Провадження № 1-в/466/6/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2025 року м.Львів

Шевченківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у в м.Львові клопотання засудженого ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із декриміналізацією інкримінованих діянь, -

в с т а н о в и в:

засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про звільнення від відбування покарання у зв`язку із декриміналізацією інкримінованих діянь.

У судове засідання учасники справи не з`явилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності осіб, які беруть участь у судовому провадженні без фіксування судового засідання технічними засобами.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Суд встановив, що вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 29 липня 2024 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185, ч.4 ст.70 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років 4 (чотири) місяці позбавлення волі.

Згідно з ч.ч. 1, 3, 6 ст. 3 КК України, законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.

Кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки цим Кодексом.

Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

9 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких посилень відповідальності за дрібне викрадення чужого майна» № 3886- ІХ.

Вказаним Законом внесені зміни до ст. 51 КУпАП, згідно з якими дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Для кваліфікації злочинів чи адміністративних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Так, відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17,00 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

При цьому, підпунктом 169.1.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Суд враховує, що кримінальне правопорушення вчинене 09.09.2023 року та 11.09.2023, а Закон України «Про внесення зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких посилень відповідальності за дрібне викрадення чужого майна» № 3886- ІХ набрав чинності 9 серпня 2024 року.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Міра покарання засудженому ОСОБА_3 обиралась із врахуванням вироку Личаківського районного суду м.Львова від 27.05.2024 року.

Разом з тим, згідно ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 12.03.2025 року ОСОБА_3 звільнено умовно-достроково від невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі, яка складає 4 роки 2 місяці 9 днів , для проходження військової служби за контрактом.

Таким чином, враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із декриміналізацією інкримінованих діянь

На пiдставi ст. 58 Конституції України, ст.5,ч. 2 ст.74 КК України,Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст.ст.537,539 КПК України,суд-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із декриміналізацією інкримінованих діянь - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Львова протягом 7 днів з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1