Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

07 серпня 2025 року м. Рівне

Справа № 569/9979/25

Провадження № 11-кп/4815/592/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

захисника - адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» апеляційні скарги прокурора та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 09 липня 2025 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 09 липня 2025 року задоволено клопотання прокурора і продовжено ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою до 06 вересня 2025 року з визначенням застави - 1000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 3028000 грн.

У поданих апеляційних скаргах:

Прокурор доводить, що ОСОБА_7 правомірно продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, однак розмір застави в сумі 3028000 грн. є явно недостатній для дотримання ним своїх процесуальних обов`язків, враховуючи його майновий стан, обставини та тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується.

Просить ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 09 липня 2025 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою продовжити ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення розміру застави.

Захисник-адвокат ОСОБА_6 , покликаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, практику Європейського суду з прав людини, доводить, що стороною обвинувачення не надано достатніх доказів, які б підтверджували існування ризиків, на які вказує прокурор у клопотанні, а тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення не може бути підставою для утримання під вартою.

Зазначає, що жодного конкретного факту протиправної діяльності ОСОБА_7 текст повідомлення про підозру та обвинувальний акт не містять, ОСОБА_7 є офіцером ЗСУ, має достатній бойовий досвід і військову підготовку, державні нагороди та відзнаки, виявляє бажання і намір долучитись до захисту Батьківщини від агресії росії, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки і позитивно характеризується. На думку захисника, з урахуванням наведеного та тривалого перебування підзахисного під вартоюзапобігти настанню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, можливо і шляхом застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу і прийняти нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримання поданої апеляційної скарги, доводи захисника - адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримують апеляційну скаргу захисника, вважають ухвалу суду незаконною та необґрунтованою і просять відмовити в задоволенні клопотання прокурора, перевіривши матеріали клопотання й обговоривши викладене в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Згідно вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного ( обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Розглядаючи питання про доцільність тримання особи під вартою, судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обгрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті,соціальні обставини життя особи, та її зв`язки із суспільством.

При вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , судом, як того вимагає закон, перевірено обґрунтованість інкримінованої йому підозри та наявність підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, з чим погоджується і колегія суддів.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114 КК України, - перешкоджанні законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань в особливий період за попередньою змовою групою осіб, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, і усвідомлюючи тяжкість покарання та невідворотність кримінальної відповідальності у випадку визнання вини, може вчиняти дії, спрямовані на переховування від правосуддя, що узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини у справі « Ілійков проти Болгарії», згідно якого суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом оцінки ризику переховування.

При розгляді апеляційної скарги встановлено, що судове слідство у кримінальному провадженні не завершене, і ризик впливу на свідків існує до моменту безпосереднього отримання судом їх показань.

Частина 3 статті 183 КПК передбачає обов`язок слідчого судді або суду при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

При цьому, згідно приписів ч.4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, і не може бути завідомо непомірним для нього.

Тобто, застава повинна бути обрана в такому розмірі, аби забезпечити попередження можливої протиправної поведінки або перешкодити її виникненню з метою запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК, під загрозою застосування фінансових санкцій.

Зокрема, як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Мангурас проти Іспанії», сума застави має бути такою, аби забезпечити стримуючий ефект цього заходу.

Відповідно до положень ч. ч. 4, 5 ст. 182 КПК України, враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , його майновий стан, обставини інкримінованого кримінального правопорушення місцевий суд правомірно визначив суму застави в розмірі 3028000 грн, і твердження прокурора про необхідність збільшення розміру застави не є переконливими.

Враховуючи викладене, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 09 липня 2025 року щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 до 06 вересня 2025 року із визначенням розміру застави залишити без зміни, а апеляційні скарги прокурора та захисника-адвоката ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3