Справа № 188/1887/25
Провадження № 1-кп/185/1244/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в умовах дії воєнного стану в залі суду в м. Павлоград матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000036 від 30 січня 2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Борзна, Чернігівської області, громадянина України, який має середню освіту, одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період в посаді солдата 1-го єгерського батальйону НОМЕР_1 бригади в/ч НОМЕР_2 , у військовому званні «солдат», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 263 КК України,

за участі:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (в режимі ВКЗ),

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_7 (в режимі ВКЗ),

В С Т А Н О В И В:

Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, проходячи її на посаді солдата 1-го єгерського батальйону НОМЕР_1 бригади військової частини НОМЕР_2 , 30 січня 2025 року приблизно 20:30 години, знаходячись на території колишнього току розташованого на околиці АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, через раптово виникле неприязне ставлення до ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи умисел, направлений на спричинення ОСОБА_8 умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, під час виниклої між ними сварки, дістав ніж з чохла, який зберігався у нього у кишені штанів, після чого, тримаючи вказаний ніж у правій руці, діючи умисно, наніс не менше одного удару вказаним ножем у область вуха, внаслідок чого ОСОБА_8 було спричинено тілесне ушкодження у вигляді різаної рани правої вушної ділянки, яке за своїм характером відноситься до легкого тілесного ушкодження, яке спричинило короткочасний розлад здоров`я впродовж більше шести днів, але не більше як три тижні (21 день), далі з метою спричинення ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 наніс останньому не менше одного удару вказаним ножем в область тулубу, внаслідок чого ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани лівої підреберної ділянки з пошкодженням 4 сегменту печінки, пораненням поперечно-ободової кишки, брижі тонкої кишки, гематоми брижі товстої кишки, гемоперитонеуму, які за своїм характером відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

В подальшому, після отримання вищевказаних тілесних ушкоджень ОСОБА_8 впав на ґрунт, а ОСОБА_3 припинив свої злочинні дії та відійшов убік.

Крім того, солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, проходячи її на посаді солдата 1-го єгерського батальйону НОМЕР_1 бригади військової частини НОМЕР_2 , маючи прямий умисел, направлений на носіння іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу, у порушення Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у невстановлений час, але не пізніше 30 січня 2025 року, знаходячись в одному із населених пунктів Чернігівської області, у невстановленої особи, без передбаченого законом дозволу придбав ніж «Феникс-2», який являється холодно зброєю.

В подальшому, діючи умисно, ОСОБА_3 почав носити при собі вказаний ніж «Феникс-2» та перевіз його на місце дислокації, що по АДРЕСА_2 , де продовжив носити при собі без передбаченого законом дозволу,

30 січня 2025 року слідчим під час огляду місця події було вилучено ніж «Феникс-2», який являється короткоклинковою холодною зброєю колючо-ріжучої дії.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за:

- ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для житія в момент заподіяння;

- ч. 2 ст. 263 КК України, як носіння іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю та суду показав, що 30 січня 2025 року вже на подвір`ї було сірувато, у вечорі він та потерпілий ОСОБА_9 проходили навчання під час мобілізації в Україні на території навчального центру на полігоні в с. Лозове, Дніпропетровської області. Протягом цього дня вони разом вживали спиртні напої у вигляді горілки та коньяку. Він випив не менше 200 мл горілки та коньяку. ОСОБА_9 випив приблизно стільки ж, та вони спілкувалися. На вечір у нього з ОСОБА_9 виникла сварка, яка переросла у конфлікт. Вони почали штовхатися. Чи була бійка він не пам`ятає. У нього в кишені був ніж у чохлі з довжиною леза десь 15 см. Він дістав з кишені ніж та наніс ножем удар в тулуб Петрова, в праву частину нижче грудей. Він пам`ятає, що точно наніс один удар, чи було ударів більше він не пам`ятає. Потім він пам`ятає, що біля нього стояли військовослужбовці, а ОСОБА_9 , який лежав на бетонній підлозі надавали якусь допомогу. Після цього його затримали працівники поліції і відвезли в м. Павлоград. Ніж він викинув на місці. У відділі поліції в м. Павлограді у нього брали відбитки пальців рук, зістригали нігті з пальців рук, потім в поліклініці брали кров та вилучили одяг та взуття. З потерпілим він знайомий 5-7 днів. Вони спілкувалися мало, а зблизилися для вживання алкоголю. Вживали спиртне вони вдвох, але на території ще були військові. Битися він не вміє, тому дістав ніж. Чи була зброя у потерпілого він не пам`ятає. Допомогу ОСОБА_9 він не надавав. Потерпілому він нічого не відшкодовував тому, що він про це не заявляв. Він купив цей ніж десь в середині січня 2025 року у воєнторзі с. Гончарівське, Чернігівської області та постійно носив при собі. Раніше він ніж застосовував для приготування їжі. Він обізнаний про холодну зброю. Після цих подій він викинув ніж на палатку. Де залишився чохол від ножа він не пам`ятає. Він викинув ніж, бо злякався. Він думає, що його відтягнули від потерпілого. В скоєному розкаявся.

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні не з`явився, про час та місце був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

За згодою учасників кримінального провадження, суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежився допитом обвинуваченого, і дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченого, документів стосовно речових доказів та процесуальних витрат. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції нема.

Враховуючи показання обвинуваченого та його бажання не досліджувати інші докази по справі, суд вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення вважає доведеною повністю.

Дії ОСОБА_3 суд вважає правильно кваліфіковано за:

- ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для житія в момент заподіяння;

- ч. 2 ст. 263 КК України, як носіння іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

За місцем служби обвинувачений характеризується не задовільно, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий, перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу розладу психіки та поведінки, внаслідок вживання опіатів, на обліку у психіатра не перебуває.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 196-к від 23 квітня 2025 року, ОСОБА_3 в період інкримінованого йому діяння виявляв і в теперішній час виявляє психічний розлад у формі психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів. Під час інкримінованого йому діяння він міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Іспитований у теперішній час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

На підставі ст. 65 КК України, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений вчинив тяжкий та нетяжкий злочини, визнав вину повністю, в скоєному розкаявся, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, вчинив данні кримінальні правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, суд вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити у виді позбавлення волі в межах санкції статей за інкриміновані йому кримінальні правопорушення, та остаточне покарання йому слід призначити за сукупністю кримінальних правопорушень за правилами ст. 70 КК України, оскільки саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою.

Накладений арешт, шляхом заборони на відчуження та розпорядження на берці кольору олива, камуфльовані штани, камуфльований кітель та дві футболки зеленого кольору, які належать ОСОБА_3 , відповідно до ухвали слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2025 року скасувати.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

У справі маються процесуальні витрати за проведення експертизи холодної зброї в сумі 2674,20 коп. та експертизи про дослідження знарядь, агрегатів, інструментів і залишених ними слідів, ідентифікація цілого за частинами в сумі 3565,60 грн., всього на суму 6 239 грн. 80 коп., які підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання стосовно речових доказів у справі вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 263 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

- за ч. 2 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з дня вступу вироку в законну силу.

Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_3 строк його попереднього ув`язнення по даному кримінальному провадженню з 31 січня 2025 року по день вступу вироку в законну силу із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Скасувати арешт, шляхом зняття заборони на відчуження, розпорядження та користування на берці кольору олива, камуфльовані штани, камуфльований кітель та дві футболки зеленого кольору, які належать ОСОБА_3 , накладений відповідно до ухвали слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2025 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 6 239 грн. 80 коп. в рахунок відшкодування процесуальних витрат.

Речові докази у справі: берці кольору олива, камуфльовані штани, камуфльований кітель та дві футболки зеленого кольору, які передані до камери зберігання речових доказів ВП № 4 Синельниківського РУВ ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: вул. Соборна, 3, с. Петропавлівка, Синельниківського району, Дніпропетровської області (квитанція № 577) повернути ОСОБА_3 ; слід РБК, пластикові піхви для ножа, ніж, які передані до камери зберігання речових доказів ВП № 4 Синельниківського РУВ ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: вул. Соборна, 3, с. Петропавлівка, Синельниківського району, Дніпропетровської області (квитанція № 577) знищити.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1