1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/2660/25 1-кп/335/600/2025
15 квітня 2025 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ленінськ Кзил-Ординської області Республіки Казахстан, громадянина України, освіти вищої, заступника директора ТОВ «МЗ «КВІК», такого, що зареєстрований адресою: АДРЕСА_1 , такого, що фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України,
18.05.2017 ТОВ «ТД «Технолліон» взято на облік Запорізькій ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області, відділення у Заводському районі (правонаступник Вознесенівська ДПІ ГУ ДПС у Запорізькій області) та з 01.07.2017 зареєстровано платником податку на додану вартість.
На підставі протоколу загальних зборів засновників № 1 від 16.05.2017 директором вказаного Товариства було призначено його засновника (кінцевого бенефіціарного власника) - ОСОБА_4 (у подальшому звільнений підставі протоколу загальних зборів засновників № 2 від 18.04.2018).
Відповідно до статуту ТОВ «ТД «Технолліон», директор без доручення діє від імені товариства, розпоряджається коштами та майном підприємства в межах обсягах і напрямків, визначених рішеннях Загальних зборів учасників, підписує грошові, звітні та інші документи, здійснювати загальне керівництво всією діяльністю підприємства та забезпечувати своєчасне виконання всіх зобов`язань перед державою, встановлених законодавством України.
Відповідно до положень Кримінального кодексу України від 05.04.2001 (зі змінами та доповненнями) службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.
Таким чином, ОСОБА_4 обіймаючи у період часу з 18.05.2017 до 19.04.2018 посаду директора ТОВ «ТД «Технолліон» та впроваджуючи від імені вказаного Товариства господарську діяльність, був службовою особою, яка виконувала організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції на товаристві, а також особою, відповідальною за повноту та достовірність нарахування і сплати податків до державного та місцевого бюджету.
При організації та здійсненні фінансово-господарської діяльності ТОВ «ТД «Технолліон» ОСОБА_4 , як службова особа підприємства, зобов`язаний був керуватися Податковим кодексом України № 2755-IV від 02.12.2010 (зі змінами й доповненнями) (далі ПК України), положеннями якого передбачено таке.
Пунктом 8.1 статті 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.
Відповідно до п. 9.1.1 п. 9.1 ст. 9 ПК України податок на прибуток підприємств належить до загальнодержавного податку.
Відповідно до п. 9.1.3 п. 9.1 ст. 9 ПК України податок на додану вартість належить до загальнодержавного податку.
Підпункти 16.1.2, 16.1.3, 16.1.4 п. 16.1. ст. 16 ПК України зобов`язує платника податків вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків і зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.
Згідно з п. 36.1 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом.
Відповідно до п. 36.5 ст. 36 ПК України відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Пунктом 44.1 ст. 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Крім того, відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV, із змінами та доповненнями (далі Закон № 996) бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку (п. 2 ст. 3 Закону № 996).
Відповідно до положень п. 6 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 08.07.2010 № 2457-VI керівник підприємства зобов`язаний створити необхідні умови для правильного ведення бухгалтерського обліку, забезпечити неухильне виконання всіма підрозділами, службами та працівниками, причетними до бухгалтерського обліку, правомірних вимог бухгалтера щодо дотримання порядку оформлення та подання до обліку первинних документів.
Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити:
назву документа (форми);
дату і місце складання;
назву підприємства, від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;
особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (п. 1,2 ст. 9 Закону № 996).
Відповідно до Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 № 88, із змінами і доповненнями, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Враховуючи викладене, ОСОБА_4 достовірно було відомо, що він відповідно до вищевказаних норм чинного законодавства України, зобов`язаний знати про достовірність даних, вказаних у документах фінансово-господарської діяльності, і відповідно достовірно й вчасно визначати суми податків, а також у повному обсязі та у встановлений законом термін сплачувати їх у бюджет держави.
Згідно з п.п. 48.5.1 ст. 48 ПК України податкова декларація повинна бути підписана керівником платника податків або уповноваженою особою, а також особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до органу державної податкової служби. У разі ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником;
Достатнім підтвердженням справжності документа податкової звітності є наявність оригіналу підпису уповноваженої особи на документі у паперовій формі або наявність в електронному документі електронного цифрового підпису платника податку.
Відповідно до п. 49.3 ст. 49 ПК України Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.
Відповідно до закону України «Про електронний цифровий підпис» (ст. 3) електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки).
Відповідно до закону України «Про електронний цифровий підпис» (ст. 7) підписувач зобов`язаний зберігати особистий ключ у таємниці.
Однак, впроваджуючи господарську діяльність від імені ТОВ «ТД «Технолліон», будучи обізнаним про вищенаведені вимоги Податкового кодексу України, директор ТОВ «ТД «Технолліон» ОСОБА_4 всупереч вказаних вище вимог законодавства, з метою мінімізації податкових зобов`язань та зменшення бази оподаткування ТОВ «ТД «Технолліон», запровадив схему ухилення від сплати податків, яка полягала у відображенні в податковому обліку завідомо недостовірних відомостей щодо нібито придбання товарів та послуг, які фактично не отримувалися, а оформлювались лише на паперах. З метою реалізації вищевказаної схеми, ОСОБА_4 залучив до своєї протиправної діяльності суб`єкти господарювання, з ознаками фіктивності, а саме: ТОВ «ДАТА ФОРМ», ТОВ «ПІРЕТ», ТОВ «ДАСТРІАЛ», ТОВ «ПРОДУКТ ГРУПП», ТОВ «БУД ГРУП ТЕХНОЛОДЖИ», ТОВ «ЛЕЙНВІК», ТОВ «ВАНДЕФУЛ», ТОВ «ІНЕКС ТРЕЙДІНГ», ТОВ «КОМПІНФОРМСЕРВІС».
договір № 2017/09-2 від 11.09.2017 про поставку товарів: сідло, клапан зібраний, гайка, пружина, втулка, сідло клапана, гайка-диск, діафрагми, диск направляючий;
договір № 2017/10-2 від 25.10.2017 поставки товарів: вилка анкерна, трап, лічильник води;
договір № 2018/01-7 від 16.01.2018 щодо поставки пристрою МТЕ 1433 АЗНЗ, за умовами якого підтвердженням якості та комплектності з боку постачальника (ТОВ «ДАТА ФОРМ») є виданий виробником товару сертифікат якості, а датою поставки товару (пристрою МТЕ 1433 АЗНЗ) вважається дата оформлення видаткових накладних;
З метою придання взаємовідносинам за вищевказаними договорами вигляду реальності, директором ТОВ «ТД «Технолліон» ОСОБА_7 від невстановленої особи були отримані фіктивні документи на підтвердження вказаних господарських операції на загальну суму 2186477 грн (без ПДВ), які у подальшому він відобразив в бухгалтерському обліку операцій із ТОВ «ДАТА ФОРМ», а саме:
за договором № 2018/01-7 від 16.01.2018: видаткова накладна № 06 від 16.01.2018 на пристрій МТЕ 1433 АЗНЗ у кількості 20 шт на суму 302000 грн (без ПДВ); товарно-транспортна накладна № Р6 від 31.01.2018; рахунок на оплату № 6 від 16.01.2018 на суму 302000 грн (без ПДВ). При цьому умовами договору встановлено, що датою поставки товару (пристрою МТЕ 1433 АЗНЗ) вважається дата оформлення видаткових накладних проте, видаткова накладна № 06 датована 16.01.2018, але згідно наданої ТТН товар-пристрій МТЕ 1433 АЗНЗ отримано замовником 31.01.2018 без підтвердження факту здійснення оплати за отриманий пристрій МТЕ 1433 АЗНЗ.
за договором № 2017/09-2 від 11.09.2017: товарно-транспортні накладі та видаткові накладі № 27 від 18.09.2017 на суму 1454835 грн (без ПДВ) та № 44 від 04.10.2017 на суму 352662 грн (без ПДВ);
При цьому постачальним товарів та послуг - ТОВ «ДАТА ФОРМ», згідно Єдиного реєстру податкових накладних (далі ЄРПН) до складу податкового кредиту віднесено податкові накладні з номенклатурою «Послуги з оформлення тендерної документації, консультаційні послуги з питань антимонопольного законодавства», складені від імені ТОВ «СЛІМ СОЛЮШН» та ТОВ «ПРОТЕК АГРО ГРУП», а до складу податкового кредиту ТОВ «ДАТА ФОРМ», згідно ЄРПН, віднесено податкові накладні з номенклатурою «Послуги з оформлення тендерної документації, консультаційні послуги з питань антимонопольного законодавства» складені від імені ТОВ «СЛІМ СОЛЮШН» та ТОВ «ПРОТЕК АГРО ГРУП». При цьому, відповідно до нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за січень 2018 року, та податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) за 1 квартал 2018 року ТОВ «СЛІМ СОЛЮШН» не мало будь-якого персоналу, які б могли виконувати зазначені роботи (послуги) на підприємстві. Крім того, відповідно до Єдиного реєстру податкових накладних, податковий кредит ТОВ «СЛІМ СОЛЮШН» складається з податкових накладних виключно з номенклатурою продуктів харчування, натомість ТОВ «СЛІМ СОЛЮШН» зареєстровані податкові накладні на послуги з оформлення тендерної документації.
Разом з тим слідством встановлено, що згідно автоматизованих інформаційних систем та АРМів: ІТС «ПОДАТКОВИЙ БЛОК», Архів електронної звітності, Єдиний реєстр податкових накладних (ЄРПН), ТОВ «ДАТА ФОРМ» не подавало до контролюючого органу за місцем свого розташування податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку (1-ДФ), та звітності щодо нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за вересень-жовтень 2017 року, січень-лютий 2018 року, що свідчить про невикористання ТОВ «ДАТА ФОРМ» праці фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством. Крім того останній звіт з податку на додану вартість подано 18.05.2018 за квітень 2018 року, у той же час ТОВ «ДАТА ФОРМ» взагалі не надавалися до контролюючих органів відомості щодо наявності об`єктів оподаткування (нерухомості, земельних ділянок, транспортних засобів), а згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта відомості відсутні, тобто на ТОВ «ДАТА ФОРМ» не зареєстроване будь-яке нерухоме майно, у тому числі і орендоване (про які звітують за Формою 20-ОПП) за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Добровольців, 17, яка зазначена у товарно-транспортних накладних як пункт навантаження від вантажовідправника ТОВ «ДАТА ФОРМ», юридична адреса якого була зареєстрована за адресою: м. Київ, вул. Шепелева, б.5, кв.191.
У подальшому, з метою придання ознак реальності вищевказаному договору, директором ТОВ «ТД «Технолліон» ОСОБА_7 від невстановленої особи були отримані фіктивні документи на підтвердження господарських операції, а саме товарно-транспортні накладні № Р23 від 18.12.2017, № Р24 від 18.12.2017, № Р38 від 22.12.2017, № 36 від 21.12.2017, № 35 від 19.12.2017, № Р27 від 18.12.2017, № Р26 від 18.12.2017, № Р28 від 18.12.2017, № Р25 від 18.12.2017 та видаткові накладі від 18.12.2017 № 23, № 26, № 27, № 24, № 28, від 19.12.2017 № 35, від 21.12.2017 № 36, від 22.12.2017 № 38, на загальну суму 1323128,05 грн (без ПДВ) на підставі яких відобразив в бухгалтерському обліку операції із ТОВ «ДАСТРІАЛ»;
При цьому у товарно-транспортних накладних до договору № 2017/12-3 від 18.12.2017, пунктом навантаження від вантажовідправника ТОВ «ДАСТРІАЛ» зазначено м. Дніпропетровськ, пров. Добровольців 17, хоча юридична адреса у вказаного контрагента була зареєстрована за адресою: м. Київ, вул. Кіквідзе, б.37-Б, офіс 1, при цьому службові особи вказаного суб`єкта господарювання до контролюючого органу не подавав ні відомостей про наявність у нього власних або орендованих приміщень у м. Дніпро за Формою 20-ОПП (за старою назвою м. Дніпропетровськ). У тому числі вказаним Товариством до контролюючого органу не подавалися ні податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку (1-ДФ) за III, IV квартал 2017 року, І квартал 2018 року, ні звітність щодо нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за вересень, жовтень, грудень 2017 року та лютий 2018 року. Тобто ТОВ «ДАСТРІАЛ» не використовувалась праця фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством.
При цьому податкова декларація ТОВ «ПРОДУКТ ГРУПП» з податку на прибуток за 2017 рік та фінансовий звіт за 2017 рік вказаним підприємством не подавалася, а останній звіт з податку на додану вартість було подано 17.04.2018 за січень 2018 року Товариством також не подавалися до контролюючого органу за місцем свого розташування звіти щодо нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за листопад 2017 року та податковий розрахунок сум доходу, нарахований (сплачений) на користь платників податку, а також сум утриманого з них податку (1-ДФ). Окрім того, ТОВ «ПРОДУКТ ГРУПП» не має зареєстрованого за собою нерухомого майна й не оподатковувало такі об`єкти.
Відповідно до п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду.
Згідно з п.п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає в разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI, зі змінами та доповненнями: «Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін…та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку…протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку…».
Згідно з п.198.6 ст.198 ПК України «не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтвердженими податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 ПКУ).
Відповідно до п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України (із змінами і доповненнями): «Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством».
Згідно з п.44.2 ст.44 Податкового кодексу України (із змінами і доповненнями): «Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Відповідно до пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України (із змінами і доповненнями): «Об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці».
Відповідно до п.135.1 ст.135 Податкового Кодексу України: «Базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу».
Підпунктом 136.1 статті 136 Податкового Кодексу України визначено, що: «базова (основна) ставка податку становить 18 відсотків».
При цьому, за змістом ч.1 ст.9 Закону України від 16.07.1999 року №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996), підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення (ст.1 Закону №996).
Отже, будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення бухгалтерського обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. З урахуванням викладеного, для підтвердження даних бухгалтерського обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Отже, директором ТОВ «ТД «Технолліон» ОСОБА_4 отримано податкові та видаткові накладні від ТОВ «ДАТА ФОРМ», ТОВ «ПІРЕТ», ТОВ «ДАСТРІАЛ», ТОВ «ПРОДУКТ ГРУПП», ТОВ «БУД ГРУП ТЕХНОЛОДЖИ», ТОВ «ЛЕЙНВІК», ТОВ «ВАНДЕФУЛ», ТОВ «ІНЕКС ТРЕЙДІНГ», ТОВ «КОМПІНФОРМСЕРВІС» без мети реального настання правових наслідків, по яким неправомірно формується податковий кредит з податку на додану вартість та фінансовий результат до оподаткування з податку на прибуток, з метою заниження об`єкту оподаткування, несплати податків.
У результаті неправомірного формування податкового кредиту з податку на додану вартість за звітні податкові періоди: вересень-грудень 2017 року, січень-лютий 2018 року та неправомірного формування фінансового результату до оподаткування з податку на прибуток шляхом віднесення у відповідні документи податкової звітності сум коштів по зазначеним вище операціям з ТОВ «ДАТА ФОРМ», ТОВ «ПІРЕТ», ТОВ «ДАСТРІАЛ», ТОВ «ПРОДУКТ ГРУПП», ТОВ «БУД ГРУП ТЕХНОЛОДЖИ», ТОВ «ЛЕЙНВІК», ТОВ «ВАНДЕФУЛ», ТОВ «ІНЕКС ТРЕЙДІНГ», ТОВ «КОМПІНФОРМСЕРВІС» занижено податок на додану вартість на загальну суму 1554229 грн, у тому числі по податковим періодам:
- вересень 2017 року на суму 311997 грн;
- жовтень 2017 року на суму 154464 грн;
- листопад 2017 року на суму 149410 грн;
- грудень 2017 року на суму 690788 грн;
- січень 2018 року на суму 149398 грн;
та податок на прибуток підприємства на загальну суму 1597490 грн, у тому числі по податковим періодам:
за 2017 рік на суму 1036 140 грн;
за І квартал 2018 року на суму 561350 грн.
У результаті вказаних умисних дій ОСОБА_4 до бюджету не надійшли кошти з податку на прибуток на суму 1597490 грн, у тому числі по періодах: за 2017 року 1036140 грн та за І квартал 2018 року 561350 грн
У березні 2025 року прокурор відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про звільнення ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України, від кримінальної відповідальності у зв`язку із спливом строку давності, передбаченого ст. 49 КК України.
Клопотання прокурора обґрунтоване посиланням вказані вище обставини, а також на таке.
Пунктом 5 Підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень ПК України передбачено, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян (НМДГ), то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.
Згідно з пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 ПКУ, сума податкової соціальної пільги дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.
Відповідно до п. 1 розділу ХІХ «Прикінцеві положення» ПК України, цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2011 року, крім пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 цього Кодексу, який набирає чинності з 1 січня 2015 року. До 31 грудня 2014 року для цілей застосування цього підпункту податкова соціальна пільга надається в розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.
Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від з 1 січня 2017 року розмір прожиткового мінімуму установлено у розмірі 1600 гривень, а з 1 січня 2018 року відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» - 1700 гривень.
Тобто, за нормами чинного законодавства неоподатковуваний мінімум доходів громадян в 2017 році складав 800 гривень (50% прожиткового мінімуму 1 600 гривень), а у 2018 році складав 850 гривень (50% прожиткового мінімуму 1 700 гривень).
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 212 КК України, як умисне ухилення від сплати податків, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчинене службовою особою підприємства, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів у значному розмірі та 14.03.2025 йому письмово повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, вчиненого за вищенаведеними обставинами.
Потерпілі у даному кримінальному провадженні відсутні.
Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 212 КК України є нетяжким злочину, оскільки за його вчинення передбачено основне покарання у вигляді штрафу у розмірі до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину минуло п`ять років.
У зв`язку із тим, що з моменту вчинення ОСОБА_4 вищевказаного нетяжкого злочину минуло понад 5 років, вивчивши його особу й характер вчиненого кримінального правопорушення, у зв`язку із наявністю підстав визначених законом він був ознайомлений із можливістю звільнення від кримінальної відповідальності та надав свою згоду на це, прокурор вважає за доцільне звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 своє клопотання підтримав, пославшись на викладені у ньому факти і норми права.
Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання прокурора підтримав, підтвердив, що не оспорює фактів, покладених в основу підозри і клопотання прокурора, а також згоден з кваліфікацією його діяння. Також підозрюваний підтвердив, що добровільно надав згоду на звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із спливом строку давності, і що він розуміє суть і правові наслідки цього.
Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_5 , клопотання прокурора підтримав. Зауважив, що, на його думку, клопотання є законним і обґрунтованим, і у разі його задоволення права та законні інтереси підозрюваного не будуть порушені.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до такого.
Виходячи з положень ст. 286 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що міститься у п. 1 Постанови „Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності № 12 від 23 грудня 2005 року, згідно яких, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Згідно з ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням давності є обов`язковим для суду, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК України.
При цьому, закон не пов`язує можливість застосування правил ч. 1 ст.49КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.
Як вбачається з клопотання прокурора та підозри, за даними органу досудового розслідування злочин, у якому підозрюється ОСОБА_4 , було вчинено протягом 2017 року і закінчено у першому кварталі 2018 року.
При цьому діяння ОСОБА_4 призвели до фактичного ненадходження до бюджетів чи державних цільових фондів коштів грошової суми, що перевищувала три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що був встановлений законом станом на час вчинення діяння.
Станом на час вчинення вказаного діяння воно підлягало кваліфікації за ч. 3 ст. 212 КК України, оскільки на той час вказаний вище розмір несплачених сум податків становив особливо великий розмір.
Однак Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо зменшення тиску на бізнес» до примітки до ст. 212 КК України були внесені зміни, згідно яких ненадходження до бюджету грошової суми, що перевищує три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, вважається значним розміром, і підлягає кваліфікації за ч. 1 ст. 212 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Отже, діяння ОСОБА_4 правильно кваліфіковане за ч. 1 ст. 212 КК України у чинній редакції.
При цьому слід зазначити, що в силу ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 212 КК України є нетяжким злочином.
Судом встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 розуміє свої права та підставу звільнення від кримінальної відповідальності.
За таких обставин, враховуючи, що з дня вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , минуло більш ніж п`ять років (тобто минув передбачений законом про кримінальну відповідальність строк притягнення особи до кримінальної відповідальності), суд за наявності згоди ОСОБА_4 , приходить до висновку про необхідність звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Зокрема, положеннями ст. 285 КПК України встановлено, що особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення. Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.
При цьому положення ч. 4 ст. 286 КПК України зобов`язують суд невідкладно розглянути клопотання сторони кримінального провадження про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом.
Тобто, установивши обставини, що дають підстави для закриття справи суд повинен їх дослідити і в разі згоди особи ухвалити рішення про її звільнення від кримінальної відповідальності.
Системний аналіз наведених норм закону вказує на те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження - досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.
В даному випадку підозрюваний ОСОБА_4 скористався своїм правом щодо звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України та має право на таке звільнення, суд в свою чергу роз`яснив підозрюваному право на звільнення від кримінальної відповідальності та юридичні наслідки щодо реалізації цього права, в тому числі, і те, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності не має реабілітуючого характеру.
Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. 49 КК України, керуючись ст. ст. 284, 286-288, 314, 372-376 КПК України, суд
Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності зач. 1 ст. 212 Кримінального кодексу України за закінченням строку давності, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.
Повний текст ухвали оголошений о 11 год. 18.04.2025.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом 7 днів з моменту оголошення.

Суддя ОСОБА_1