ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/1121/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/663/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.307 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 04 грудня 2024 року стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 04.12.2024 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Харкова, громадянку України, яка має перший рівень вищої освіти, не працюючої, одруженої, в силу ст.89 КК України раніше не судиму, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців, з конфіскацією всього майна, яке є її власністю.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 продовжено до набрання вироком законної сили.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 обчислюється з моменту її затримання в порядку ст.208 КПК України, а саме з 06.12.2023.

Скасувано арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 13.12.2023.

Вирішено долю речових доказів та стягнуто з обвинуваченої на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз в розмірі 7411 грн. 68 коп.

Цим вироком встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлюючи про кримінальну караність злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів, ігноруючи вимоги ст.ст. 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 №60-95-ВР (в редакції Закону №530-У від 28.12.2015), Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживанню ними» від 15.02.1995, наказу Міністерства охорони здоров`я України №481 від 20.08.2008 та наказу Міністерства охорони здоров`я України №634 від 29.07.2010 «Про внесення змін до Наказу міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 року №188, маючи прямий умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, усвідомлюючи суспільно-небезпечний, протиправний характер своїх дій, бажаючи цього, в невстановлений період часу однак не пізніше 19 серпня 2023, при невстановлених слідством обставинах незаконно придбала у особи (осіб), особистість якої (яких) процесуально встановити в ході досудового розслідування не виявилось за можливе, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено «PVP», який розфасувала в паперовий згорток, який почала незаконно зберігати за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , з метою подальшого збуту.

Так, 19 серпня 2023 о 17 год. 55 хв., ОСОБА_7 , діючи з умислом, спрямованим на незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини «PVP», з метою незаконного особистого збагачення, діючи з корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у формі збуту особливо небезпечної психотропної речовини та бажаючи цього, знаходячись біля продовольчого кіоску, який розташований за адресою: м. Харків прос. Байрона (колишня вул. Героїв Сталінграда), 138 «Б»/1 в ході проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, незаконно збула особі з вигаданими анкетними даними « ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 », особисті дані якої змінено в порядку ст. ст. 7, 15 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», паперовий згорток з порошкоподібною речовиною білого кольору, за що ОСОБА_7 отримала від ОСОБА_10 грошові кошти у сумі 200 (двісті) гривень.

19 серпня 2023 о 18 годині 03 хвилини, поблизу будинку № 123 по вул. Ньютона в м. Харкові, у присутності двох понятих, ОСОБА_10 добровільно видав оперуповноваженим СКП ВП № 2 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області паперовий згорток з порошкоподібною речовиною білого кольору, який він придбав в ході проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки у ОСОБА_7 .

Згідно висновку експерта ХНДЕКЦ МВС України за експертною спеціальністю 8.6. «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» для проведення судової експертизи матеріалів, речовин і виробів № СЕ-19/121-23/18476-НЗПРАП від 04.09.2023, надана на дослідження речовина масою: 0,0857 г, містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину PVP. Маса PVP в перерахунку на масу речовини склала: 0,0671 г.

Таким чином, ОСОБА_7 всупереч Законів України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживаючи ними» та «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», незаконно збула особливо небезпечну психотропну речовину PVP, масою 0,0671 г, яка відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, які знаходяться у незаконному обігу, згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000.

Крім того, ОСОБА_7 , діючи повторно, маючи прямий умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання особливо небезпечної психотропної речовини з метою збуту та її незаконний збут, усвідомлюючи суспільно-небезпечний, протиправний характер своїх дій та бажаючи цього, в невстановлений період часу, однак не пізніше 06.12.2023, при невстановлених слідством обставинах незаконно придбала у особи (осіб), особистість якої (яких) процесуально встановити в ході досудового розслідування не виявилось за можливе, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено «PVP», яку розфасувала в паперовий згорток, який почала незаконно зберігати за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , з метою збуту.

Так, 06 грудня 2023 в період часу з 13 год. 03 хв. по 13 год. 05 хв., ОСОБА_7 , діючи з умислом, спрямованим на незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини «PVP», з метою незаконного особистого збагачення, діючи з корисливим мотивом, діючи повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у формі збуту особливо небезпечної психотропної речовини, бажаючи цього, знаходячись в тамбурі під`їзду біля входу до квартири АДРЕСА_3 , де остання мешкає, в ході проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, незаконно збула громадянину з вигаданими анкетними даними « ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 », особисті дані якого змінено в порядку ст.ст. 7, 15 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», паперовий згорток з порошкоподібною речовиною білого кольору, за що ОСОБА_7 отримала від ОСОБА_10 грошові кошти у сумі 200 гривень.

06 грудня 2023 о 13 годині 09 хвилин, поблизу будинку № 100 по вул. Ньютона у м. Харкові, у присутності двох понятих, ОСОБА_10 добровільно видав оперуповноваженому СКП ВП № 2 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області паперовий згорток з порошкоподібною речовиною білого кольору, яка містить в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, яку він придбав в ході проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки у ОСОБА_7 за 200 грн.

Згідно висновку експерта ХНДЕКЦ МВС України за експертною спеціальністю 8.6. «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» для проведення судової експертизи матеріалів, речовин і виробів № СЕ-19/121-23/28669-НЗПРАП від 07.12.2023, надана на дослідження речовина, масою: 0,2216 г, містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP. Маса PVP в перерахунку на масу речовини склала: 0,1608 г.

Таким чином, ОСОБА_7 всупереч Законів України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживанню ними» та «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», незаконно збула особливо небезпечну психотропну речовину PVP, масою 0,1608 г, яка відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, які знаходяться у незаконному обігу, згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000.

Крім того, ОСОБА_7 , діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, маючи прямий умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини та особливо небезпечного наркотичного засобу з метою подальшого збуту, в невстановлений період часу однак не пізніше 06.12.2023, при невстановлених слідством обставинах незаконно придбала у особи (осіб), особистість якої (яких) процесуально встановити в ході досудового розслідування не виявилось за можливе, особливо небезпечну психотропну речовину PVP та особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, які у невстановлений час розфасувала у згорток, виготовлений з фрагменту купюри НБУ номіналом 2 гривні, серія ПД2225140 та 6 (шість) пакетів, виготовлених з безбарвного полімерного матеріалу із фіксатором, які почала незаконно зберігати за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , з метою збуту, до моменту вилучення.

Крім того, з метою подальшого зважування особливо небезпечної психотропної речовини та особливо небезпечної наркотичної речовини та її фасування для збуту кінцевому споживачу, ОСОБА_7 придбала в невстановленому місце та у невстановлений час електронні ваги, корпус яких виготовлений з полімерного матеріалу та металу сірого кольору, із кришкою, виготовленою з безбарвного полімерного матеріалу, які почала зберігати за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 .

Протиправні, злочинні дії ОСОБА_7 , пов`язані з незаконним зберіганням особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP, а також особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, з метою подальшого збуту, були припинені на законних підставах співробітниками поліції, якими 06 грудня 2023 у період часу з 13 год. 53 хв. по 15 год. 12 хв., на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова (справа №642/6924/23, провадження №1 кс/642/3819/23 від 28.11.2023) було проведено санкціонований обшук за адресою: АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого було виявлено та вилучено: згорток, виготовлений з фрагменту купюри НБУ, номіналом 2 гривні, серія ПД2225140 з кристалоподібною речовиною білого кольору, пакет, виготовлений з безбарвного полімерного матеріалу із фіксатором, всередині якого знаходиться речовина рослинного походження, подрібнена, сіро зеленого кольору, пакет, виготовлений з безбарвного полімерного матеріалу із фіксатором, всередині якого знаходиться кристалоподібна речовина білого кольору, пакет, виготовлений з безбарвного полімерного матеріалу із фіксатором, всередині якого знаходиться порошкоподібна речовина білого кольору, електронні ваги, корпус яких виготовлений з полімерного матеріалу та металу сірого кольору, із кришкою, виготовленою з безбарвного полімерного матеріалу, на поверхні яких є нашарування речовини білого кольору, пакет, виготовлений з безбарвного полімерного матеріалу із фіксатором, всередині якого знаходиться кристалоподібна речовина білого кольору, 2 (два) пакета, виготовлені з безбарвного полімерного матеріалу із фіксаторами, всередині яких знаходиться порошкоподібна речовина білого та світло-коричневого кольорів, лампочку, виготовлену з безбарвного скла, з цоколем виготовленим з металу з отвором, в який вставлено трубку, виготовлену з паперу білого та блакитного кольорів, на внутрішній поверхні яких є нашарування речовини темно-коричневого кольору, лампочку, виготовлену з безбарвного скла, з цоколем виготовленим з металу з отвором, в який вставлено трубку, виготовлену з паперу білого та рожевого кольорів, обмотану липкою стрічкою чорного кольору, на внутрішній поверхні яких є нашарування речовини темно-коричневого кольору, фрагменти лампочки, виготовлені з безбарвного скла, з цоколем виготовленим з металу з отвором, на внутрішній поверхні яких є нашарування речовини темно-коричневого кольору, трубку, виготовлену з полімерного матеріалу зеленого кольору, в один з отворів якої вставлено фрагмент фольги сріблястого кольору з отворами, на внутрішній поверхні якої є нашарування речовини темно-коричневого кольору, трубку, виготовлену з безбарвного скла, яку вставлено в фрагмент еластичного матеріалу жовтого кольору, схожого на гуму, на внутрішній поверхні якої є нашарування речовини темно-коричневого кольору.

Згідно висновку експерта ХНДЕКЦ МВС України за експертною спеціальністю 8.6. «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» для проведення судової експертизи матеріалів, речовин і виробів № СЕ-19/121-23/29897-НЗПРАП від 28.12.2023, надана на дослідження речовина, масою: 0,2797 г, 2,6929 г, 2,2095 г, 1,5660 г, 0,2420 г, нашарування речовини на поверхні ваг, на внутрішній поверхні двох лампочок та фрагментів лампочки, двох трубок містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP. Маса PVP в перерахунку на масу речовини (сухого залишку), становить: 0,1974 г, 1,9036 г, 0,0016 г, 1,6630 г, 1,1698 г, 0,1563 г, 0,0220 г, 0,0219 г, 0,0009 г, 0,00003 г, 0,0022 г. Речовина рослинного походження, масою: 1,3368 г, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонений канабіс. Маса канабісу в перерахунку на суху речовини, становить: 1,2601 г.

Таким чином, ОСОБА_7 всупереч Законів України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживанню ними» та «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», незаконно придбала, зберігала з метою збуту особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, загальна маса особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP, складає 5,13873 грам, відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06 травня 2000 року, віднесено особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено. Згідно пункту 1.2. Наказу МОЗ України від 01.08.2000 №188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», маса особливо небезпечної психотропної речовини PVP 5,13873 грам, відноситься до великих розмірів. А також особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, масою 1,2601 г, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000.

На зазначений вирок суду першої інстанції прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , захисниками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 подані апеляційні скарги.

До початку апеляційного розгляду прокурор відмовився від своєї апеляційної скарги в порядку ч.1 ст.403 КПК України.

В своїх апеляційних скаргах захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 просять скасувати вирок Ленінського районного суду міста Харкова від 04.12.2024 щодо ОСОБА_7 і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу захисник ОСОБА_8 зазначає, що згідно пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення за ч.2 ст.307 КК України є м. Харків пр-т Байрона (колишня вул. Героїв Сталінграда), 138 «Б» (1 епізод від 19.08.2023) та АДРЕСА_2 (2 епізод від 06.12.2023), що є територією Слобідського району м. Харкова, у зв`язку з чим розгляд цього кримінального провадження повинен був відбуватись в Комінтернівському районному суду м. Харкова, в межах територіальної юрисдикції якого були вчинені ці злочини.

Захисник ОСОБА_9 зазначає в своїх апеляційних доводах, що згідно обвинувачення, визнаного судом доведеним, 19.08.2023 та 06.12.2023 ОСОБА_7 здійснила незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини на території Слобідського району м. Харкова. Крім того, захисник вказує, що згідно визнаного судом обвинувачення, ОСОБА_7 за місцем свого проживання зберігала особливо небезпечну психотропну речовину, а також особливо небезпечний наркотичний засіб з метою подальшого збуту, протиправні дії якої були припинені працівниками поліції, якими в ході обшуку за місцем проживання обвинуваченої 06.12.2023 виявлено та вилучено вищевказані особливо небезпечні психотропні речовини та наркотичні засоби. Зазначає, що місцем мешкання обвинуваченої ОСОБА_7 , де провадився обшук, є Слобідський район м. Харкова.

Таким чином, захисник зазначають в своїх апеляційних скаргах про наявність підстав, передбачених п.6 ч.2 ст.412 КПК України, а тому оскаржуваний вирок підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням правил підсудності.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи захисника ОСОБА_8 , яка підтримала свою апеляційну скаргу, доводи обвинуваченої ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційні скарги сторони захисту, думку прокурора, який вважав за необхідне залишити без задоволення подані апеляційні скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши оскаржуваний вирок, колегія суддів, вважає, що усі апеляційні скарги задоволенню не підлягають, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Із цього випливає, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази як ті, що викривають, так і ті, що ставлять під сумнів винуватість обвинуваченого, проаналізувати їх та дати їм оцінку.

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, перш ніж ухвалювати обвинувальний чи виправдувальний вирок, суд першої інстанції, з дотриманням норм ст. ст. 17, 22, 23 КПК України, повинен дослідити всі докази сторони обвинувачення та докази і позицію сторони захисту, надати їм належну, логічну оцінку, виходячи з вимог ст.ст. 91, 94 КПК України, та за наявністю підстав - визнати такі докази неналежними, недопустимими чи недостовірними, що в свою чергу унеможливить вибірковість їх оцінки.

Крім того згідно з п. 15 ст.7, ст.22 КПК України, однією з засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні суду своїх доказів і у доведенні перед ним їх переконливості.

При цьому суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Колегія суддів дійшла висновку, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону суд виконав в повному обсязі.

Суд першої інстанції дійшов законного, обґрунтованого та вмотивованого висновку про доведеність пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення за ч.2 ст.307 КК України, а саме: за епізодом від 19.08.2023 за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини; за епізодами від 06.12.2023 за ч. 2 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, вчинене повторно; за епізодами від 06.12.2023 за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини у великих розмірах та особливо небезпечного наркотичного засобу, вчинене повторно.

Надаючи оцінку апеляційним доводам обвинуваченого та його захисника щодо недоведеності вини ОСОБА_7 за пред`явленим обвинуваченням, колегія суддів виходить із правової позиції, висловленій в постанові Верховного Суду від 26.03.2025 у справі № 535/511/20.

Зокрема, колегія суддів виходить із того, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як ті, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і ті, що визначають його суб`єктивну сторону.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що визнання винуватості доведеною поза розумним сумнівом версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що стосуються події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

З одного боку, стандарт доведення поза розумним сумнівом передбачає, що сумнів не повинен бути суто умоглядним, а має ґрунтуватися на певних установлених судом обставинах або недоведеності важливих для справи обставин, що дає підстави припускати такий розвиток подій, який суперечить версії обвинувачення і який неможливо спростувати наданими сторонами доказами.

З іншого боку, для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (див. постанови Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 688/788/15-к, від 08.10.2019 у справі № 195/1563/16-к, від 21.01.2020 у справі № 754/17019/17, від 16.09.2020 у справі № 760/23459/17 та ін.).

Цей стандарт у цьому кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, було дотримано в повному обсязі, з огляду на наступне.

Колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг сторони захисту, встановила, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, в межах визначеного судом обсягу, дослідив обставини та докази вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення згідно пред`явленого обвинувачення і обґрунтовано дійшов висновку про його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

На підтвердження винуватості ОСОБА_7 та доведеності її вини у вчиненні кримінального правопорушення згідно пред`явленого обвинувачення, суд обґрунтовано послався на показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 та ОСОБА_14 .

Зокрема, свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 надали в суді першої інстанції показання про те, що у грудні 2023 року вони приймали участь в якості понятих при проведенні обшуку в квартирі обвинуваченої, під час якого працівники поліції виявили та вилучили речовини та засоби схожі на наркотичні, а також інші речі, які в подальшому було упаковано в пакети, на яких всі учасники процесуальної дії поставили свої підписи. Протокол про обшук було зачитано в голос, будь-яких зауважень чи доповнень до протоколу не було. Свідки також підтвердили наявність їх підписів в протоколі обшуку, а також правильність вказаних в протоколі подій.

Свідок ОСОБА_10 пояснив в суді першої інстанції, що приблизно в кінці серпня 2023 року в присутності понятих працівниками поліції був проведений його поверхневий огляд, при цьому у нього нічого знайдено не було. Потім працівники поліції видали йому гроші купюрою 200 грн. для закупівлі PVP, а також спорядили для фіксації аудіо-відео апаратурою. Він зателефонував ОСОБА_15 домовившись про купівлю PVP, а в подальшому прийшов на вул.Героїв Сталінграду (Байрона), де зустрівся з ОСОБА_7 яка гуляла з дитиною в колясці та передала паперовий згорток з наркотичною речовиною, а він передав їй за це 200 грн. Після чого він повернувся на вул.Ньютона і в присутності понятих видав працівникам поліції зазначений згорток з білим порошком, який було поміщено до пакету та опечатано біркою, де всі учасники поставили свої підписи. Поліцейські з нього зняли аппаратуру. Також було складено протокол де він та поняті розписались. Дата 19.08.2023 та події в протоколі відповідають дійсності. Крім того, на початку грудня 2023р. вранці він домовився з ОСОБА_7 купити PVP. В присутності понятих працівниками поліції був проведений його поверхневий огляд, при цьому у нього нічого забороненного знайдено не було. Працівники поліції видали йому 200 грн. для оперативної закупівлі, а також спорядили для фіксації аудіо-відео апаратурою. Після чого він прибув до місця поживання ОСОБА_7 по вул.Ньютона, ОСОБА_15 відкрила йому двері і в тамбурі передала згорток з речовиною білого кольору, а він передав їй 200 грн. за це. Після того вони недовго поговорили на різні теми і він пішов до працівників поліції, де в присутності двох понятих видав зазначений згорток з речовиною, який був упакований та опечатаний і всі учасники поставили свої підписи. Також з нього зняли та відключили аппаратуру. Поліцейськими було складено протокол де він та поняті розписались. В протоколі дата 06.12.2023р. та події відповідають дійсності. В судовому засіданні він впізнає обвинувачену ОСОБА_7 , яка йому двічі продала PVP під час оперативних закупок. Раніше та після ОСОБА_7 він не виступав закупним. Він дає правдиві покази і його не звільняли від будь якої відповідальності у зв`язку з закупкою.

Допитаний в судовому засіданні в суді першої інстанції свідок ОСОБА_14 пояснив, що в кінці серпня 2023 року, проходячи по вул.Ньютона, працівники поліції запросили його в якості понятого на що він надав згоду. Йому та другому понятому працівниками поліції було роз`яснено що буде проводитись закупка наркотичних засобів, для чого буде направлено чоловіка. Після того, було проведено огляд чоловіка, який представився ОСОБА_16 і у якого будь яких наркотичних речовин чи грошей не було. В подальшому ОСОБА_16 були видані гроші в розмірі 200 грн. однією купюрою. Після того ОСОБА_16 кудись пішов, а через деякий час повернувся та видав співробітникам поліції паперовий згорток, в середині якого знаходилась речовина білого кольору. Паперовий згорток з білим порошком було поміщено до пакету та опечатано біркою, де всі учасники поставили свої підписи. Також було складено протокол де він та інший понятий розписались, зауважень не було. В протоколі огляду грошових коштів, огляду покупця та протоколі добровільної видачі він впізнає свої розписи, де правильно зазначено дату їх складання 19.08.2023.

Вищезазначені свідки у цьому кримінальному провадженні були попереджені судом про кримінальну відповідальність за надання завідома неправдивих показань і стороною захисту не надано будь-яких об`єктивних доказів, що свідки надавали завідомо неправдиві показання та мають особисту зацікавленість щодо розгляду цього кримінального провадження чи вони мають намір обмовити обвинуваченого.

При цьому, вищезазначені свідки при їх допиті в суді першої інстанції зазначили, що у них відсутні підстави для обмови обвинуваченого та у них відсутні неприязні відносини з останнім.

Будь-яких доказів про те, що свідки не могли пам`ятати події, які мали місце згідно формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, обвинуваченою та його захисником суду апеляційної інстанції не надано, у зв`язку з чим у колегії суддів відсутні процесуальні підстави ставити під сумнів зазначені вище показання свідків.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст.7, ч. 1 ст.26 КПК України, однією із загальних засад кримінального провадження є диспозитивність, яка полягає у вільному використанні суб`єктами кримінального провадження своїх процесуальних прав в межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Обвинуваченою та її захисником не надано суду доказів, які б свідчили про особисту зацікавленість вищезазначених свідків у розгляді цього кримінального провадження, оскільки ці свідки ретельно допитувалися в ході судового розгляду в суді першої інстанції, вони надавали детальні показання щодо обставин, пов`язаних із вчиненим ОСОБА_7 кримінального правопорушення за ч.2 ст.307 КК України, попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, а тому підстав вважати, що свідки мають намір оговорювати обвинуваченого немає.

Згідно ч.4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що показання свідків, попереджених про кримінальну відповідальність і безпосередньо допитаних під час судового розгляду, є стабільними протягом усього розгляду і узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження, які в свою чергу свідчать про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй злочину.

Крім того, судом першої інстанції співставлено, проаналізовано і покладено в основу обвинувального вироку відомості, що містяться у: витягу з ЄРДР №0001212 від 01.08.2023р. за правовою кваліфікацією ч.2 ст.307 КК України (арк.230-231 т.1); ухвали Харківського апеляційного суду від 08.08.2023 про проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відеоконтроль особи, зняття інформації з електронних комукаційних мереж та установлення місцязнаходження радіообладнання (радіоелектронного засобу) (арк.233-235 т.1); доручення слідчого про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст.40 КПК України від 09.08.2023 (арк.236-237 т.1); постанови прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова від 17.08.2023 про проведення контролю за вчинення злочину у формі оперативної закупки (арк.238-240 т.1); доручення прокурора від 17.08.2023 р. оперативному підрозділу проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст.36,41 КПК України (арк.241 т.1); протоколу огляду грошових коштів від 19.08.2023 з додатком (арк.242, 243 т.1); протоколу огляду покупця від 19.08.2023 (арк.244 т.1); протоколу роз`яснення прав особі, що проводить оперативну закупівлю від 19.08.2023 (арк.245 т.1); протоколу добровільної видачі від 19.08.2023 (арк.246 т.1); протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 19.08.2023 (арк.247-248 т.1); висновку експерта ХНДЕКЦ МВС України № СЕ-19/121-23/18476-НЗПРАП від 04.09.2023 (арк.249-251, 252, 253 т.1); протоколу про проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо та відео контроль особи від 23.10.2023 з додатком (арк.220-221, 222 т.1); постанови про визнання речовим доказом та визначення місця їх зберігання від 01.11.2023 (арк.1, 2 т.2); доручення слідчого про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст.40 КПК України від 13.11.2023 (арк.13 т.2); доручення прокурора оперативному підрозділу проведення слідчих (розшукових) дій (у порядку ст.36,41 КПК України) від 23.11.2023 (арк.12 т.2); постанови прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова від 23.11.2023 (арк.14-17 т.2); протоколу роз`яснення прав особі, що проводить оперативну закупівлю від 06.12.2023 (арк.18 т.2); протоколу огляду грошових коштів від 06.12.2023 з додатком (арк.19-20 т.2); протоколу огляду покупця від 06.12.2023 (арк.21 т.2); протоколу добровільної видачі від 06.12.2023 (арк.22 т.2); протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 06.12.2023 (арк.23 т.2); протоколу про проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо та відео контроль особи від 25.01.2024 з додатком (арк. 223-225 т.1); висновку експерта ХНДЕКЦ МВС України № СЕ-19/121-23/28669-НЗПРАП від 07.12.2023 (арк. 24-26, 27, 28 т.2); постанови про визнання речовим доказом та визначення місця їх зберігання від 07.12.2023 (арк. 29-30 т.2); копії ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 28.11.2023 про надання дозволу на проведення обшуку (арк. 32-34 т.2); протоколу обшуку від 06.12.2023 з додатком (арк. 35, 54-59 т.2); постанови про визнання речових доказів від 07.12.2023 (арк. 48-49 т.2); висновку експерта ХНДЕКЦ МВС України № СЕ-19/121-23/29897-НЗПРАП від 28.12.2023 (арк. 36-40, 41-43, 44 т.2); постанови про визнання речовим доказом та визначення місця їх зберігання від 03.01.2023 (арк. 45-46 т.2).

Стороною захисту не оспорюються в своїх апеляційних скаргах відомості, що містяться в вищенаведених письмових доказах з додатками, які надані стороною обвинувачення та на які послався суд першої інстанції при доведеності вини ОСОБА_7 за пред`явленим обвинуваченням, а також не порушується питання щодо допустимості, належності і достовірності цих доказів, а тому колегія суддів погоджується з ними і наводити вдруге зміст цих письмових доказів вважає недоцільним.

При цьому судом першої надано правильну критичну оцінку первинним показанням обвинуваченої ОСОБА_7 про те, що остання не збувала будь-кому наркотичних засобів, оскільки такі твердження обвинуваченої повністю спростовуються показаннями свідка ОСОБА_10 про те, що він двічі в ході оперативної закупки купляв у обвинуваченої психотропні засоби, а також показаннями свідка ОСОБА_14 про те, що він був присутній при огляді чоловіка ОСОБА_16 , якому в подальшому були видані грошові кошти в розмірі 200 грн. і той кудись пішов, а через деякий час повернувся та видав співробітникам поліції паперовий згорток, в середині якого знаходилась речовина білого кольору. Крім того, такі пояснення ОСОБА_7 також спростовуються відомостями аудіо,-відеозаписів і речових доказів, зібраними під час негласних слідчих і розшукових дій, та зафіксованих фактичними даними в протоколах процесуальних дій щодо дій ОСОБА_7 по збуту ОСОБА_10 особливо небезпечних психотропних речовин.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що показання ОСОБА_7 про те, що в результаті обшуку було виявлено та вилучено психотропні речовини та наркотичні засоби, які їй не належать і які не знаходились у квартирі, а також те, що видані нею психотропні речовини вона не мали не меті збувати, - є необґрунтованими і недостовірними, оскільки ці твердження спростовуються показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які показали, що постійно знаходились та переміщувалися разом зі слідчою групою, а також відомостями, зафіксованими в протоколі з відеозаписом обшуку від 06.12.2023, під час якого вилучено декілька розфасованих пакетів з порошкоподібною психотропною речовиною і наркотичним засобам та електронні ваги, що підтверджують мету збуту.

Належить також зазначити, що ч.2 ст. 17 КПК України передбачає, що винуватість особи має бути доведена «поза розумним сумнівом». Стандарт доведення винуватості «поза розумним сумнівом» полягає у тому, що за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, які були досліджені в суді, можливо дійти висновку про те, що встановлена під час судового розгляду сукупність обставин, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка була предметом судового розгляду, крім того, що кримінальне правопорушення вчинене і особа є винною у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Отже, у вироку суду у повній відповідності до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України наведено докази, на яких ґрунтується висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, які суд дослідив та оцінив із дотриманням положень ст. 94 КПК України. В основу обвинувального вироку покладено виключно ті докази, що не викликають сумнівів у їхній достовірності.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг.

При цьому, в своїх апеляційних скаргах захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не зазначали будь-яких доводів щодо неналежності та недопустимості доказів, що надані стороною обвинувачення та яким надано судом обґрунтовану і вмотивовану оцінку в оскаржуваному вироку.

За таких обставин, зі змісту оскаржуваного обвинувального вироку вбачається, що суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку виклав формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, встановив і зазначив місце, час, спосіб вчинення злочину, його наслідки. Судом першої інстанції також повністю дотримані вимоги чинного законодавства, досліджено усі обставини кримінального провадження та оцінено надані докази з точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку, можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.

Перевіряючи вирок в межах апеляційних скарг захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в яких останні зазначають про допущення судом першої інстанції істотних вимог кримінального процесуального закону, а саме порушення правил підсудності, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

З формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, вбачається, що інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення за ч.2 ст.307 КК України було вчинено за адресам: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_4 , тобто на території Слобідського району міста Харкова та в межах територіальної юрисдикції Комінтернівського районного суду м.Харкова.

При цьому, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001212 від 01.08.2023 здійснювалось посадовими особами СВ ВП №2 Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області та Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова, після завершення якого 28.02.2023 обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 було направлено для розгляду до Ленінського районного суду м.Харкова (арк.1-19 т.2).

Як вбачається з відомостей журналу судового засідання від 04.03.2024 та аудіо-, відеозапису до нього, 04.03.2024 під час підготовчого судового засідання у цьому кримінальному провадженні судом першої інстанції з`ясовувалася думка учасників процесу щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту (арк.32-35 т.1). При цьому, всі учасники процесу, в тому числі обвинувачена та її захисник ОСОБА_17 вважали за можливе призначити обвинувальний акт до судового розгляду, внаслідок чого суд першої інстанції постановив відповідну ухвалу (арк.37, 39 т.1).

Крім того, в наступних судових засіданнях від 15.03.2024, від 01.04.2024, від 17.04.2024, від 26.04.2024, від 17.05.2024, від 08.07.2024, від 19.07.2024, від 05.08.2024, від 19.08.2024, від 02.09..2024, від 07.10.2024, від 21.10.2024, від 06.11.2024, від 13.11.2024, від 04.12.2024, обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_8 , жодного разу не заявляли під час судового розгляду доводів про порушення правил підсудності у цьому кримінального провадження (арк.48, 63-64, 74-75, 92-93, 120-121, 153-156, 166, 167, 180-181, 186, 209-210, 226-227 т.1, арк.86-87, 98, 102, 111-112 т.2).

Колегія суддів також бере до уваги, що суд першої інстанції, дотримуючись конституційних та процесуальних прав обвинуваченої на захист, неодноразово задовольняв клопотання обвинуваченої і здійснював заміну захисників, а саме 26.04.2024 та 19.07.2024 (арк.92-93, 95, 97, 166, 167, 168 т.1).

При цьому, обвинувачена ОСОБА_7 кожного разу обґрунтовувала таке клопотання про заміну захисника тим, що у неї різні точки зору з попередніми захисниками щодо процесуальної позиції її захисту.

Разом з цим, з матеріалів цього судового провадження вбачається, що в усіх судових засідання в суді першої інстанції, як на стадії підготовчого судового засідання, такі і під час судового розгляду, а також при судових дебатах та останнього слова, сторона захисту жодного разу не заявляла про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, передбачених п.6 ч.2 ст.412 КПК України, а ці доводи останні зазначили тільки після ухвалення оскаржуваного вироку в своїх апеляційних скаргах.

Належить також врахувати, що судовий розгляд у цьому кримінальному провадженні провадився за правилами повного дослідження доказів, в тому числі, шляхом допиту свідків у цій справі та вивченням і перевірки усіх доказів, що надані стороною обвинувачення під час розгляду справи.

Згідно вимог статті 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Апеляційний суд, додержуючись вимог статті 9 Конституції України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV , також зазначає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Колегія суддів також враховує, що правові висновки, які містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 756/10060/17 (провадження № 13-3кс22), про те, що невідповідність тим чи іншим вимогам закону нівелює доказове значення відомостей, одержаних у результаті відповідних процесуальних дій, не в будь-якому випадку, а лише в разі, якщо вона призвела до порушення прав людини і основоположних свобод або ж ставить під сумнів походження доказів, їх надійність і достовірність. Адже для прийняття законного й обґрунтованого рішення суд має отримувати максимально повну інформацію щодо обставин, які належать до предмета доказування, надаючи сторонам у змагальній процедурі достатні можливості перевірити й заперечити цю інформацію.

Тобто, колегія суддів, враховуючи вищезазначені правові висновки Великої Палати Верховного Суду, зазначає, що суд, отримавши від сторони обвинувачення докази на підтвердження вини особи за пред`явленим обвинуваченням, повинен перевірити їх на відповідність вимог чинного кримінального процесуального закону, а також, у разі встановлення судом порушень вимог КПК України, надати повну та обґрунтовану оцінку в остаточному судовому рішенні про те, що ці порушення призвели до порушення прав людини і основоположних свобод.

Крім того, колегія суддів також зазначає, що суд, дотримуючись вимог загальних засад кримінального провадження, передбачених пунктами 2 та 15 частини 1 статті 7 КПК України, також повинен неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створювати необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

При цьому, колегія суддів також зазначає, що норми статей 412 та 415 КПК України передбачають скасування оскаржуваного судового рішення у разі порушення правил підсудності, тобто у разі наявності підстав, передбачених п.6 ч.2 ст.412 КПК України.

Разом з цим, колегія суддів, враховуючи конкретні обставини цієї справи, бере до уваги правові висновки Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, що викладена в її постанові від 24.02.2025 у справі №357/10207/21 (провадження № 51-4924 кмо 23).

Зокрема, метою вимоги статті 6 Конвенції, щоб судочинство здійснював «суд, встановлений законом», є забезпечення того, щоб організація судочинства в демократичному суспільстві регулювалася законом, прийнятим парламентом, і не залежала від розсуду виконавчої влади або судових органів, хоча це не виключає певну свободу судів у тлумаченні національного законодавства. Вираз «встановлений законом» охоплює не лише правову основу самого існування суду, але й дотримання ним певних правил, які регулюють його діяльність.

У той же час Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) підкреслив, що вирішуючи питання щодо впливу тих чи інших порушень на забезпечення права на «суд, встановлений законом», не можна втрачати з поля зору загальну мету інституційних вимог статті 6 § 1 і слід з`ясовувати, чи було стверджуване порушення у конкретній справі настільки серйозним, щоб підірвати вищезазначені фундаментальні принципи та поставити під загрозу незалежність відповідного суду. Слід також брати до уваги, що висновок про те, що суд не є «трибуналом, встановленим законом», може мати істотні наслідки для правової визначеності та забезпечення незмінюваності суддів,[10]а також для вимоги розумного строку судочинства.

Таким чином, в усіх випадках, коли основоположні принципи Конвенції вступають у суперечність, необхідно знайти баланс, щоб визначити, чи існує нагальна потреба - істотного та переконливого характеру, - яка виправдовує відхід від принципів юридичної визначеності, забезпечення res judicata рішення та незмінюваності суддів у конкретних обставинах справи.

Об`єднана палата зазначає, що визначення підсудності може не бути очевидним до початку розгляду, оскільки, в залежності від характеру і складності обвинувачення, значною мірою залежить не лише від тлумачення застосовного національного законодавства, а й від встановлення фактів. Виявлення певних обставин під час розгляду справи або зміна позиції сторін можуть зумовити ситуацію, коли первісне визначення підсудності може виявитися помилковим.

Саме тому законодавчі норми, що стосуються підсудності, включають в себе не лише правила, які визначають ознаки, за якими справа має розглядатися тим чи іншим судом (статті 32, 33, 33-1 КПК), але також і правила вирішення спірних питань, які виникають при визначенні підсудності (стаття 34 КПК).

Норми, що регулюють формальні кроки, яких необхідно вжити, і строки, яких необхідно дотримуватися, в не меншому ступені забезпечують належне відправлення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності. Конституційний суд також підкреслював, що судочинство включає в себе, крім іншого, визначення процесуальних строків, строків звернення, оскарження до суду рішень, і інші обмеження, включаючи обмеження апеляційного, касаційного оскарження рішення суду, що забезпечують належне функціонування судочинства.

Обмеження, встановлене пунктом 1 частини 1 статті 34 КПК, щодо моменту, до якого спірне питання підсудності може бути вирішене, а саме «до початку судового розгляду», встановлене законом з метою запобігти намаганням сторін або суду необмежено ставити під сумнів компетенцію суду розглядати справу і, таким чином, слугує правовій визначеності.

Як ознаки, важливі для визначення підсудності, так і процесуальні правила, що встановлюють обмеження щодо часу, коли сумніви щодо підсудності можуть бути вирішені, встановлені законом і виконують своє призначення - запобігти довільному направленню справи до того чи іншого суду.

Об`єднана палата Верховного Суду зазначила, що в ситуації, якщо після початку судового розгляду виявилися обставини, які можуть поставити під сумнів правильність визначення підсудності справи, продовження розгляду справи судом, який розпочав такий розгляд, не становить «порушення правила підсудності», зазначеного в пункті 6 частини 2 статті 412 КПК, і не є підставою для скасування судових рішень.

Крім того, Об`єднана палата Верховного Суду зазначила, що кримінальне провадження, яке надійшло до суду з порушенням правил підсудності, передається на розгляд іншого суду в порядку, передбаченому частинами 2 та 3 статті 34 КПК, якщо таке порушення виявлено до початку судового розгляду. У разі виявлення обставин, що можуть вплинути на визначення підсудності, після початку судового розгляду продовження розгляду справи судом, який розпочав такий розгляд, не становить «порушення правила підсудності», зазначеного в пункті 6 частини 2 статті 412 КПК, і не є підставою для скасування судових рішень.

З огляду на викладене, Об`єднана палата Верховного Суду дійшла висновку, що кримінальне провадження, яке надійшло до суду з порушенням правил підсудності, передається на розгляд іншого суду в порядку, передбаченому частинами 2 та 3 статті 34 КПК, якщо таке порушення виявлено до початку судового розгляду. У разі виявлення обставин, що можуть вплинути на визначення підсудності, після початку судового розгляду продовження розгляду справи судом, який розпочав такий розгляд, не становить «порушення правила підсудності», зазначеного в пункті 6 частини 2 статті 412 КПК, і не є підставою для скасування судових рішень

За таких обставин, суд апеляційної інстанції, повертаючи до підстав для скасування оскаржуваного вироку і призначення нового судового розгляду, що наведені в поданих апеляційних скаргах захисників, зазначає наступну:

- сторона захисту не заперечувала проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта щодо ОСОБА_7 ;

- під час судового розгляду у цьому кримінальному провадженні сторона захисту не заявляла жодного разу щодо наявності підстав, передбачених п.6 ч.2 ст.2 ст.412 КПК України;

- під час судового розгляду в суді першої інстанції, в тому числі, враховуючи вимоги сторони захисту, досліджені усі докази сторони обвинувачення;

- стороною захисту не наведено жодного порушення вимог Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, а також з цього приводу практики Європейського суду з прав людини, які могли свідчити про не дотримання місцевим судом цих вимог;

- доводи сторони захисту щодо порушення правил підсудності розгляду цього кримінального провадження з`явилися тільки після ухвалення оскаржуваного вироку;

- в своїх апеляційних скаргах сторона захисту не оспорювала фактичні обставини справи, які встановлені судом, а лише зазначали вимогу щодо скасування оскаржуваного вироку у зв`язку з порушенням правил підсудності.

Тобто, на переконання колегії суддів, єдина підстава для скасування оскаржуваного вироку, як зазначають в своїх апеляційних скаргах захисники, є порушення як органом досудового розслідування під час направлення обвинувального акту, так і судом першої інстанції, правил підсудності розгляду цього провадження.

Натомість, стороною захисту не доведено наявність підстав для виправдання обвинуваченої за пред`явленим обвинуваченням чи зміни оскаржуваного вироку в частині кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_7 , з урахуванням доводів, наведених в апеляційних скаргах захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Колегія суддів звертає увагу, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Кожен доказ має підтверджувати певну обставину, яка має значення для конкретного кримінального провадження, і лише сукупність усіх доказів, оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, у своєму взаємозв`язку доводять винуватість чи невинуватість особи. Тобто, суд робить свій висновок не на окремо взятому доказі, а на сукупності доказів (як прямих, так і непрямих), які доповнюють та уточнюють один одного.

У вироку суду в повній відповідності до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України наведено докази, на яких ґрунтується висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, які суд дослідив та оцінив із дотриманням положень ст. 94 КПК України. В основу обвинувального вироку покладено виключно ті докази, що не викликають сумнівів у їхній достовірності.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що місце злочину на час його вчинення і фактичні обставини, які встановлені оскаржуваним вироком, будь-яким чином не спростовані стороною, а твердження захисників обвинуваченої лише на наявність підстав, передбачених п.6 ч.2 ст.2 ст.412 КПК України, хоча і заслуговують на увагу, але колегія суддів, дотримуючись вищезазначених вимог закону, а також правових висновків Верховного Суду, чинного законодавства України, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, не є достатніми, в даному конкретному випадку, для скасування оскаржуваного вироку, оскільки суд першої інстанції, який хоча й не дотримався вимог ст.ст.32, 34 КПК України, але повністю виконав їх у цьому криминальному провадженні, що передбачені чинним кримінальним процесуальним законом.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що органом досудового розслідування дійсно помилково спрямовано обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 до Ленінського районного суду міста Харкова, але ці обставини будь-чином не свідчать про неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження або про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, які могли свідчити про невідповідність оскаржуваного вироку вимогам, передбачених статтями 370 та 374 КПК України.

Отже, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були би підставами для скасування чи зміни судового рішення при перевірці цього кримінального провадження, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 04 грудня 2024 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Головуючий

Судді :