Справа № 301/448/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.05.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-кп/4806/174/25 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 01 квітня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 01 квітня 2025 року, клопотання прокурора задоволено.

Звернуто в дохід держави заставу в розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, внесену на підставі ухвали слідчої судді Іршавського районного суду від 21 січня 2025 року по справі №301/158/25 заставодавцем ОСОБА_7 за підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно Квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 89 від 27 січня 2025 року, зарахувавши таку до спеціального фонду Державного бюджету України.

Обрано відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Іршава та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу до 31 травня 2025 року включно.

З матеріалів провадження вбачається, що у провадженні Іршавського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження №0000002 від 01.01.2025 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 та ч. 2, ст. 309 КК України.

18 березня 2025 року прокурор ОСОБА_8 подав до суду клопотання про звернення в дохід держави сплаченої 27.01.2025 року заставодавцем ОСОБА_7 застави в сумі 242240 грн.

Вказане клопотання прокурор мотивував тим, що 20 січня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307 КК України - незаконне зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин; ч. 2 ст. 307 КК України - незаконне зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин, вчинене повторно; ч. 2 ст. 309 КК України - незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту, якщо предметом таких дій були психотропні речовини у великих розмірах.

Ухвалою слідчої судді Іршавського районного суду від 21 січня 2025 року відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 19:15 годин 19 березня 2025 року та визначено заставу у сумі 242240 грн., а також визначено відповідні процесуальні обов`язки: з`являтися до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; не відвідувати розважальні заклади; здати на зберігання до Іршавського відділу Головного управління Державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за межі України.

28 січня 2025 року ОСОБА_6 звільнений з ДУ «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» у зв`язку з внесення застави заставодавцем ОСОБА_7 .

08 лютого 2025 року ОСОБА_6 призвано на військову службу під час мобілізації на особливий період та останній проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 .

24 лютого 2025 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000002 від 01.01.2025 року про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.ч. 1, 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України скеровано до Іршавського районного суду.

Однак, 22 лютого 2025 року ОСОБА_6 , курсант навчального взводу навчальної роти 2 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 .

Таким чином, ОСОБА_6 порушив обов`язки, покладені на нього ухвалою слідчої судді про обрання запобіжного заходу.

В підготовчі судові засідання Іршавського районного суду, призначені 06.03.2025 року та 18.03.2025 року, обвинувачений ОСОБА_6 не з`явився, про причини неявки не повідомив, поважність неявки не підтвердив.

Прокурор ОСОБА_8 просив звернути сплачену заставодавцем ОСОБА_7 на користь підозрюваного ОСОБА_6 заставу в сумі 242240 грн. в дохід держави.

26 березня 2025 року прокурор ОСОБА_8 подав також клопотання про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення розміру застави.

Дане клопотання додатково мотивовано тим, що, на думку прокурора, обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_6 злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 та ч. 2, ст. 309 КК України, підтверджується такими матеріалами: рапортом про виявлення злочину від 01.01.2025 року; рапортом про особу, яка причетна до скоєння злочину від 01.01.2025 року; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 19.01.2025 року; протоколом огляду місця події від 19.01.2025 року; висновком експерта №СЕ-19/107-25/555-НЗПРАП від 17.01.2025 року; висновком експерта №СЕ-19/107-25/687-НЗПРАП від 23.01.2025 року; висновком експерта №СЕ-19/107-25/688-НЗПРАП від 23.01.2025 року; постановами про проведення контролю за вчиненням злочину від 08.01.2025 року та від 17.01.2025 року; протоколами про результати проведення оперативної закупки від 14.01.2025 року та від 19.01.2025 року; протоколом за результатами проведення НСРД від 01.02.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 20.01.2025 року.

Враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавленні волі на строк до десяти років з конфіскацією майна, і він усвідомлює, що вчинив тяжкі злочини та у разі доведення вини йому загрожує покарання у виді позбавлення волі, тому застава в розмірі до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не здатна забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

З огляду на всі обставини в сукупності, наявність обґрунтованої підозри, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим злочинів, в тому числі, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, існують ризики, що ОСОБА_6 , знаходячись на волі може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому застосування більш м`яких запобіжних заходів унеможливлює запобігання наведеним у клопотанні та встановлених судом ризикам. Не обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не забезпечить виконання обвинувачуваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що в подальшому може призвести до не виконання завдань кримінального судочинства та забезпечення судового розгляду. Просив клопотання задовольнити.

Задовольняючи клопотання прокурора, слідчий суддя в ухвалі вказав, що оскільки обвинувачений ОСОБА_6 після внесення застави у сумі 242240 грн. порушив покладені на нього обов`язки без поважних причин, суд відповідно до ч. 8 ст. 182 КПК України клопотання прокурора про звернення застави в дохід держави задовольнив.

Крім того слідчий суддя зазначив, що існує обґрунтована підозра у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_6 тяжких злочинів у сфері незаконного обігу наркотиків, з огляду на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, уникнення подальшого затягування розгляду кримінального провадження, суд клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнив.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_5 вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою та невмотивованою. Зазначає, що як вбачається зі змісту клопотання та оскаржуваної ухвали суду відсутнє обґрунтування доведеності того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Звертає увагу, що судом першої інстанції абсолютно не взято до уваги доводи сторони захисту та винесена ухвала цілком заперечить всім діючим нормам КПК України. Посилається на те, що обвинувачений прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 у супроводі працівників Національної поліції України, що абсолютно підтверджує неупереджене ставлення до ОСОБА_6 та відсутність вільного пересування, адже будь-якої згоди на вчинення вказаних дій працівникам поліції останній не надавав. Саме тому сторона обвинувачення була повністю ознайомлена з подіями та мобілізацією ОСОБА_6 , але для того, щоб ввести в оману суд, подано неправдиве клопотання без зазначення підтверджуючих та належних доказів. Зазначає, що вказаний факт абсолютно спростовує посилання сторони обвинувачення щодо порушення зі сторони ОСОБА_6 ст. 195 КПК України в частині залишення в межах населеного пункту, в якому він проживає, адже мобілізація не залежала від волі останнього і він не міг вплинути на цей процес. Звертає увагу, що ОСОБА_6 не відлучався з населеного пункту в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, або суду, залежно від стадії кримінального провадження, повідомляти слідчого, прокурора, чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 працівниками Національної поліції України та мобілізований, тобто не мав можливості волевиявлення; обвинувачений з`являвся до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою підтверджується записами судової охорони та журналами судового засідання у кримінальному провадженні №0000002 від 01.02.2025 р. Разом з цим, зазначає, що обґрунтування сторони обвинувачення щодо неявки в судове засідання 06.03.2025 та 18.03.2025 обвинуваченого не може бути визнано правомірним, так як про жодне із вказаних судових засідань ОСОБА_6 не був повідомлений у встановленому законодавством шляхом, тому він не мав фізичної змоги прибути до Іршавського районного суду, зазначене вказує на поважність причини неявки, адже повернувся лише 19.03.2025. Ухвалою Іршавського районного суду від 18 березня 2025 року застосовано привід у підготовче судове засідання на 26 березня 2025 року на 10:00 годин, який було виконано. Таким чином, суд першої інстанції при винесені ухвали цілком не керувався нормами права, закріпленими в ст. 182 КПК України, що призвело до застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та винесення неправомірного рішення. Просить суд, скасувати оскаржувану ухвалу суду від 01 квітня 2025 року про звернення в дохід держави застави у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240,00 гривень та застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , українця, одруженого, на утриманні якого перебувають дружина та двоє дітей, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів без визначення розміру застави, та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання про звернення застави у дохід держави та вирішення питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відмовити.

На апеляційну скаргу сторони захисту від прокурора Іршавського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_8 надійшло заперечення, в якому зазначає, що ухвала Іршавського районного суду від 01.04.2025 в частині звернення застави в дохід держави не підлягає окремому оскарженню в апеляційному порядку. Просить суд, апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу суду від 01.04.2025 в частині, якою внесену за ОСОБА_6 заставу у розмірі 24240 грн. заставодавцем ОСОБА_7 звернуто в дохід держави, закрити, а апеляційну скаргу в частині обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишити без задоволення, а ухвалу суду від 01.04.2025, без змін. Крім того, просив суд провести розгляд апеляційної скарги без участі прокурора. До заперечення, прокурор долучив копії документів, а саме: Наказ Командира військової частини НОМЕР_1 №2879 від 07.03.2025 «Про результати службового розслідування» за фактом самовільного залишення військової частини курсантом 3 навчальної роти 2 навчального батальйону школи індивідуальної підготовкивійськової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_6 ; акт службового розслідування; рапорт, доповідь Командира військової частини НОМЕР_1 ; пояснення офіцерів військової частини НОМЕР_1 , службову та медичну характеристики на ОСОБА_6 .

Апеляційна скарга розглядається за відсутності учасників судового процесу, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності учасників судового процесу апеляційний суд бере до уваги, що: вони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги не подавали. Крім того апеляційний суд враховує клопотання прокурора про розгляд апеляційної скарги у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача про суть ухвали судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Перевіряючи законність прийнятого рішення, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Так, правові засади застосування запобіжних заходів регламентовано главою 18 КПК "Запобіжні заходи, затримання особи" (статті 176-213 КПК). Термін "застосування запобіжного заходу" охоплює не тільки його обрання, але й зміну на інший запобіжний захід. Такий висновок узгоджується з усталеною практикою Касаційного кримінального суду Верховного Суду (постанови від 18.12.2018 у справі № 628/969/18 та від 28.03.2019 у справі № 286/1695/18).

Порядок зміни запобіжних заходів врегульовано статтями 200, 201 КПК України. Поряд з цим щодо окремих видів запобіжних заходів закон передбачає спеціальні умови для їх зміни. Так, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений порушив покладені на нього ухвалою про застосування запобіжного заходу у вигляді застави обов`язки, вирішується питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу (частини 8 та 10 статті 182 КПК).

При порушенні умов такого запобіжного заходу як застава процедура його застосування включає також застосування заходів кримінально-процесуальної відповідальності. Так, у разі порушення умов застави - вона звертається в дохід держави (частина 8 статті 182 КПК).

Питання про звернення застави в дохід держави вирішується судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу (частина 9 статті 182 КПК).

З наведеного вище, слідує, що звернення застави в дохід держави є невід`ємною складовою зміни запобіжного заходу у вигляді застави, яка передбачена частинами 8 та 10 статті 182 КПК, та охоплюється поняттям "застосування запобіжного заходу" у вигляді застави.

Як вірно встановлено судом першої інстанції: - ухвалою слідчого судді Іршавського районного суду від 21.01.2025 по кримінальному провадженню №0000002 від 01.01.2025 відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 19 березня 2025 року.

Одночасно ОСОБА_6 визначено розмір застави та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: з`являтися до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; не відвідувати розважальні заклади; здати на зберігання до Іршавського відділу Головного управління Державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за межі України.

Вказаною ухвалою слідчого судді від 21.01.2025 також роз`яснено, що у разі внесення застави та звільнення ОСОБА_6 з-під варти, останній зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

28 січня 2025 року ОСОБА_6 звільнений з-під варти з ДУ «Закарпатська установа виконання покарань (№9)», у зв`язку із внесенням 27 січня 2025 року заставодавцем ОСОБА_7 застави в сумі 242240 грн., й з цього часу, відповідно до абз. 3 ч.4 ст.202 КПК України, він вважався таким, що до нього застосованого запобіжний захід у вигляді застави.

24 лютого 2025 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 01.01.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000002 відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307, ч. 2, ст. 309 КК України, скеровано до Іршавського районного суду Закарпатської області.

Разом із тим, як вірно встановлено суддею першої інстанції, що обвинувачений ОСОБА_6 , порушив покладені ухвалою слідчого судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 21.01.2025 на нього процесуальні обов`язки, оскільки в підготовчі засідання призначені на 06.03., 18.03.2025 не з`явився, причини неявки не повідомив, поважність неявки не підтвердив. Крім того, ОСОБА_6 08.02.2025 був призваний на військову службу у військову частину НОМЕР_1 , та згідно витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) ОСОБА_10 №55 від 22.02.2025, солдат ОСОБА_6 самовільно залишив військову частину. Згідно повідомлення прокурора та ВП №1 Хустського РУП, обвинувачений ОСОБА_6 , 19.03.2025 був затриманий в рамках іншого кримінального провадження №0000342 від 18.10.2021 та відносно нього ухвалою Іршавського районного суду від 20.03.2025 обрано запобіжний захід у виді тримання під варто строком на 60 днів.

Отже, як вірно встановлено судом першої інстанції, під час дії запобіжного заходу у виді застави та покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, після самовільного залишення ОСОБА_6 22.02.2025 військової частини, обвинувачений ОСОБА_6 у підготовчі судові засідання Іршавського районного суду не з`явився, причини неявки не повідомив, поважність неявки не підтвердив, не повідомив слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, чим порушив пункти 1 та 3 визначених ухвалою слідчого судді Іршавського райсуду від 21 січня 2025 року обов`язків, ухилився від суду без поважних причин та перешкоджав розгляду даного кримінального провадження.

При цьому колегія суддів зазначає, що обвинувачений достеменно знав про те, що стосовно нього розглядається кримінальне провадження в суді та достеменно знав правові наслідки у разі невиконання процесуальних обов`язків після звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, однак, перебуваючи на волі, зневажливо поставився до їх виконання.

Тому, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що прокурором доведено факт свідомого порушення ОСОБА_6 покладених на нього при застосуванні запобіжного заходу процесуальних обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 КПК, зокрема: з`являтися до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави в більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини 7 статті 194 КПК (частина 10 статті 182 КПК).

Разом із тим, апеляційний суд погоджується і з висновком суду першої інстанції про існування передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків (переховування від органу досудового розслідування та суду; незаконний впливи на свідків по даному кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження кримінального правопорушення в якому підозрюється).

Погоджуючись із цим висновком, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги: існування обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим тяжких злочинів у сфері незаконного обігу наркотиків; фактичні обставини, за яких ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень; факт порушення обвинуваченим ОСОБА_6 умов запобіжного заходу у вигляді застави; відомості про особу обвинуваченого.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги щодо наявності об`єктивних обставин, які не залежали від обвинуваченого та свідчать про поважність його неявки до суду, оскільки свідченням порушення покладених на ОСОБА_6 обов`язків та ухилення від суду - є не сам факт мобілізації обвинуваченого та проходження ним військової служби, а його неявка в суд після самовільного залишення військової частини, не повідомлення про зміну місця проживання та переховування від суду.

Наведені в апеляційній скарзі доводи на захист обвинуваченого ОСОБА_6 , були предметом перевірки та розгляду суддею першої інстанції і підстав для їх задоволення не встановлено. Зазначені мотиви не дають підстав для зміни чи скасування ухвали суду і застосування щодо останнього більш м`яких запобіжних заходів. Не вказала сторона захисту і на обставини, які б перешкоджали чи унеможливлювали подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

На переконання колегії суддів, при застосуванні обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції правомірно не визначив розмір застави, враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України, а також з огляду на те, що обвинуваченим ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні порушено запобіжний захід у вигляді застави.

Строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою суд першої інстанції встановив відповідно до приписів ч. 1 ст. 197 КПК України.

На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення стороною захисту не вказується і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, не може бути задоволена, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 01 квітня 2025 року про звернення застави в дохід держави та застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді