відносно дитини насильство чи хапав хлопчика за шию, дитина сама віддала йому мобільний телефон. У подальшому, тримаючи при собі мобільний телефон хлопчика, обвинувачений рушив у бік магазину, та не встигнувши дійти до магазину, на нього накинувся батько даного хлопчика, вимагаючи повернути мобільний телефон. Далі - приїхала поліція та під час особистого обшуку в нього було вилучено мобільний телефон дитини. Обвинувачений суду пояснив, що коли він проходив повз провулок, то в провулку було темно, та поруч із обвинуваченим бігла його собака. Також, на запитання прокурора додатково пояснив, що приблизно о 19 год. 00 цього ж дня разом із товаришем вживав алкогольні напої, зокрема випив напій Revo. На запитання суду, обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив, що на дослідженому в судовому засіданні відеозаписі із камер зовнішнього відеоспостереження, встановленої на будинку, поруч із місцем події, зображено саме його та потерпілого ОСОБА_6 , а також належного обвинуваченому собаку. Також, на уточнююче запитання суду, обвинувачений повідомив, що під час огляду мобільного телефону дитини, будь-яких «міток» ним знайдено не було, однак телефон дитині він повернути не встиг, бо хлопчик втік. Тому, обвинувачений рушив до найближчого магазину, аби там лишити телефон.

У зв`язку із викладеними показаннями, обвинувачений ОСОБА_4 та захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просили суд перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч. 4 ст. 186 КК України на ч. 1 ст. 296 КК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 не мав наміру на протиправне відкрите заволодіння майном дитини із корисливих мотивів.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, вина останнього підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які суд визнав належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності достатніми для висновку про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, поза розумним сумнівом, а саме:

-Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, з якого вбачається, що 14.03.2024 до реєстру були внесені відомості про кримінальне правопорушення за № 0000718 за заявою ОСОБА_7 , який повідомив, що 14.03.2024 приблизно о 20 год. 55 хв. за адресою м. Київ, вул. Сергія Колоса, 111а, гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрито заволодів телефоном марки «Iphone14», який належить малолітньому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /т. 2 а. с. 1/;

-Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.03.2024, з якого слідує, що ОСОБА_7 звернувся до Солом`янського УП ГУНП у м. Києві та повідомив, що близько 20 год. 40 хв. за адресою м. Київ, вул. С. Колоса, 111-а у сина заявника ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 невідомий чоловік відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Iphone14». Заявник ОСОБА_7 попереджений про кримінальну відповідальність згідно зі ст. 383 КК України за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину /т. 2 а. с. 14/;

-Рапортом інспектора УПП ДПП від 14.03.2024 за № 10519, зі змісту якого слідує, що 14.03.2024 о 20 год. 56 хв. було отримано виклик «Грабіж» по вул. С. Колоса, 62, невідомий чоловік напав на сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ззаду придушив та вирвав телефон з рук дитини, втік у невідомому напрямку. Прибувши на місце виклику, в кафе ОСОБА_7 вказав на громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як на особу, яка напала на його сина, придушив та забрав мобільний телефон. На підставі ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію» була проведена поверхнева перевірка ОСОБА_4 , під час якої в правій кишені штанів було виявлено телефон чорного кольору марки Айфон, який впізнав заявник, на місце події було викликано СОГ. Зі змісту рапорту також слідує, що ОСОБА_4 повідомив, що позаду в штанах за поясом в нього знаходиться пістолет та потягнувся правою рукою за ним, внаслідок чого згідно ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію» відносно ОСОБА_4 було застосовано кайданки, та під час застосування кайданок вказаний громадянин чинив опір, та телефон, який знаходився в нього в штанах, випав на бруківку. ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України /т. 2 а. с. 15/;

-Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 14.03.2024, фото таблицею до нього та диском із відеозаписом процесу затримання ОСОБА_4 , відповідно до яких слідує, що о 21 год. 30 хв. 14.03.2024 ОСОБА_4 було затримано безпосередньо після вчинення злочину, у присутності двох понятих під час проведення обшуку у затриманого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Iphone14» чорного кольору в чорному чохлі, без явних ознак пошкоджень, та сумку чорного кольору з особистими речами та мобільним телефоном марки «LG» золотистого кольору, а також зв`язку ключів. Затримання ОСОБА_4 відбувалось у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , жодних зауважень у протоколі затримання стороною захисту зафіксовано не було. З дослідженого відеозапису затримання ОСОБА_4 вбачається, що на місці затримання присутні малолітній потерпілий ОСОБА_6 та батько дитини ОСОБА_7 , які безпосередньо вказують на ОСОБА_4 , як на особу, яка протиправно заволоділа мобільним телефоном дитини /т. 2 а. с. 14-23/;

-Протоколом огляду від 15.03.2024, згідно з яким слідчим проведено огляд мобільного телефону марки «Apple» моделі «iPhone 14», чорного кольору, IМЕI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з сім-карткою оператору мобільного зв?язку «Київстар» з номером НОМЕР_3 , при огляді був присутній свідок ОСОБА_7 , який повідомив, що вищевказаний мобільний телефон належить його малолітньому сину ОСОБА_6 , 2012 р.н. /т. 2 а. с. 46-51/;

-Постановою слідчого про визнання предметів речовими доказами від 14.03.2024, відповідно до якої мобільний телефон марки «Apple» моделі «iPhone 14», чорного кольору, IМЕI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з сім-карткою оператору мобільного зв?язку «Київстар» з номером НОМЕР_3 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні /т. 2 а. с. 24-15/;

-Висновком експерта від 19.04.2024 за № СЕ-19/111-24/17607-ТВ, відповідно до якого ринкова вартість наданого на дослідження мобільного телефону «Apple iPhone 14 128 Gb» в чохлі станом на момент вчинення кримінального правопорушення, а саме станом на 14.03.2024, становила 20 300 грн. /т. 2 а. с. 99-103/;

-Протоколом зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 14.03.2024, згідно з яким на підставі постанови слідчого від 14.03.2024 здійснено копіювання інформації в електронному вигляді, що записана на електронний носій CD-R диск, а саме відеозапису з камери відеоспостереження, розташованої за адресою м. Київ, провул. Садовий, 4-В за період часу 20:00 14.04.2024 по 21:00 14.03.2024, та постановою слідчого від 14.03.2024 про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису, зі змісту якої слідує, що під час огляду місця події виявлено камери відеоспостереження за адресою м. Київ, провул. Садовий, 4-В, які могли б фіксувати обставини вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку із чим слідчим постановлено здійснити зняття відеозапису /т. 2 а. с. 31-33/;

-Протоколом перегляду відеозапису від 15.03.2024 та диском до нього, відповідно до яких вбачається, що слідчий провів огляд DVD-R диску, на якому збережено відеозапис з камер відеоспостереження, розташованих по провул. Садовий, 4-В у м. Києві, та встановлено, що камера направлена на проїжджу частину біля приватних житлових будинків, на відео з`являється особа чоловічої статі - потерпілий ОСОБА_8 , одягнений в чорний одяг, на спині мається портфель, який прямує вздовж вулиці. Слідом за хлопчиком прискореною ходою прямує обвинувачений ОСОБА_4 , одягнений в темний одяг та взутий у білі кросівки, який підбігає до хлопчика та рукою бере останнього за шию. В подальшому, ОСОБА_4 починає забирати з рук у потерпілого мобільний телефон, та вони разом прямують вздовж вулиці. Далі відеозапис закінчується, відео триває 02:47 хвилин /т. 2 а. с. 34-37/;

-Постановою слідчого про визнання предметів речовими доказами та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 15.03.2024, відповідно до якої диск з наявним на ньому відеозаписом з камери відеоспостереження, які знаходяться за адресою м. Київ, провулок Садовий, 4-В, визнано речовим доказом /т. 2 а. с. 38/;

-Показаннями свідка ОСОБА_7 , який суду повідомив, що 14.03.2024 ввечері додому забіг його син ОСОБА_9 та повідомив, що до нього підійшов незнайомий чоловік, прижав його та забрав телефон. Син повідомив свідкові, що повертався додому та дивився в екран мобільного телефону, на дворі було темно, до нього підійшов чоловік із собакою, придушив його за шию, та забрав телефон, повідомивши синові, що перевірить, чи не сепаратист його син. Син повідомив свідкові, що даний чоловік насильно забрав в нього мобільний телефон, та дозволу на користування належним синові мобільним телефоном він даному чоловікові не надавав, телефон у дитини було забрано насильно. Після викрадення телефону, як повідомив йому син ОСОБА_9 , він разом із нападником йшли в одному напрямку. Свідок через свій мобільний телефон подивився локацію телефону сина та разом із сином побігли на пошуки нападника. Через 200 метрів він наздогнав чоловіка, на якого вказав його син, як на нападника, та запитав, де мобільний телефон дитини, намагався з`ясувати, навіщо обвинувачений забрав телефон у його сина. На що обвинувачений ОСОБА_4 у відповідь почав заперечувати обставини наявності у нього мобільного телефону. Після чого, свідок ОСОБА_7 зателефонував за номером мобільного телефону сина, та із кишені обвинуваченого було чути вхідний вібро-дзвінок, після чого свідок викликав поліцію. Свідок також повідомив суду, що коли він наздоганяв обвинуваченого, то останній рухався у протилежний бік від кафе, тікаючи по провулку. Свідок повідомив, що ситуація із вчиненням кримінального правопорушення була для його сина психотравмуючою, син тепер ввечері боїться сам виходити на вулицю (допит за 08.05.2025);

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.03.2024, згідно з яким у присутності двох понятих свідкові ОСОБА_7 було пред`явлено для впізнання чотири фотокартки, та свідок впізнав, серед осіб, зображених на одному із фото, ОСОБА_4 (фото №2), як особу, яка 14.03.2024 приблизно о 20 год. 35 хв. за адресою м. Київ, вул. С. Колоса, 111-а відкрито заволоділа мобільним телефоном марки «iPhone14», належним його малолітньому сину ОСОБА_6 /т. 2 а. с. 39-41/;

-Протоколом перегляду відеозапису від 15.03.2024 за участю свідка ОСОБА_7 , який під час перегляду відео файлу із камер відеоспостереження, якими охоплювалось місце вчинення кримінального правопорушення, впізнав свого сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за статурою, одягом, портфелем на спині /т. 2 а. с. 42-45/;

-Заявою ОСОБА_6 , в інтересах якого на стадії досудового розслідування у якості законного представника діяла його мати ОСОБА_11 , від 14.03.2024 про залучення до провадження як потерпілого, зі змісту якої слідує, що 14.03.2024 приблизно о 20 год. 55 хв. за адресою м. Київ, вул. Сергія Колоса, 111-а, гр. ОСОБА_4 відкрито заволодів телефоном марки «iPhone 14», який належить ОСОБА_6 , 2012 р.н. /т. 2 а. с. 62/;

-Постановою слідчого від 15.03.2024 про визнання особи потерпілою, відповідно до якої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано потерпілим у кримінальному провадженні /т. 2 а. с. 63/;

-Показаннями малолітнього потерпілого ОСОБА_6 , наданими суду, у присутності психолога та законного представника, допит дитини проводився в режимі відеоконференції між залами судових засідань у приміщенні Солом`янського районного суду міста Києва, де в окремому залі перебував обвинувачений ОСОБА_4 , аби уникнути додаткової травматизації дитини. Потерпілий ОСОБА_6 під час свого допиту суду повідомив, що у березні 2024 року у вечірній час він самостійно повертався додому після гуртка та йшов по вулиці, тримаючи у руці мобільний телефон, на якому дивився відео. У цей час він відчув, що його наздоганяє раніше не відомий йому чоловік із собакою, який обізвавши дитину сепаратистом, придушив його позаду за шию, та забрав мобільний телефон, який хлопчик тримав у руці. Потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що дозволу на використання належного йому мобільного телефону він даному чоловіку не надавав, телефон було забрано проти волі дитини, уточнив, що побоюючись за своє життя та здоров`я, на вимогу даного чоловіка він проти своєї волі передав йому свій мобільний телефон. Потерпілий повідомив, що належний йому мобільний телефон був моделі «iPhone 14» чорного кольору із двома камерами в чохлі чорного кольору. У подальшому, повернувшись додому, він повідомив своєму батькові про викрадення мобільного телефону, та батько по геолокації знайшов розташування телефону, наздогнав нападника та затримав останнього, на місце події викликали поліцію. Потерпілий повідомив, що той чоловік, якого затримав його батько, та нападник - одна і та сама людина, яку потерпілий у подальшому упізнав за фото (допит за 04.06.2025). Зазначені показання потерпілого узгоджуються із наданими ним під час досудового розслідування показаннями під час допиту малолітнього потерпілого, який було зафіксовано у протоколі від 15.03.2024 та на відеозаписі із «Зеленої кімнати» /т. 2 а. с. 69-73/;

-Відповідно до Висновку спеціаліста за результатами проведення допиту ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підготованому психологом ОСОБА_12 , під час допиту малолітнього потерпілого спостерігалась підвищена тривожність, страх перед майбутнім, сумніви у здатності захистити себе, коли батька не буде, що може бути результатом пережитого стресу, психотравмуючого впливу на нього зі сторони незнайомої особи, яка напала на нього та душила «це було вчора, я повертався зі школи, десь о 08:30, тобто о 20:30 і раптово на мене ззаду напав чоловік і почав душити, схватив за шию, потім придавив, я злякався… він мені казав, що я відправляю якісь фішки, чому це роблю і забрав телефон» /т. 2 а. с. 79/;

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.03.2024, зі змісту якого слідує, що малолітньому ОСОБА_6 було пред`явлено для впізнання чотири фотокартки, на одній із яких останній впізнав ОСОБА_4 (фото № 2), як особу, яка 14.03.2024 приблизно о 20 год. 30 хв. за адресою м. Київ, вул. С. Колоса, 111-а вирвала із його рук мобільний телефон марки «iPhone 14», який належить потерпілому /т. 2 а. с. 74-76/;

-Відповіддю заступника начальника Управління інформаційно-аналітичної підтримки від 11.04.2024, на запит слідчого, відповідно до якої 14.03.2024 на службу «102» ГУ НП у м. Києві надійшло звернення з номеру телефону НОМЕР_4 /т. 2 а. с. 86/;

-Протоколом огляду предмету, а саме оптичного CD-диску із аудіо записом від 15.05.2024, та диском, аудіо запис з якого досліджено під час судового розгляду, відповідно до яких слідчим проведено огляд оптичного диску CD-R диску білого кольору, при відкритті якого чути, як відбувається діалог між заявником ОСОБА_7 , який повідомив диспетчера лінії «102», що п`яний хлопець придушив його дитину та забрав телефон, та він його тримає за адресою м. Київ, вул. С. Колоса, 2 /т. 2 а. с. 87-89/;

-Відеозаписами із нагрудних камер відеоспостереження інспекторів патрульної поліції екіпажу «Рубін-0904» УПП у м. Києві ДПП, що під час несення служби із забезпечення охорони громадського порядку в Солом`янському районі міста Києва, 14.03.2024 обслуговували виклик «Грабіж» за адресою м. Київ, вул. Сергія Колоса, 62, зафіксованими на DVD-диску, наданими на запит слідчого заступником начальника Управління - начальником відділу моніторингу та аналітичного забезпечення від 20.03.2024, оглянутими судом під час судового розгляду, на яких зафіксовані обставини затримання ОСОБА_4 та вилучення у останнього під час його особистого обшуку мобільного телефону марки «iPhone 14», належного малолітньому ОСОБА_6 , 2012 р.н. На відеозаписі вбачається, що на місці затримання ОСОБА_4 присутні потерпілий ОСОБА_6 та його батько ОСОБА_7 , батько малолітнього хлопчика повідомляє працівникам поліції, що ОСОБА_4 придушив його сина за шию та із рук останнього забрав мобільний телефон, про що йому повідомив його син, який забіг додому. У свою чергу ОСОБА_4 повідомляє, що зустрів хлопця та попросив у нього мобільний телефон, заперечує обставини вчинення грабежу відносно дитини, та застосування відносно дитини насильства. На прохання інспектора поліції видати телефон, ОСОБА_4 повідомляє, що в нього за поясом є пістолет, та тягнеться до нього, після чого інспектор поліції застосовує відносно останнього кайданки, та ОСОБА_4 повідомляє про відсутність у нього пістолету. Із кишені штанів, на яку вказував ОСОБА_4 , випав мобільний телефон, належний потерпілому, який поліцейський підняв та поклав на стіл /т. 2 а. с. 91-92/;

-Постановою слідчого про визнання предметів речовими доказами та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 08.04.2024, згідно із якою диск з наявним на ньому відеозаписом з проведення затримання ОСОБА_4 визнано речовим доказом /т. 2 а. с. 93/;

-Висновком судово-психіатричного експерта № 548 від 14.05.2024, відповідно до якого ОСОБА_4 у період часу, відповідний інкримінованому правопорушенню, ознак будь-якого психічного розладу не виявляв, за психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; На даний час ОСОБА_4 ознак будь-якого психічного розладу не виявляє, за психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними, ознак будь-яких психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання психоактивних речовин не виявляє, за психічним станом надання психіатричної допомоги не потребує /т. 2 а. с. 114-121/;

Таким чином, із врахуванням зазначених вище доказів, безпосередньо досліджених судом під час судового розгляду, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний вищезазначений доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність вказаних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому в умовах воєнного стану.

Суд відхиляє доводи сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_4 стосовно того, що обвинувачений не мав наміру грабувати малолітнього ОСОБА_6 , та не вчиняв відносно дитини кримінального правопорушення, інкримінованого йому органами досудового розслідування, оскільки вказана позиція сторони захисту спростовується сукупністю доказів, безпосередньо досліджених судом під час судового розгляду кримінального провадження, а саме:

показаннями малолітнього потерпілого ОСОБА_6 , 2012 р.н., який повідомив, що із застосуванням насильства, придушивши його позаду за шию, обвинувачений ОСОБА_4 без дозволу дитини забрав у останнього мобільний телефон, який хлопчик тримав у руці, тим самим відкрито викрав майно, належне малолітньому ОСОБА_6 , отримавши можливість розпорядитись ним на власний розсуд;

показаннями допитаного свідка ОСОБА_7 , який суду повідомив, що його син ОСОБА_6 , повернувшись додому, повідомив батькові, що невідомий чоловік, придушивши дитину за шию, викрав мобільний телефон сина. Свідок повідомив суду, що навіть затримавши обвинуваченого ОСОБА_4 , останній відмовився визнавати обставини знаходження у нього викраденого мобільного телефону, у зв`язку із чим свідкові довелось телефонувати на номер телефону сина, та з кишені штанів, в якій був одягнений обвинувачений ОСОБА_4 , пролунав вібро-дзвінок мобільного телефону сина свідка, після чого свідок затримав нападника, викликав поліцію та чекав на її приїзд;

протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.03.2024, та від 15.03.2024, відповідно до яких, як потерпілий ОСОБА_6 , так і свідок ОСОБА_7 впізнали на фотокартках обвинуваченого ОСОБА_4 , як особу, яка із застосуванням насильства відкрито викрала мобільний телефон малолітнього ОСОБА_6 ;

відеозаписом із камер зовнішнього відеоспостереження, на якому вбачається, як до малолітнього ОСОБА_6 , який проходить повз провулок у темну пору доби підбіг обвинувачений ОСОБА_4 , одягнений в темний одяг та взутий у білі кросівки, та рукою взяв дитину за шию, після чого забрав з рук у потерпілого мобільний телефон.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним.

При цьому, надаючи оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_4 , який пояснив, що забрав у дитини мобільний телефон, оскільки запідозрив хлопчика у проставленні «міток», суд звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_4 на запитання суду не зміг пояснити, яким чином, на його думку, дитина проставляла ці мітки, чому він, якщо запідозрив дитину у вчиненні протиправних дій, не викликав на місце події поліцію, натомість - протиправно проти волі малолітнього потерпілого відкрито заволодів належним потерпілому мобільним телефоном. Крім того, як повідомив суду у подальшому обвинувачений ОСОБА_4 , будь-яких міток у мобільному телефоні дитини ним знайдено не було, проте мобільний телефон обвинувачений дитині не повернув. Натомість - обвинуваченого ОСОБА_4 було затримано батьком дитини - свідком по справі ОСОБА_7 у напрямку, протилежному від місця розташування магазину, куди, за словами обвинуваченого, він направлявся. Як повідомив суду допитаний свідок ОСОБА_7 , обвинувачений тікав від нього, рухаючись у протилежному від магазину напрямку, та після затримання заперечував обставини наявності в нього мобільного телефону дитини.

Всі зазначені вище обставини у своїй сукупності свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_4 діяв з корисливим мотивом, спрямованим на викрадення майна малолітнього потерпілого.

Крім того, за змістом ч. 1 ст. 216 КПК України саме слідчі органів Національної поліції здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, крім тих, які віднесені до підслідності інших органів досудового розслідування.

Однак, обвинувачений по справі ОСОБА_4 не являється ні слідчим, ні іншою особою, уповноваженою на здійснення досудового розслідування кримінальних правопорушень, а тому не мав законного права переслідувати дитину та забирати у неї мобільний телефон.

Згідно із ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Крім того, відповідно до приписів ст. 207 КПК України ніхто не може бути затриманий без ухвали слідчого судді, суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Особливості затримання окремої категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу.

Кожен має право затримати без ухвали слідчого судді, суду будь-яку особу, крім осіб, зазначених у статтях 482 і 482-2 цього Кодексу:

1) при вчиненні або замаху на вчинення кримінального правопорушення;

2) безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення чи під час безперервного переслідування особи, яка підозрюється у його вчиненні.

Кожен, хто не є уповноваженою службовою особою (особою, якій законом надано право здійснювати затримання) і затримав відповідну особу в порядку, передбаченому частиною другою цієї статті, зобов`язаний негайно доставити її до уповноваженої службової особи або негайно повідомити уповноважену службову особу про затримання та місцезнаходження особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення.

Таким чином, в діях обвинуваченого ОСОБА_4 судом встановлено наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення за ч. 4 ст. 186 КК України знайшло своє підтвердження під час судового розгляду кримінального провадження по суті.

У зв`язку із викладеним, суд відкидає позицію сторони захисту стосовно необхідності кваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 296 КК України, як хуліганство.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується наступним:

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, яке відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України належить до тяжких злочинів; обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, кримінальне правопорушення вчинене ним вперше; не одружений; не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей; офіційно не працевлаштований; на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; позитивно характеризується за місцем проживання.

Крім того, суд враховує негативні наслідки для малолітнього потерпілого, які настали для дитини внаслідок вчиненого відносно нього кримінального правопорушення, а саме, як зазначалось у висновку спеціаліста, негативний вплив на дитину події, де він був потерпілим, залишила відбиток у відчутті загрози та потреби контролювати свої дії, щоб не втрачати пильність, щоб на нього знову не напали ззаду й не робили боляче; негативний вплив полія мала на загальний фізіологічний й емоційний фон дитини, а саме: залишила відбиток у відчутті страху, панічних нападів при згадуванні свого стану безпорадності, коли невідома особа напала на нього й душила /т. 2 а. с. 79/.

Обставини, які згідно ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлені.

Обставиною, яка згідно із п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає: вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

При цьому, суд зазначає, що оскільки встановлена під час судового розгляду обставина перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння під час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, не зазначена в обвинувальному акті у якості обставини, яка відповідно до ст. 67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченого, суд не може самостійно, вийшовши за межі пред`явленого особі обвинувачення, погіршити становище обвинуваченого, та за власною ініціативою віднести встановлену судом обставину до тих, які обтяжують покарання обвинуваченого.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, конкретних обставин справи, а також особи обвинуваченого ОСОБА_4 , наявністю обставини, яка обтяжує покарання обвинуваченого, та відсутністю обставин, які його пом`якшують, відсутність щирого каяття з боку обвинуваченого та щирого жалю з приводу події кримінального правопорушення, до якої причетний обвинувачений, психотравмуючі наслідки вчиненого кримінального правопорушення відносно дитини, суд доходить до висновку про неможливість досягнення мети покарання та виправлення засудженого без призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років.

Призначаючи вказаний вид та строк покарання, визначений санкцією ч. 4 ст. 186 КК України, суд керується вимогами ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

З урахуванням зазначених обставин, на переконання суду, мета покарання буде досягнута через призначення обвинуваченому саме такої міри покарання.

Строк відбування покарання обвинуваченому рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 21 год. 30 хв. 14.03.2024.

Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Арешт на речові докази, накладений у даному кримінальному провадженні, підлягає скасуванню в силу вимог ч. 4 ст. 174 КПК України, оскільки у подальшому застосуванні даного заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком суду законної сили.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні становлять 1514, 56 грн. за проведення товарознавчої експертизи, які відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлено не було, кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_6 завдано матеріальної шкоди в розмірі 20 300 грн., яка повністю відшкодована шляхом повернення майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 128, 129, 174, 337, 349, 368, 369, 370, 373, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відраховувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 21 год. 30 хв. 14.03.2024.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком суду законної сили залишити без змін, - у виді тримання під вартою.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 22.03.2024 по справі № 760/6404/24, на майно, вилучене під час проведення затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, а саме з :

- мобільного телефону марки «Apple» моделі «Iphone 14», чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім-карткою оператору стільникового зв`язку «Київстар» з номером НОМЕР_3 , який вилучено до спец. пакету НПУ CRI1274844, належний потерпілому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- сумки чорного кольору з особистими речами та мобільним телефоном марки «LG», золотистого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_5 , які було вилучено та поміщено до спец. пакету НПУ WAR1869409, зв`язку ключів, яку поміщено до спец. пакету НПУ CRI1274837, належні ОСОБА_4 .

Вирішити долю речових доказів:

- мобільний телефон марки «Apple» моделі «Iphone 14», чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім-карткою оператору стільникового зв`язку «Київстар» з номером НОМЕР_3 , переданий на відповідальне зберігання потерпілому, - залишити у власності потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

-сумку чорного кольору з особистими речами та мобільним телефоном марки «LG», золотистого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_5 , які було вилучено та поміщено до спец. пакету НПУ WAR1869409, зв`язку ключів, яку поміщено до спец. пакету НПУ CRI1274837, - повернути засудженому ОСОБА_4 ;

-диск з наявним на ньому відеозаписом з камери відеоспостереження, які знаходяться за адресою м. Київ, провулок Садовий, 4-В, - зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0000718 від 14.03.2024 протягом усього часу його зберігання;

-диск з наявним на ньому відеозаписом з проведення затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, - зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0000718 від 14.03.2024 протягом усього часу його зберігання.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Держави процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судової експертизи у сумі 1514, 56 грн.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Солом`янський районний суд міста Києва протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії вироку.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1