КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 27 травня 2025 року, апеляційну скаргу з доповненнями прокурора третього відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 квітня 2025 року, відносно,

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Краснодон Луганської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України,

за участі: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 , яке погоджене з прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 ,та продовжено до ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто по 13 червня 2025 року включно, одночасно визначено заставу у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 908 400 гривень, та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор подала апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та продовжити підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

На думку прокурора, слідчим суддею проігноровано доводи сторони обвинувачення, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років.

Також, слідчим суддею не враховано продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зокрема, підозрюваний ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування на території України під час дії воєнного стану в країні, або може залишити територію з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.

Крім цього підозрюваний ОСОБА_6 має відстрочку від мобілізації, що надає йому можливість безперешкодного виїзду за межі території України.

На даний час органом досудового розслідування перевіряється факт законності отримання ОСОБА_6 відстрочки від мобілізації, оскільки під час огляду його мобільного телефону встановлено наявність даних, які вказують на її незаконне отримання.

При цьому, ОСОБА_6 має чинний паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , строк дії якого закінчується 24.10.2027, що розширює його можливості залишити територію України з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Також слідчим суддею проігноровано той факт, що на даний час проведений не увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій та не встановлено усіх обставин, що мають значення для досудового розслідування, проводиться розслідування інших епізодів злочинної діяльності, не встановлено та не вилучено всіх речей (речових доказів) та документів, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин кримінального правопорушення. Враховуючи наведене, ОСОБА_6 перебуваючи на волі після внесення застави, може вдатися до дій спрямованих на знищення, спотворення або приховання документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Окрім того, на теперішній час у кримінальному проваджені, не встановлено усіх осіб, які причетні до вчинення кримінального правопорушення, а також яким можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, відтак підозрюваний зможе спілкуватись та координувати дії інших можливих співучасників злочину щодо приховування слідів, а також вчинення незаконного впливу на свідків для схиляння їх до відмови від дачі правдивих показань.

Крім цього, встановлено, що характер та спосіб вчинених дій, тяжкість вчинених підозрюваним кримінальних правопорушень, дають підстави вважати, що ОСОБА_6 може вчиняти інші кримінальні правопорушення з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, у тому числі шляхом підроблення документів тощо.

Так, в рамках вказаного кримінального провадження розслідується факт легалізації (відмивання) грошових коштів, отриманих злочинним шляхом внаслідок поставки ТОВ «Новатек-Електро» та ТОВ «Елімпекс» електротехнічної продукції на територію російської федерації.

У разі встановлення достатніх даних ОСОБА_6 буде оголошено про підозру у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 209 КК України.

Вказане свідчить, що з високою долею вірогідності підозрюваний, після внесення застави, може продовжити свою злочинну діяльність, що переконливо свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом із тим, визначаючи підозрюваному ОСОБА_6 заставу у сумі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, слідчим суддею проігноровано доводи сторони обвинувачення, що внесення застави у вказаному розмірі, не є суттєвою для підозрюваного, а тому не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення підозрюваного та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 17 травня 2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000443, за підозрою, у тому числі ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України та за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 209 КК України.

28 листопада 2024 року о 10 год. 46 хв. ОСОБА_6 затримано в порядку п. 2 ч. 1 ст. 208, п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України, та того ж дня його повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 листопада 2024 року до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляд тримання під вартою строком до 26 січня 2025 року, який неодноразово продовжувався, останній раз 25 лютого 2025 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва до 25 квітня 2025 року.

15 січня 2025 року постановою першого заступника Генерального прокурора строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000443 від 17.05.2024 продовжено до трьох місяців, тобто до 28 лютого 2025 року.

13 лютого 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

19 лютого 2025 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва продовжено строк досудового розслідування до 28 липня 2025 року включно.

15 квітня 2025 року старший слідчий в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 , яке погоджене з прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 квітня 2025 року клопотання слідчого задоволено, продовжено до ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто по 13 червня 2025 року включно, одночасно визначено заставу у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 908 400 гривень, та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Колегія суддів погоджується із прийнятим рішенням слідчого судді, вважає його законним, вмотивованим, та обґрунтованим з наступних підстав.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування та продовження запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з положеннями ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Для того, щоб арешт на підставі обґрунтованої підозри був виправданий у відповідності до статті 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні в момент перебування під вартою (Brogan and Others v. the United Kingdom, judgment of 29 November 1988, § 53). Також не обов`язково, щоб затриманій особі, було в подальшому висунуто обвинувачення або щоб справа проти особи була надіслана до суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке має підтвердити або спростувати підозру, яка є підставою для затримання (Murray v. the United Kingdom, judgmentof 28 October 1994, § 55).

Слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи, те що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для продовження застосування щодо неї обмежувального заходу.

Обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження дії запобіжного заходу, оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати.

Як вбачається з матеріалів клопотання запобіжний захід у вигляді тримання під вартою був застосований та продовжений підозрюваному ОСОБА_6 з урахуванням тяжкості інкримінованих йому кримінальних правопорушень, з врахуванням даних про його особу при наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя, прийшов до обгрунтованного висновку, що ризики, які були підставою для застосування до підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно продовжують існувати та для їх запобігання необхідно продовжити підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Зокрема, підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Окрім того, колегія суддів перевіряє наявність існування вказаних ризиків на момент постановлення оскаржуваної ухвали та вважає їх доведеними.

Щодо визначення розміру застави, колегія суддів вважає зазначити наступне.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом обов`язків.

При цьому, частина 4 вказаної статті передбачає право, але не обов`язок, для слідчого судді, суду під час дії воєнного стану при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім того ЄСПЛ зазначив, що застава має на меті не забезпечення відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім - забезпечення явки особи на судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням його/її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду. Також, суд повинен так само обережно і ретельно розглядати питання про застосування застави, як і вирішувати, чи є необхідним продовження тримання особи під вартою. Сума шкоди у справі може бути одним із факторів, що виправдовує вищу суму застави, але лише у поєднанні з іншими критеріями - серйозністю вчиненого злочину, ризику втечі та ін.

Разом з цим, при визначенні розміру застави слід не допускати встановлення такого її розміру, що є завідомо непомірним для особи та призводить до неможливості виконання застави. З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Слідчий суддя враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, його мотив, матеріальне становище підозрюваного, тяжкість правопорушень, у якому він підозрюється, характер кримінальних правопорушень та його наслідки з реальною можливістю забезпечити цим запобіжним заходом впевненість у тому, що підозрюваний не буде порушувати покладені на нього процесуальні обов`язки, визначив заставу у 300 розмірах прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400 грн.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, та вважає, що вказаний розмір застави є таким, що відповідає матеріальному стану підозрюваного і є достатнім у даному кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 .

Підстав вважати вказаний розмір застави недостатнім для виконання підозрюваною покладених на нього процесуальних обов`язків, колегія суддів не вбачає, а відтак доводи прокурора в частині визначення розмір застави є необґрунтованими.

Крім того, ОСОБА_6 внесено заставу та його звільнено з-під варти. Водночас порушення щодо невиконання покладених на нього обов`язків не зафіксовано.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не встановлено.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 194, 376 404, 405, 418, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 квітня 2025 року, відносно ОСОБА_6 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу з доповненнями прокурора третього відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12

Єдиний унікальний № 761/14918/25 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_13

Провадження № 11-сс/824/3480/2025 Доповідач: ОСОБА_1

Категорія ст.183 КПК України