Справа №613/745/24 Провадження № 1-кп/613/56/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові справу за обвинувальним актом по кримінальному провадженню № 0001278 від 05 листопада 2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Матвіївка, Богодухівського району Харківської області, українця, громадянина України, не одруженого, маючого трьох неповнолітніх дітей, працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Богодухівського районного суду Харківської області перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, 04 листопада 2023, близько 23.30 год., керуючи автомобілем «ВАЗ 211540», р.н. НОМЕР_1 , рухався по автодорозі сполученням «Охтирка-Богодухів» зі сторони м. Охтирка в напрямку м. Богодухів зі швидкістю 75-80 км/год. Під час руху по вказаній автодорозі, на відстані 500 м. від повороту у напрямку с. Полкова Микитівка, Богодухівського району Харківської області по ходу свого руху, діючи необережно, не переконавшись у безпеці своїх дій, обрав такі прийоми керування автомобілем, при яких допустив втрату контролю над керуванням вказаного автомобіля, чим грубо порушив вимоги п.п. 2.9 (а) та 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

- п. 2.9 а) «Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин»;

- п. 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

В результаті чого виїхав за межі проїзної частини на праве по ходу свого руху узбіччя, з послідуючим наїздом на перешкоду у вигляді металевого відбійника. Внаслідок дорожньо-транспортної події пасажир автомобіля «ВАЗ 211540», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , який на момент ДТП перебував на передньому пасажирському сидінні, отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, відкритої тупої травми грудної клітини, закритої тупої травми органів черевної порожнини, множинних відкритих переломів кінцівок з розчавленням їх м`яких тканин та частково з їх ампутацією, від чого настала його смерть.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, тобто, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_7 .

У судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_6 , без застосування електронного засобу контролю строком на 2 місяці. Прохала покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки: в період часу з 20.00 год. до 06.00 год. не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду; не відлучатись з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та або/місця роботи; здати на зберігання до відповідних державник органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Своє клопотання мотивує тим, що 02 травня 2025 року продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 до 02 липня 2025 року включно, заборонивши у період часу з 22.00 год. до 06.00 год. наступного дня залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з одночасним покладенням обов`язків: не відлучатись з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та або/місця роботи; утримуватись від спілкування зі свідками; здати на зберігання до відповідних державник органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Вважає, що обвинувачений ОСОБА_6 може здійснити дії передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, в саме переховуватись від органу досудового розслідування та суду, тому є необхідність у продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, та у випадку доведеності вини останнього, міра покарання що може бути застосована до нього складатиме від п`яти до десяти років позбавлення волі, у зв`язку з чим є усі підстави вважати, що ОСОБА_6 з метою уникнення даного покарання буде переховуватись від суду. Обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді застави, особистої поруки чи особистого зобов`язання не зможе запобігти вищезазначеному ризику та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання покладених на нього обов`язків. Таким чином, вищевказані обставини свідчать про неможливість запобігання наявним у кримінальному провадженні ризикам шляхом застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Беручи до уваги, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні злочину, який є тяжким та за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, з метою забезпечення кримінального провадження та запобігання спробам особи переховуватися від суду у цьому ж кримінальному провадженні, виникла необхідність у продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_6 проти задоволення клопотання прокурора заперечував. Пояснив, що на його утриманні перебувають троє неповнолітніх дітей, на яких він сплачує аліменти, крім того, його дружина на даний час вагітна, у зв`язку з чим йому необхідно фінансово забезпечувати свою родину. Наразі він працює слюсарем в ФГ «Деметра Схід» та не має можливості змінити займану посаду на посаду комбайнера, оскільки в цьому йому перешкоджає обраний відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 проти клопотання заперечував, пояснив, що ОСОБА_6 з`являється до суду на всі судові засідання, стороною обвинувачення суду не надано будь яких доказів ухилення останнього від розгляду справи або переховування від суду, також, прокурором не наведено нових підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Зазначив, що на даний момент в кримінальному провадженні допитані свідки та досліджені матеріали провадження, у зв`язку з чим не вбачає підстав для продовження такого запобіжного заходу.

Потерпіла ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, підтримала захисника обвинуваченого.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, розглянувши клопотання прокурора, приходить до слідуючого.

Як вбачається з положень ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи під час судового провадження застосовуються судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Судом встановлено, що 02 травня 2025 року клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу задоволено частково та продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 до 02 липня 2025 року включно, заборонивши у період часу з 22.00 год. до 06.00 год. наступного дня залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з одночасним покладенням обов`язків: не відлучатись з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та або/місця роботи; утримуватись від спілкування зі свідками; здати на зберігання до відповідних державник органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У справі « Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризику передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити. Отже ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України. Санкція статті відносить інкриміноване кримінальне правопорушення до тяжких. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення.

Суд враховує те що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, останній має трьох неповнолітніх дітей, двоє з яких проживають з матір`ю, тобто окремо, офіційно не одружений, працює за договором з ФГ « Деметра Схід», позицію потерпілої, яка підтримує захисника обвинуваченого, беручи до уваги те, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту, внаслідок вчинення кримінального правопорушення потерпілий ОСОБА_7 загинув на місці дорожньо транспортної пригоди, що свідчить про підвищений рівень суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, у зв`язку з чим існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик можливого переховування обвинуваченого від суду.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Отже, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, те що він раніше не судимий, застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж домашній арешт, є неможливим, та вважає за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді домашнього арешту на 2 місяці, заборонивши у період часу з 22.00 год. до 06.00 год. наступного дня залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з одночасним покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України

Керуючись ст. ст. 331, 371- 372, 492 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту, заборонивши йому у період часу з 22.00 год. до 06.00 год. наступного дня залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , на строк 2 місяці, тобто до 30 серпня 2025 року включно.

Зобов`язати обвинуваченого: не відлучатись з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та або/місця роботи; здати на зберігання до відповідних державник органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ