Справа №523/5395/25
Провадження №1-кс/523/1959/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2025 року

Слідчий суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора в кримінальному провадженні № 0000129 від 08.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, про накладення арешту на майно,

в с т а н о в и в:

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшло клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, про накладення арешту на вилучене майно.

Розгляд клопотання проведено у відсутність ініціатора клопотання та володільця майна, оскільки будучі належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду клопотання, до суду не прибули, про поважність причин неявки не повідомили. Згідно ч.3 ст.244 КПК України неприбуття особи, яка подала клопотання не перешкоджає розгляду клопотання, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів у відповідності до ч.4 ст.107 КПК України не здійснювалося.

Вивченням клопотання із долученими до нього додатками встановлено, що військовослужбовцями одного з ІНФОРМАЦІЯ_1 у впродовж грудня 2024 року було безпідставно, всупереч встановленому порядку, внесено зміни в АІТС ЄДРВ «Оберіг» шляхом сформування записів про зняття з розшуку відносно 13 військовозобов`язаних осіб.

Зокрема, рамках проведення досудового розслідування оперативному підрозділу було надано доручення в порядку ст. 40 КПК України, з метою проведення слідчих (розшукових) дій в рамках кримінального провадження та встановлення осіб причетних до його вчинення та особи, яка внесла недостовірні відомості в АІТС ЄДРВ «Оберіг» щодо військовозобов`язаних.

Таким чином, під час досудового розслідування на причетність до вказаного злочину перевіряється ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході досудового розслідування встановлено, що за місцем мешкання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , перебувають речі та документи, які містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення.

Так, на підставі ухвали слідчого судді Суворовського районного суду міста Одеси від 14.04.2025 у справі № 523/5395/25, провадження № 1-кс/523/1673/25 було проведено обшук за місцем фактичного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено:

- мобільний телефон «Realme» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 зі встановленими сім картками: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , який поміщено та упаковано у сейф - пакет S000819.

Частиною 7 статті 236 КПК України передбачено, що вилучені під час обшуку речі, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, вважаються тимчасово вилученим майном.

Вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, оскільки зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення. Таким чином, вказане майно є тимчасово вилученим майном.

Метою арешту вказаного майна є збереження речового доказу у кримінальному провадженні.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В судовому засіданні встановлено, що вилучене в ході обшуку майно відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки вилучене майно могло зберегти на собі сліди вчинення зазначеного у клопотанні кримінального правопорушення, що в свою чергу свідчить про наявність необхідності в забезпеченні збереження вилученого майна.

Викладене в повній мірі підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою від 18.04.2025 року про визнання та залучення в якості речових доказів вищезазначеного вилученого майна.

Необхідність накладення арешту на вилучене під час оглядів та обшуків майно обумовлюється необхідністю збереження предметів, які можливо використати як знаряддя злочину чи містить його сліди, що відповідає вимогам пункту 1 ч.2 ст.167 та ч.3 ст.170 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167,170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000129 від 08.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на вилучені речі та документи в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон «Realme» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 зі встановленими сім картками: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , який поміщено та упаковано у сейф - пакет S000819.

Дозволити процесуальному керівнику або слідчому, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження, самостійно визначитись з місцем та суб`єктом зберігання вищезазначеного тимчасово вилученого майна - до часу остаточного вирішення долі правомочним органом.

Згідно ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя