Справа № 602/345/25
Провадження № 1-кп/602/85/2025
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2025 р. м. Ланівці

Лановецький районний суд Тернопільської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання обвинувальний акт та додані до нього матеріали у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000034 від 01.04.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Матвіївці Шумського району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, який не працює, не депутата, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,-

в с т а н о в и в:

Як встановлено органом досудового розслідування і не оспорюється учасниками судового провадження, 30 березня 2025 року близько 18 години 30 хвилин, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які перебували у квартирі, за місцем спільного проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , виник словесний конфлікт В ході вказаного конфлікту у ОСОБА_2 виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень співмешканці ОСОБА_3 .

Реалізовуючи свій кримінально-протиправний умисел, ОСОБА_2 , 30.03.2025 близько 18 години 30 хвилин, перебуваючи у квартирі, за місцем спільного проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаючи по те, що здоров`я кожної людини охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально-караним діянням, діючи цілеспрямовано, наніс один удар кулаком лівої руки в область голови справа ОСОБА_3 і один удар кулаком правої руки в область грудей зліва. Після чого, двома руками штовхнув у груди, однією рукою схопив за праву кисть руки і сильно стиснув, а іншою рукою наніс два удари в область грудей справа і зліва. В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_2 потерпіла ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження, а саме: синці лівої молочної залози, лівої бокової поверхні грудей та правої кисті, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані стороною обвинувачення за ч.1 ст. 125 КК України як спричинення ОСОБА_3 умисних легких тілесних ушкоджень.

Обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні разом з доданими до нього матеріалами та клопотанням прокурора про розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні надійшов до Лановецького районного суду Тернопільської області 11.04.2025.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 11.04.2025 визначено головуючого суддю у справі ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Частиною першою статті 382 КПК України встановлено, що суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, а в разі затримання особи у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок.

ОСОБА_2 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, беззаперечно визнав, погодився зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами та, будучи ознайомленим з обмеженням права на апеляційне оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, погодився з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, що підтверджується доданою обвинувального акта заявою ОСОБА_2 від 10.04.2025, складеною у присутності його захисника ОСОБА_4 (а.с. 12).

Потерпіла ОСОБА_3 також погодилася зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами та, будучи ознайомленою з обмеженням права на апеляційне оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, погодилася з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, що підтверджується її заявою від 10.04.2025, доданою до обвинувального акта (а.с. 11).

Суд дійшов висновку, що вимоги статті 302 КПК України сторонами кримінального провадження дотримано, а саме: обвинувальний акт містить клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, додано письмові заяви підозрюваного та потерпілого в порядку ч. 3 ст. 302 КПК України, додано матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.

З урахуванням викладеного вище, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини в їх сукупності, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд дійшов висновків, що вина ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (кримінального проступку) є повністю доведеною, а його дії правильно кваліфіковані стороною обвинувачення за ч.1 ст. 125 КК України як спричинення ОСОБА_3 умисних легких тілесних ушкоджень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_2 покарання, суд, з огляду на положення статей 50, 65 КК України, ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, є кримінальним проступком, що виражається у вчиненні умисних дій, спрямованих проти здоров`я людини.

В обвинувальному акті зазначено, що обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до статті 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Однак, суд не визнає зазначені в обвинувальному акті обставини, які пом`якшують покарання, з огляду на наступне.

Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Вказані вище висновки узгоджуються із послідовною практикою Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постанові від 15 листопада 2021 року у справі 199/6365/19.

Натомість з матеріалів кримінального провадження убачається, що обвинувачений ОСОБА_2 у дату, час та місці, що вказані в обвинувальному акті, наносив потерпілій ОСОБА_3 неодноразові удари кулаками правої та лівої руки, вчиняв інші насильницькі дії щодо неї і припинив свої протиправні дії лише після того як вона повідомила йому про свій намір зателефонувати на лінію «102» (а.с. 35).

Суд констатує, що у матеріалах кримінального провадження не відображено жодних конкретних дій зі сторони обвинуваченого, спрямованих на залагодження своєї провини перед потерпілою, якій він умисно спричинив легкі тілесні ушкодження.

Стосовно активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення обвинуваченим, як обставини, що пом`якшує відповідальність, то суд зауважує, що таке має місце тоді, коли особа, яка вчинила злочин, своїми діями надає допомогу (сприяє) правоохоронним органам у розкритті злочину, в установленні невідомих їм обставин справи. Лише визнання обвинуваченим своєї вини та надання ним правдивих показань не підтверджує наявність такої обставини, яка пом`якшує йому покарання, як активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень і як наслідок така обставина не може бути врахована при призначені покарання.

Наведена вище правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема у постанові від 12 грудня 2023 року у справі №127/10701/20.

Таким чином, обставин, які пом`якшують покарання відповідно до статті 66 КК України, суд у цій справі не встановив.

Обставиною, яка обтяжує покарання відповідно до статті 67 КК України, суд визнає ту обставину, яка зазначена в обвинувальному акті, а саме вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних або близьких відносинах.

Обвинувачений ОСОБА_2 має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризується позитивно, під спостереженням у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, раніше, 17.11.2024, вчиняв кримінальне правопорушення щодо своєї співмешканки ОСОБА_3 , а саме насильницькі дії, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, у зв`язку з чим притягувався до кримінальної відповідальності та був засуджений вироком Лановецького районного суду Тернопільської області від 06.02.2015 за ч.1 ст. 126 КК України, яким призначене покарання ОСОБА_2 у виді штрафу у розмірі 680 грн. І хоча ОСОБА_2 сплатив суму штрафу 17.02.2025 повністю, у зв`язку з чим в силу положень ст. 89 КК України вважається раніше несудимим, суд враховує цю обставину, яка негативно характеризує особу обвинуваченого, який менше ніж через п`ять місяців вчинив подібні протиправні дії щодо своєї співмешканки, що свідчить про те, що ОСОБА_2 не здійснив самоосуд свого вчинку і не став на шлях виправлення.

Враховуючи викладене, застосування до обвинуваченого покарання у виді штрафу у розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст. 125 КК України, не буде достатнім для досягнення мети покарання згідно ст. 50 КК України.

У зв`язку з цим, суд вважає, що ОСОБА_2 слід призначити покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч.1 ст. 125 КК України, яке, на думку суду, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим так і іншими особами.

Також суд з урахуванням обставин справи та особи обвинуваченого вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_2 обмежувальний захід, передбачений п.5 ч.1 ст. 91-1 КК України, а саме направлення для проходження програми для кривдників, оскільки вчинене ним кримінальне правопорушення з огляду на положення Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (Стамбульської конвенції) та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 №2229-VIII (далі у тексті Закон №2229-VIII) є пов`язаним з домашнім насильством.

При цьому суд ураховує висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладений у постанові від 12.02.2020 по справі №453/225/19 (провадження № 51-4000кмо19), згідно з яким «злочином, пов`язаним із домашнім насильством», слід вважати будь-яке кримінальне правопорушення, обставини вчинення якого свідчать про наявність у діянні хоча б одного з елементів (ознак), перелічених у ст. 1 Закону № 2229-VIII, незалежно від того, чи вказано їх в інкримінованій статті (частині статті) КК як ознаки основного або кваліфікованого складу злочину.

Відповідно до п.10 ч.1 ст. 1 Закону № 2229-VIII програма для кривдника - комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні згідно обвинувального акта відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

На підставі наведеного вище, керуючись ст. 50, 56, 65-67, 91-1, ч.1 ст. 126 КК України та ст. 368 - 371, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком 120 (сто двадцять) годин.

На підставі п.5 ч.1 ст. 91-1 КК України застовувати до ОСОБА_2 обмежувальний захід, а саме направлення його на проходження програми для кривдників строком на 1 (один місяць).

Початок строку виконання покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Роз`яснити засудженому, що умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених статтею 91-1 КК України або умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, тягне за собою кримінальну відповідальність за статтею 309-1 КК України.

Копію вироку надіслати учасникам судового провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Лановецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1