Справа № 201/8786/25
Провадження № 1-кс/201/3245/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000284, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.05.2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт Димитрове Кіровоградської області, який має незакінчену вищу освіту, є студентом 4 курсу, не одружений, утриманців не має, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

- прокурор ОСОБА_4

- слідчий ОСОБА_6

- підозрюваний ОСОБА_5

- захисник ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад клопотання.

Слідчим відділом ВП № 2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000284від 23.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

15.07.2025 в рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри і ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий за погодженням з прокурором просив застосувати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів із можливістю внесення застави.

Позиції учасників.

Під час розгляду клопотання прокурор зі слідчим клопотання підтримали з підстав, зазначених у ньому, просили задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечив, від давання показів на підставі ст. 63 Конституції України відмовився.

Захисник просив у задоволенні клопотання відмовити, посилаючись на необґрунтовану підозру і на недоведеність ризиків.

Встановлені слідчим суддею обставини.

У слідчому відділенні відділу поліції №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000284 від 23.05.2025 за фактом вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 5 ст. 190 КК України. Правобережною окружною прокуратурою міста Дніпра здійснюється процесуальне керівництво досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Досудовим розслідуванням встановлено, що потерпілий ОСОБА_8 , маючи на меті отримання прибутку на перепродажі зерна, звернувся до ОСОБА_9 , яка займалась посередницькою діяльністю у сфері ринку зернових, з проханням підшукати насіння соняшника об`ємом до 50 тон. В свою чергу, ОСОБА_9 розмістила оголошення в спеціалізованому Телеграм-боті, щодо покупки насіння соняшника об`ємом до 50 тон та вказала для зв`язку свій контактний номер телефону.

14.05.2025 з ОСОБА_9 зв`язався абонентський номер НОМЕР_1 , чоловік назвався ОСОБА_10 та повідомив, що має на меті продати насіння соняшника, озвучивши при цьому свою вартість. Для покупки насіння ОСОБА_9 мала здійснити його перевірку у лабораторії, про що повідомила потенційному продавцю.

18.05.2025 з поштомата «Нова Пошта» в с. Святовасилівка створено та відправлено посилку з зразками насіння. Після перевірки якості насіння та встановлення його належної якості, ОСОБА_9 організувала два вантажні транспортні засоби з водіями ТОВ «ТЕК Хортиця» для перевезення та домовилась про зустріч на 22.05.2025. З особистих причин ОСОБА_9 не змогла забрати гроші на оплату насіння у потерпілого ОСОБА_8 , а тому залучила свою помічницю ОСОБА_11 , яка мала забрати грошові кошти на оплату насіння соняшника, в розрахунку 26 100 гривень за 1 тонну, в потерпілого ОСОБА_8 та передати продавцю насіння, після завантаження транспорту та зважування насіння в селі Кринички, Дніпропетровської області.

22.05.2025 близько 18:00 в с. Кринички Солонянського району, Дніпропетровської області, ОСОБА_11 передала готівкові кошти у сумі 934 500 грн невідомому громадянину, що назвався продавцем насіння соняшника. в якості оплати. ОСОБА_11 діяла в якості кур`єра за вказівками ОСОБА_9 в інтересах безпосереднього замовника ОСОБА_8 . Передача коштів відбувалась в присутності водіїв вантажних автомобілів, одного з двох власників зерна та водія автомобіля «Хонда» н.з. НОМЕР_2 , на якому на зустріч прибув чоловік що назвався продавцем насіння. Слід зауважити, що всім учасникам вказаний чоловік називався різними іменами.

Допитаний водій автомобіля «Хонда», н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_12 , який пояснив, що отримав замовлення через додаток, з приміткою «за межі міста, оплата після поїздки». Прибувши в місце замовлення, ТРЦ «Славутич», що розташований по пр. Олександра Поля у м. Дніпро, до нього в авто сів невідомий та вказав напрямок руху. Приїхавши в с. Кринички, Дніпропетровська область, в район току, дочекавшись, поки погрузяться два вантажні автомобілі насінням соняшника, клієнт наказав повертатись. По дорозі в напрямку с. Солоне, клієнт розрахувався та попрохав зупинити вздовж узбіччя, де і вийшов з авто.

Відпрацювавши весь маршрут руху автомобіля «Хонда», встановлено, що водій таксі та клієнт здійснювали зупинку в с. Новопокровка, де заходили в магазин. На отриманому в ході досудового розслідування відеозаписі з магазину, видно, як клієнт намагається розрахуватись PayPal. Відповідно до отриманої інформації 22.05.2025 в 16:55:42 транзакція у вказаному магазині на суму 110 грн здійснювалась з карти НОМЕР_5 ( ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ). У тому числі, вказаною карткою розраховуються 22.05.2025 о 05:10:511 на АЗС БРСМ м. Олександрія, вул. Г. Мазепи, 16.

На даний момент у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Кіровоградської області, смт. Дмитрове, громадянин України, РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_4 , якому 15.07.2025 повідомлено про підозру за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у ОСОБА_5 , в невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 14.05.2025 виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, які належать ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом обману, вчинене в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах.

24.02.2022 указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався, Указом від 6 травня 2024 року № 271/2024, затвердженим Законом України від 8 травня 2024 року № 3684-IX продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб, а в останнє Законом про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 05 лютого 2025 року № 12404 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» з 05:30 09 травня 2025 року до 05:30 06 серпня 2025 року.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_5 , долучився до Телеграм-каналу, що має назву « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (AGROTENDER Продаж зернових культур. Арготендер)», де обрав оголошення, про купівлю насіння соняшника до 50 тон, автором якого була ОСОБА_9 , яка була посередником та діяла в інтересах ОСОБА_8 . Достовірно розуміючи, що у нього немає насіння для продажу, ОСОБА_5 зателефонував за номером телефону, вказаним в оголошенні та назвавшись чужим ім`ям, запевнив ОСОБА_9 , яка була посередником та діяла в інтересах ОСОБА_8 в тому, що він є сином фермера, має на продаж приблизно 50 тон насіння соняшника та готовий його продати за ціною нижче ніж ринкова.

Провівши необхідні підрахунки та дослідження наданих ОСОБА_5 зразків насіння соняшника, які останній отримав у невстановленому місці та у невстановленої особи, ОСОБА_9 передала всю отриману інформацію ОСОБА_8 , який в свою чергу, будучи впевненим, що угода на продаж насіння соняшника ведеться з сином фермера, в якого є приблизно 50 тон такого насіння, оцінивши якість товару та запропоновану вартість, прийняв рішення погодитись на вказану пропозицію, про що повідомив ОСОБА_9 , яка діяла в його інтересах.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, які належать ОСОБА_8 , шляхом обману, вчинене в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах, отримавши згоду потерпілого на придбання насіння соняшника, ОСОБА_5 , через оголошення в Телеграм-каналі підшукав чоловіка, який займається фермерською діяльністю, а саме ОСОБА_14 та, ОСОБА_15 зв`язався з ними, та назвавшись чужим ім`ям, виказав намір придбати приблизно 50 тон насіння соняшника.

Обговоривши вартість та умови, ОСОБА_5 , достовірно розуміючи, що купляти насіння соняшника він не збирається, домився зустрітись з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в с. Новопавлівка, Дніпропетровської області 22.05.2025 на 09:00 ранку. Після чого повідомив ОСОБА_9 , яка представляла інтереси ОСОБА_8 , про те, що він готовий на угоду з продажу насіння соняшника на 09:00 годин 22.05.2025, для чого водіям, які здійснюватимуть перевезення насіння соняшника на вантажних автомобілях необхідно прибути на АЗС в с. Новопавлівка, Дніпропетровської області.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, зранку 22.05.2025 ОСОБА_5 , на таксі приїхав до міста Дніпро, де, з метою конспірації та заплутування власних слідів, змінив автомобіль на інший, який також замовив через службу таксі, а саме автомобіль марки «Honda Civic», номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору та вирушив до с. Новопавлівка, Дніпропетровської області.

Зустрівшись в обумовленому місці з продавцями насіння соняшника та водіями вантажних автомобілів, ОСОБА_5 , разом зі всіма іншими учасниками вирушили в с. Кринички, Дніпропетровської області, до току де зважуються автомобілі з сільгосппродукцією, де запевнив ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , що він бажає придбати в них приблизно 50 тон насіння соняшника, але здійснить оплату за товар вже після завантаження транспортних засобів та зважування насіння. Погодившись на умови, що були запропоновані, власники товару почали завантаження автомобілей насінням соняшнику, а ОСОБА_5 весь час контролював процес завантаження та запевняв останніх, що гроші на оплату йому привезуть згодом.

Не полишаючи своїх злочинних намірів, після завантаження, двох транспортних засобів, насінням соняшнику та їх зважування, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізації свого злочинного умислу, повідомив ОСОБА_9 , яка представляла інтереси ОСОБА_8 , про те, що автомобілі завантажені та він, запевняючи останню в тому, що є власником товару, чекає на оплату.

Не знаючи про злочинні наміри ОСОБА_5 , будучи впевненою в тому, що вона виступає посередником між дійсним продавцем, а саме власником насіння соняшника та покупцем, ОСОБА_9 , направила свою помічницю ОСОБА_11 , яка фактично виконувала роль кур`єра, отримати грошові кошти на оплату насіння соняшника в ОСОБА_8 та передати їх продавцю насіння, який перебуває в с. Кринички, Дніпропетровської області.

Виконавши доручені їй обов`язки, ОСОБА_11 отримала грошові кошти на оплату насіння соняшника в сумі 934 500 гривень від потерпілого ОСОБА_8 та приїхавши до с. Кринички, Дніпропетровської області передала вказані грошові кошти ОСОБА_5 , який запевнив останню, що саме він продає насіння соняшника.

Доводячи до кінця свій злочинний умисел ОСОБА_5 , заволодівши грошовими коштами ОСОБА_8 в сумі 934 500 гривень, покинув місце вчинення злочину, розпорядившись ними на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду в особливо великих розмірах.

Умисні дії ОСОБА_5 , що виразились в заволодінні чужим майном, шляхом обману, вчинене в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах кваліфікується за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України

15.07.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

Щодо обґрунтованої підозри.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі "Murray v.United Kingdom", 14310/88, 28.10.94, п. 55).

Уявлення про "обґрунтовану підозру" має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка оголосила про підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні такого кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами у своїй сукупності, а саме:

-Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_11 від 22.05.2025;

-Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_8 від 22.05.2025;

-Рапортом (кримінальний аналіз) ВКП ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області від 02.06.2025;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 26.05.2025;

-Протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_11 від 26.05.2025;

-Протоколом огляду мобільного телефону від 30.05.2025;

-Протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_16 від 30.05.2025;

-Протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_15 від 30.05.2025;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 02.06.2025;

-Протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_17 від 02.06.2025;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 30.05.2025;

-Протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_18 від 30.05.2025;

-Протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_12 від 16.06.2025;

-Протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_12 від 16.06.2025;

-Протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_11 від 16.06.2025;

-Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 17.06.2025;

-Протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_9 від 16.06.2025;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 25.06.2025;

-Протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_14 від 25.06.2025;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 25.06.2025;

-Протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_19 від 25.06.2025;

-Протоколом додаткового допиту ОСОБА_16 від 27.06.2025;

-Протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_15 від 26.06.2025;

Тим самим, встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

Вказані здобуті під час досудового розслідування докази є вагомими та свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою отримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Отже, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування відносно такої особи запобіжного заходу, зокрема, у вигляді тримання під вартою.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні, долученими доказами, обґрунтованість підозри щодо вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є підтвердженою.

При цьому ОСОБА_5 не зазначено обставин та не надано доказів на підтвердження існування таких обставин, які б очевидно та беззаперечно свідчили про непричетність його до кримінального правопорушення, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру, або вказували на необґрунтованість повідомленої підозри.

Щодо існування ризиків.

Слідчий вказує на існування ризиків, передбаченого п. 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Так, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК України).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Як передбачено ст. 177 КПК України, підставою як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

На переконання слідчого судді, заявлені ризики є частково доведеними.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що покарання за інкримінований йому злочин передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, а тому, усвідомлюючи реальність відбуття покарання у місцях позбавлення волі за інкриміноване йому кримінальне правопорушення, ОСОБА_5 може ухилятись від явки до органу досудового розслідування або суду, передбачаючи отримання реальної міри покарання за скоєне, в разі винесення судом обвинувального вироку та перейти на нелегальне становище. ОСОБА_5 не має міцних соціальних зв`язків, немає легального джерела доходу, не має утриманців, що дозволяє йому, з метою уникнення кримінальної відповідальності перейти на нелегальне становище та переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Слід зазначити, що ОСОБА_5 на постійній основі проживає у Кіровоградській області в м. Олександрія, що унеможливлює виконання підозрюваним обов`язку, такого як явка до органу досудового розслідування та суду на першу вимогу та значно ускладнює проведення слідчих дій в рамках досудового розслідування яке проводиться в місті Дніпро.

Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що свідки у кримінальному провадженні вже зустрічались з ОСОБА_5 , останньому відомі їх адреси проживання, місць роботи та контактні номери телефонів, з матеріалів доданих до клопотання, тому з метою зміни ними своїх показань, ОСОБА_5 може незаконно всіляко впливати на них, в тому числі шляхом залякування, погроз або вмовляння чи підкупу).

Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчим і прокурором не доведено, адже відповідно до вимог ст. ст. 22, 92, 184 КПК України покладено саме на орган досудового розслідування (сторону обвинувачення). Незазначення аргументів на користь твердження про існування такого ризику є недоліком клопотання та позбавляє сенсу досліджувати це питання. Суд переконаний, що залишаючись об`єктивним і неупередженим, має створити необхідні умови для виконання сторонами їхніх процесуальних обов`язків та здійснення наданих їм прав, а не виконувати невластиві йому функції за них. Тим більше слідчий суддя не має на себе перебирати обов`язки органу досудового розслідування (сторони обвинувачення) з доведення тих чи інших ризиків.

При цьому встановлення вини відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України не віднесено до повноважень слідчого судді. Лише прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Тому слідчий суддя не перебирає на себе неналежні йому функції, залишаючи питання оцінки доказів у їх сукупності неупередженому суду (ст. ст. 27 та 94 КПК України).

Враховуючи обставини скоєння підозрюваним кримінального правопорушення, його тяжкість, вік та стан здоров`я підозрюваного, а також наявність вищевказаних ризиків, вказує на те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, належну поведінку підозрюваного та запобіганню вищевказаних ризиків.

При цьому суворість покарання беззаперечно може слугувати приводом до переховування підозрюваного від слідства та суду. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України прямо вказано, що при оцінці відповідних ризиків (перелічених у ч. 1 ст. 177 КПК) слід враховувати й, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною в інкримінованому правопорушенні. Подібна орієнтація законодавців та правозастосувачів зустрічається й у міжнародному праві. Так, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Отож, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин, вчинений обвинуваченим. Тобто, чим більш сувора санкція передбачена за злочин, поставлений обвинуваченому в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Висновки.

Слідчим суддею встановлена обґрунтованість підозри та ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, встановлено, що органу досудового розслідування дійсно необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій та враховується, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

Крім того, відповідно до п.1 ч.1 ст.178 КПК України, однією з обставин, що враховується судом при застосуванні запобіжного заходу є вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, на теперішній час зібрані докази, які мають суттєве значення для доказування вини ОСОБА_5 по вказаному кримінальному провадженню, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, тому вказана обставина може бути врахована судом, при застосуванні підозрюваному запобіжного заходу.

До того ж, слідчий суддя звертає увагу на обставини, передбачені ст. 178 КПК України, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу. Так, підозрюваний ОСОБА_5 є молодим чоловіком, стан його здоров`я не потребує додаткового нагляду, утриманців не має, раніше не судимий.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України, однією з обставин, що враховується судом при застосуванні запобіжного заходу є тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчинені кримінального правопорушення в якому він підозрюється. Вказана обставина може бути врахована судом при застосуванні ОСОБА_5 запобіжного заходу, оскільки останній підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 12 років.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від З0.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5&1(с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007).

Матеріали клопотання підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України. При цьому обставини здійснення підозрюваним конкретних дій потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Щодо строку дії запобіжного заходу.

У відповідності до ст. 219 КПК України досудове розслідування може бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

В подальшому згідно з ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 115 КПК України при обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку. Відповідно до ч. 5 ст. 115 КПК України, при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою.

Тому, оскільки 15.07.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру, то досудове розслідування має бути закінчено 15.09.2025, а тому саме до цього строку в межах 60 днів слідчий суддя може застосувати запобіжний захід.

Щодо застави.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно із ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Частиною 4 статті 183 КПК України передбачений вичерпний перелік, коли суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

Однак, суд звертає увагу на те, що вищевказаною статтею законодавець надає право суду при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою чи його продовження не визначати розмір застави, однак дана стаття не є нормою прямої дії, тобто не містись обов`язкового характеру, а тому враховуючи те, що ОСОБА_5 хоча підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, втім, застосування застави є правом, а не обов`язком суду, суд, з урахуванням вищенаведених ризиків, суд вважає за доцільним визначити йому заставу у межах, встановлених у п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії», ухваленому Великою Палатою від 28 вересня 2010 року за №12050/04, сума застави за звільнення з-під варти заявника не була надмірною. У рішенні, у справі «Мангурас проти Іспанії», Європейський суд з прав людини постановив, що не було порушено ч. 3 ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за наступних підстав: «Відповідно до ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи. Органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більш того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується».

Отже, розмір застави повинен, головним чином, визначатися виходячи з особи підозрюваного/обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховуючи той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки підозрюваного/обвинуваченого до слідчого або до суду суд достатнім стримуючим фактором для нього, щоб не здійснити втечу.

При цьому Європейський суд з прав людини також наголошує, що якщо на карту поставлене право на свободу, гарантоване статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, влада повинна приділяти питанню встановлення відповідного розміру застави таку ж увагу, якби це стосувалося обґрунтування необхідності тримання особи під вартою.

Визначаючи відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави, а також виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися, враховуючи матеріальний стан підозрюваного, тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, дані, що характеризують його способу і наявність вищезазначених ризиків, розмірк шкоди, суд вважає, що застава у зазначених у п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмірах цілком здатна забезпечити виконання належної процесуальної поведінки підозрюваним та може гарантувати виконання ним покладених на нього обов`язків і зазначений розмір застави буде належною гарантією того, що, у разі сплати його, підозрюваний вирішить не зникати через побоювання втратити цю заставу.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене та особу підозрюваного, а також обґрунтованість підозри і встановлені ризики, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу у 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яку підозрюваний чи інша особа має право у будь-який момент внести на спеціальний рахунок у порядку, визначеному КМУ, після чого може бути звільнений з-під варти, при цьому у випадку внесення застави суд покладає на нього певні обов`язки.

Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 176-178, 183-187, 193-194, 196-197, 205, 369-372, 392-393 КПК України -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

ОСОБА_5 застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 19 години 05 хвилин 12 вересня 2025 року.

ОСОБА_5 взяти під варту в залі суду негайно.

ОСОБА_5 визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908 400,00 грн, за умови внесення якої на призначений для цього депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, ОСОБА_5 слід негайно звільнити з-під варти.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою-заставодавцем на депозитний рахунок № UA0017442 в ГУДКСУ в м. Київ, одержувач платежу ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, , МФО 820172.

У разі внесення вказаної застави покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- не відлучатися з місця постійного проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання та роботи, залежно від стадії кримінального провадження;

- за наявності здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватись від спілкування зі свідками, експертами, потерпілим у цьому кримінальному провадженні.

Вказані обов`язки, в разі внесення застави, покладаються на ОСОБА_5 строком на 2 місяці, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави.

У разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовуються у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України (застава, домашній арешт, тримання під вартою) та може бути накладено грошове стягнення.

Роз`яснити, що за умисне невиконання ухвали суду передбачена відповідальність за ст. 382 КК України.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1