Справа № 127/9925/25
Провадження № 1-кп/127/347/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14.03.2025 року за № 0000064, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця міста Вінниця, Вінницької області, зареєстрованогота проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання без мети збуту особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», 14.03.2025 близько 15 години 00 хвилин, перебуваючи неподалік будинку № 164 по вулиці Київській, в м. Вінниці, більш точного місця не встановлено, на землі знайшов поліетиленовий пакет з вмістом особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, який помістив у нагрудну сумку у кишеню та продовжив свій рух, чим незаконно придбав її та зберігав при собі без мети збуту.

В подальшому, 14.03.2025 близько 15 години 11 хвилин, ОСОБА_4 , продовжуючи свій протиправний умисел, направлений на незаконне зберігання особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено без мети збуту, рухаючись поблизу будинку № 164 по вулиці Київській в м. Вінниці, був помічений та зупинений працівниками сектору кримінальної поліції відділу поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області та усвідомлюючи, що його дії спрямовані на незаконне зберігання особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено можуть бути викриті, на запитання вищевказаних працівників поліції про наявність заборонених речовин, повідомив, що у нього при собі наявна особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP, яка знаходиться при ньому в поліетиленовому пакеті в кишені сумки, одягненої через плече.

Після цього, 14.03.2025 в період часу з 16 години 14 хвилин до 16 години 19 хвилин, в ході проведення огляду місця події, у присутності двох понятих, ОСОБА_4 , добровільно видав із кишені сумки, одягненої через плече, поліетиленовий пакет із вмістом кристалоподібної речовини.

Згідно висновку експерта надана на експертизу речовина, містить психотропну речовину - PVP. PVP відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено. В досліджуваній речовині, масою 0,4478 г, маса PVP становить 0,3556 г.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані за частиною 1 статті 309 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заявив клопотання про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 та звільнення останнього від кримінальної відповідальності, оскільки ОСОБА_4 добровільно пройшов курс лікування, маючи на меті вилікуватись від наркоманії, а не ухилятись в такий спосіб від кримінальної відповідальності, знаходився на стаціонарному лікуванні, долучивши до матеріалів кримінального провадження відповідну довідку із Вінницького обласного наркологічного диспансеру «Соціотерапія» від 24.04.2025 року.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, суду пояснив, що він дійсно вчинив дане правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, однак на даний час став на шлях виправлення та пройшов курс лікування з метою позбутися залежності. Просив суд задовольнити клопотання захисника та звільнити його від кримінальної відповідальності.

Допитаний в судовому засіданні лікар ОСОБА_6 суду повідомив, що дійсно ОСОБА_4 звернувся до лікаря самостійно щоб пройти курс лікування, оскільки останній мав залежність від вживання наркотиків (початкова стадія наркоманії). ОСОБА_4 з 15.04.2025 по 24.04.2025 року перебував на стаціонарному лікуванні, зауважень не було, курс пройшов в повному обсязі. Лікування ОСОБА_4 дало позитивний результат, виписався в задовільному стані та на даний час лікування не потребує. Також, лікар зазначив, що діагноз наркоманія і розлади психіки та поведінки є тотожними поняттями, однак за різними класифікаціями. Так, поняття наркоманія було зазначено в попередній редакції класифікацій хвороб, а згідно нової статистичної класифікації хвороб і проблем пов`язаних зі здоров`ям 10-го перегляду (МКХ-10) має назву розлади психіки та поведінки.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України.

Заслухавши заявлене стороною захисту клопотання, думки учасників судового провадження з приводу зазначеного клопотання та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з ч. 1 ст. 44 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 4 ст. 309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», наркоманія - психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною. Особа, хвора на наркоманію, - особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до цього Закону, встановлено діагноз «наркоманія».

Залежність від психоактивних речовин (наркотиків) - це хронічне захворювання, що проявляється в непереборному бажанні вживати наркотичні речовини, незважаючи на негативні соціально-медичні наслідки.

Міжнародна статистична класифікація хвороб і проблем пов`язаних зі здоров`ям 10-го перегляду (МКХ-10) прийнята 43-ю Всесвітньою асамблеєю охорони здоров`я 1.01.1993 і є основним нормативним документом при вивченні стану здоров`я населення в країнах членах всесвітньої організації охорони здоров`я, введена для застосування наказом МОЗ України від 08.10.1998 №297. Періодично переглядається під керівництвом ВООЗ. Складається з 21-го розділу, кожен з яких містить підрозділи з кодами хвороб і станів. Клас V, починаючи з коду F00 по F99 включно, включає «Розлади психіки та поведінки». З F10 по F19 включає «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин». Таким чином, МКХ-10 не передбачає встановлення такого діагнозу як «наркоманія».

На підставі частини 4 статті 309 КК України за дії, передбачені частиною 1 цієї статті, звільняється від кримінальної відповідальності винна особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії. Вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

За змістом норм, передбачених ч. 4 ст. 307 та ч. 4 ст. 309 КК України, особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності незалежно від того, коли вона вчинила дії, які дають для цього підстави.

Добровільним у контексті ч. 4 ст. 309 КК України слід вважати таке звернення особи до лікувального закладу, яке здійснюється за її особистою згодою або згодою законного представника, що мало місце до моменту виходу суду першої інстанції до нарадчої кімнати для ухвалення рішення у кримінальному провадженні. На переконання суду, для застосування цієї норми попередній факт перебування особи на обліку осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини, не є визначальним, оскільки відповідний діагноз в такої особи може бути встановлено вперше.

Крім того, норма ч. 4 ст. 309 КК України за своїм характером є заохочувальною. Законодавець, формулюючи умови для звільнення від кримінальної відповідальності за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту, ставив ціль вилікувати особу від залежності від таких наркотичних чи психотропних речовин. Тому, звернення особи до лікувального закладу навіть під час судового розгляду досягає тих цілей, для яких конструювалася ця норма.

Покарання залежної від наркотичних чи психотропних речовин особи, незалежно від того, звернулася вона для такого лікування вперше чи вже проходила курс лікування, перебувала на відповідному обліку до внесення відомостей до ЄРДР у цьому провадженні чи ні, не повинно бути пріоритетним та превалювати над ціллю вилікувати особу.

Крім того, законодавець не обмежив застосування ч. 4 ст. 309 КК України фактом перебування до вчинення цього кримінального правопорушення на обліку осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини.

Причини, які були визначальними для прийняття рішення про звернення до лікувального закладу з метою пройти лікування від наркотичної залежності, можуть бути різними. Однак визначальним є добровільне прийняття рішення особою, яка має таку залежність щодо необхідності такого лікування. При цьому, причини, які передували зверненню особи до лікувального закладу для проходження такого лікування, не повинні перекреслювати сам факт такого звернення та ставити під сумнів добровільність як таку.

Законодавець визначає поняття та підстави примусового лікування осіб, хворих на наркоманію (ст. 16 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними»). Будь-яке інше звернення для лікування від наркоманії є добровільним. Суд не може встановлювати додаткові умови для констатації факту добровільності.

Для прийняття об`єктивного рішення з приводу можливості задоволення заявленого стороною захисту клопотання, судом також досліджено характеризуючі матеріали на обвинуваченого ОСОБА_4 ..

Згідно вимоги про судимість ОСОБА_4 , раніше судимий, востаннє 07.02.2023 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 309 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки.

Згідно характеристики за місцем проживання виданої головою правління ОСББ «Сімейний затишок 15» ОСОБА_7 , вбачається, що зі слів мешканців будинку, за громадянином ОСОБА_4 неправомірні дії помічені не були. Гучних компаній та невідомих осіб до будинку не приводить.

Згідно довідки КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР», вих. № 29/2781 від 21.03.2025 року, вбачається, що ОСОБА_4 , за даними архіву лікарні, картотеки поліклінічного відділення з денним стаціонаром та стат. відділу станом на 20.03.2025 року на лікуванні не перебував та за медичною психіатричною, неврологічною та нейрохірургічною допомогою не звертався.

Згідно довідки КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР», вих. № 1464 від 17.03.2025 року, вбачається, що ОСОБА_4 , під диспансерним спостереженням та на стаціонарному лікуванні не перебуває, за медичною допомогою не звертався.

Згідно довідки КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР», вих. № 143 від 17.03.2025 року, вбачається, що згідно висновку медичного огляду ОСОБА_4 , 14.03.2025 року о 16 год 55 хв, перебував у стані алкогольного сп`яніння легкого ступеню.

Згідно довідки Вінницького обласного наркологічного диспансеру «Соціотерапія» від 24.04.2025 року № 108, історії хвороби № 681, вбачається, що ОСОБА_4 знаходився на добровільному стаціонарному лікуванні з 15.04.2025 по 24.04.2025 з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання ПАР з шкідливими наслідками. Пацієнт виписаний з відділення після завершення лікування.

Сукупність досліджених доказів у справі свідчить, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, яке кваліфіковане як незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Розглянувши заявлене стороною захисту клопотання, врахувавши думки учасників кримінального провадження, показання свідка ОСОБА_6 , який був лікуючим лікарем ОСОБА_4 та в судовому засіданні підтвердив, що ОСОБА_4 дійсно мав наркотичну залежність внаслідок вживання психоактивної речовини (PVP), але добровільно пройшов курс лікування від неї, а також враховуючи, позитивну характеристику за місцем проживання,а також те, що він добровільно звернувся до медичного закладу для лікування від наркоманії, в чому суд не має сумніву, суд приходить до переконання, що клопотання сторони захисту слід задовольнити та звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, закривши кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду про застосування норми права, викладеної в постанові від 17.06.2020 (справа № 598/1781/17), згідно з яким: КПК України не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

У відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_4 слід стягнути судові витрати у справі, які згідно із довідкою про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні до висновку експерта: № CE-19/102-25/6056-НЗПРАП від 24.03.2025 становлять 3183,60 грн.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до положень статті 100 КПК України.

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 4 ст. 309 КК України.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.03.2025 за № 0000064, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із звільненням ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні в сумі 3183 (три тисячі сто вісімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.03.2025 року (№ 127/8392/25) скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: поліетиленовий пакет з вмістом кристалоподібної речовини, яку було поміщено до спеціального пакету України МВС Експертна служба № 5686425 та передано до камери зберігання речових доказів відділу поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області - знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою в той самий строк з дня вручення їй копії ухвалу.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: