УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №522/7753/24

Провадження №1-кп/522/1433/25

01 серпня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості від 15 травня 2024 року, укладену між прокурором Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_5 , в присутності захисника ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000059, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.01.2024 року, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Диковичеве Новоархангельського району Кіровоградської області, громадянки України, офіційно не працевлаштованої, із середньою освітою, не одруженої, маючої на утриманні двох неповнолітніх дітей, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 302, ч.ч. 1, 2 ст. 303 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000059, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.01.2024 року, відносно ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 302, ч.ч. 1.2 ст.303 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив розглянути угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_5 , в присутності захисника ОСОБА_4 , 15 травня 2024 року, відповідно до якої сторонами узгоджене покарання за ч.1 ст. 302 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян;

за ч.1 ст.303 КК України у виді 3 років позбавлення волі; за ч.2 ст.303 КК України у виді 4 років та 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання біль суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки та 6 місяців позбавлення. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування основного покарання із іспитовим строком, з покладенням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України.

Прокурор в судовому засіданні просив зазначену угоду задовольнити і призначити обвинуваченій ОСОБА_5 , вказане покарання. Разом із тим, просив застосувати спеціальну конфіскацію до мобільних телефонів "ZTE" та "Realme", а також до грошових коштів, отриманих внаслідок вчинення кримінальних правопорушень.

Захисник просив угоду задовольнити, однак заперечував проти застосування спеціальної конфіскації щодо мобільних телефонів "ZTE" та "Realme", а також грошових коштів.

Обвинувачена в судовому засіданні провину в інкримінованих кримінальних правопорушеннях визнала повністю, зазначила, що ініціатором угоди був слідчий і міра покарання узгоджена між ними є «умовно». ОСОБА_5 пояснила, що багато чого не розуміє і конкретизувати суду що саме означає умовно не змогла. З приводу спеціальної конфіскації підтримала думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши зміст наданої угоди про визнання винуватості від 15 травня 2024 року, укладену між прокурором Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_5 , в присутності захисника ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000059, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.01.2024 року, суд приходить до переконання про неможливість затвердження даної угоди з підстав суперечності її умов вимогам закону та суттєвої невідповідності її умов інтересам суспільства та неможливості обвинуваченою взяти на себе виконання за угодою зобов`язань, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність Кримінального процесуального Кодексу України та/або закону. В частині 7 ст. 474 КПК України визначений вичерпний перелік підстав, за яких суд відмовляє в затвердженні угоди, в тому числі, якщо умови угоди суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та/або закону, а також, якщо умови угоди не відповідають інтересам суспільства.

Зокрема, відповідно до вимог ст. 470 КПК України прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов`язаний врахувати такі обставини: 1) ступінь та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб; 2) характер та тяжкість обвинувачення (підозри); 3) наявність суспільного інтересу в забезпечення швидкого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень; 4) наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

При цьому, зазначені вище обставини, які прокурор зобов`язаний врахувати при вирішенні питання щодо можливості укладення угоди, якщо вони дійсно мають місце, відповідно до вимог ст. ст. 470, 472 КПК України, повинні знайти своє конкретизоване відображення безпосередньо у змісті угоди про визнання винуватості, як істотні для відповідного кримінального провадження, обставини.

Між тим, як вбачається із змісту наданої суду угоди про визнання винуватості, в супереч зазначеним вище вимогам Кримінального процесуального кодексу України, прокурор підійшов до встановлення вказаних обставин формально, про що свідчить відсутність конкретизації, яким саме чином ОСОБА_5 сприяла у подальшому виявленні злочинів, та у чому полягає визнання суспільного інтересу забезпечення швидкого судового провадження за цим обвинуваченням, обмежившись лише загальними фразами.

Крім того, прокурор поряд з вище наведеним, вважає визнання вини обвинуваченою, обставиною, що повинна враховуватись ним при укладенні угоди про визнання винуватості, у той час, коли це є беззастережною умовою укладення такої угоди та, само по собі визнання винуватості ОСОБА_5 не розкриває ступінь та характер сприяння з його боку у проведенні кримінального провадження.

Крім того, відповідно до вимог ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Так, в укладеній між прокурором та підозрюваною ОСОБА_5 угодою, прокурор просить вирішити питання про речові докази в порядку ст. 100 КПК України.

Між тим, вказана угода про визнання винуватості від 15.05.2024 року, не містить відомостей щодо роз`яснення ОСОБА_5 умов застосування спеціальної конфіскації.

Тобто, всупереч вказаних вимог, прокурором не було роз`яснено обвинуваченій умови застосування спеціальної конфіскації, проти якого в судовому засідання висловився як захисник, так і обвинувачена, а тексті самої угоди про визнання винуватості від 15.05.2024 року відомості про спеціальну конфіскацію взагалі відсутні.

Разом із тим, в судовому засіданні прокурором зазначено такі умови покарання для обвинуваченої ОСОБА_5 , які не були з нею узгоджені під час укладання угоди про винуватість, що є істотним порушенням її прав та вимог КПК України.

Судом також встановлено, що в угоді про визнання винуватості від 15.05.2024 року зазначено, що ОСОБА_5 роз`яснено можливість чи не можливість застосування ст.ст. 69, 75 КК України, а також інші заходи, які можуть бути застосовані до «нього» у разі затвердження угоди судом (ст. 76 КК України).

Таким чином, суд вбачає не конкретизоване роз`яснення ОСОБА_5 умов призначення покарання та його виду, оскільки в угоді відсутнє посилання на обов`язки, передбачені вимогами ст. 76 КК України, враховуючи, що ОСОБА_5 в угоді узгоджене покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України.

Тобто, укладена сторонами угода не містить відомостей щодо того, які саме обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, ОСОБА_5 погодилась виконувати, оскільки норма вказаної статті передбачає можливість покладення судом на засудженого додаткових обов`язків.

Про необхідність ретельного роз`яснення обвинуваченому правових наслідків угоди йдеться також у пункту 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2013 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод».

Судова практика виходить з того, що застосування спеціальної конфіскації має бути предметом угоди про визнання винуватості. Зокрема, скасовуючи судові рішення у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону Суд виходив з того, що при роз`ясненні засудженому усіх наслідків такої угоди дає йому можливість вибору погодитись на її затвердження або відмовитись від цього і наполягати на розгляді кримінального провадження в загальному порядку.

Вказане узгоджується і зі змінами до частини 1 статті 472 КПК України, відповідно до яких визнано обов`язковим зазначення у змісті угоди умов застосування спеціальної конфіскації.

Таким чином, не роз`яснення підозрюваній усіх наслідків затвердження угоди може стати порушенням права на захист та може істотно вплинути на прийняття рішення про беззастережне визнання винуватості у вчиненні злочину, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вказане узгоджується із висновками, викладеними у постанові Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 24 листопада 2020 року в справі №703/1781/19 (провадження № 51-166км20).

Крім того, у судовому засіданні ОСОБА_5 зазначила, що вона не обізнана щодо виду та строку призначеного їй покарання за вчинені нею кримінальні правопорушення, а тільки відомо, що вона буде звільнена від його відбування, що свідчить про те, що порушення вимог ст.ст.471-472 КПК України, тобто міру покарання сторонами угоди узгоджено не було.

Також, стороною обвинувачення у судовому засіданні було надано матеріали, які характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_5 , а саме копію довідки КНП «ООМЦПЗ» ООР від 29.03.2024 року, а також копію довідки з УП міський психіатричний диспансер» від 19.03.2024 року, які жодним чином не завірені. Оригіналів в судовому засіданні суду вказаних документів надано не було.

Крім того, відомості про наявність судимостей обвинуваченої ОСОБА_5 надані суду прокурором станом на 16.04.2024р., також в копії не завіреній жодним чином, що унеможливлює суд визначити як міру покарання обвинуваченій згідно чинного законодавства, так і встановити оригінальність вказаного документа. При цьому, що стосується істотних для відповідного кримінального провадження обставин, то до їх переліку судова практика відносить наявність у підозрюваного чи обвинуваченого судимості, в тому числі непогашеної; невідбутого покарання за іншим вироком суду, інші характеризуючі дані про особу.

За таких обставин, суд приходить до однозначного висновку, що надана суду угода про визнання винуватості не підлягає затвердженню з підстав суперечності її умов вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства,неможливості обвинуваченою взяти на себе виконання за угодою зобов`язань, а також невідповідності умов цієї угоди інтересам суспільства.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 9, 314, 372, 470, 474 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 15 травня 2024 року між прокурором Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_5 , в присутності захисника ОСОБА_4 , в кримінальному провадженні № 0000059, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.01.2024 року, відносно ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.302, ч.ч. 1.2 ст.303 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1