ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2395/25 Справа № 183/2850/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 на ухвалу Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2025 року відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Надеждівка Новомосковського (нині Самарівського) району Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого на посаді вчителя фізичної культури в Капітанівській гімназії, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2025 року клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження задоволено.

Обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0000020 від 19.08.2020 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України закрито у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Мотивуючи своє рішення, суд послався на те, що вчинене ОСОБА_9 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, належить до кримінального проступку, за який передбачено покарання на рівні максимальної межі санкції у виді обмеження волі. Вказане кримінальне правопорушення вчинене 18.08.2020, відтак строки давності спливають 19.08.2023. Також, судом роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_9 , що за фактом спричинення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілого, за яким згідно з обвинувальним актом він обвинувачується, закінчилися строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, що є підставою для звільнення його від кримінальної відповідальності, із чим він погодився та не вимагав здійснювати провадження в повному обсязі в загальному порядку.

В судовому засіданні також встановлено, що ОСОБА_9 з моменту вчинення ним кримінального правопорушення і до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК України строків не ухилялися від досудового слідства та суду, а також не вчинив нового кримінального правопорушення.

За таких обставин, встановивши наявність передбачених законом підстав для звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, суд першої інстанції дійшов висновку, що клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження обґрунтоване та підлягає задоволенню.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Потерпілий в своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.05.2025 щодо звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України.

Направити кримінальне провадження на новий розгляд до суду першої інстанції з урахуванням викладених обставин.

Обґрунтовуючи свої вимоги потерпілий вказує на незаконність оскаржуваної ухвали через не надання судом першої інстанції всім обставинам кримінального провадження, зокрема причинам спливу строку давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 125 КК України.

Так, потерпілий зазначає, що суд не надав належної оцінки тому, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні 18.08.2020 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, але обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_9 сторона обвинувачення направила до суду для розгляду по суті лише 27.03.2025, тобто через 4 роки і 7 місяців після події. На думку потерпілого, обвинувальний акт надійшов до суду із порушенням строків давності, встановлених законом, однак, суд не перевірив причини порушення строків та можливість їх зупинення, а саме можливого ухилення обвинуваченого від органів досудового розслідування, що могло бути підставою для застосування ч. 5 ст. 49 КК України, згідно з якою перебіг строків давності зупиняється, якщо особа ухиляється від слідства чи суду, що суперечить нормам чинного законодавства та сталій практиці Верховного Суду, зокрема у справах № 622/2897/17, № 622/2993/16-к, № 753/7540/17.

Таким чином, потерпілий вважає, що ухвала суду від 28.05.2025 фактично позбавила його, як потерпілого, права на доступ до правосуддя та на захист, гарантованих ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з огляду на те, що суд не дослідив жодним чином причин безпідставної затримки передачі справи до суду та дій слідчого/прокурора, що призвели до грубого порушення строків, принципу правової визначеності і гарантії потерпілого на своєчасне та ефективне розслідування.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги потерпілого заперечувала, просила залишити її без задоволення.

Представник потерпілого та потерпілий свою апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити з підстав та мотивів викладених у ній.

Обвинувачений в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги потерпілого заперечував, просив залишити її без задоволення.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга потерпілого не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 404 КПК України, рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З пунктів 1, 2, 3 частини 1 статті 49 КК України вбачається, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло: - три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

На момент розгляду місцевим судом кримінального провадження щодо ОСОБА_9 , закінчився передбачений законом строк давності притягнення їх до кримінальної відповідальності за вказані кримінальні правопорушення.

Зважаючи на це, 28.05.2025 року обвинувачений ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Прокурор ОСОБА_11 не заперечував проти закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, мотивувавши свою позицію тим, що наявні всі підстави, передбачені ст. 49 КК України, для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Потерпілий ОСОБА_8 заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого, оскільки на його переконання стороною обвинувачення навмисно затягнуто досудове розслідування і направлено справу до суду зі спливом строків давності.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.

За правилами ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, що в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Ця норма, як і положення ст. ст. 49, 106 КК України є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.

Правилами ч. 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Дотримуючись вимог, передбачених статтями 284, 286 КПК України, суд першої інстанції розглянув вищезазначене клопотання захисника, обґрунтовано звільнив обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності та закрив кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

При цьому, суд відповідно до ст. 372 КПК України, зазначив в ухвалі правову кваліфікацію кримінального правопорушення, яке інкримінувалося обвинуваченому; суть питання, що вирішується ухвалою; встановлені судом обставини щодо наявності передбачених законом підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності, а також мотиви, з яких суд виходив при постановленні свого рішення.

Зокрема, суд зазначив, що події, за якими ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення відбувались 18 серпня 2020 року, на момент судового розгляду пройшло більше 3 років, обвинувачений не заперечував проти застосування до нього звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Також, обставини, які свідчать про зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України, - відсутні, оскільки матеріали провадження не містять відомостей щодо розшуку обвинуваченого чи вчинення ним нового кримінального правопорушення.

Таким чином, суд встановив усі обставини, необхідні для вирішення вказаного питання, і дійшов обґрунтованого висновку про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, та закрив кримінальне провадження щодо нього.

Доводи потерпілого про те, що сторона обвинувачення порушила строку надходження обвинувального акту до суду колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Оскільки строк давності вчиненого кримінального правопорушення сплинув 19.08.2023 року, та ОСОБА_9 з моменту вчинення ним кримінального правопорушення і до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК України строків не ухилялися від досудового слідства та суду, а також не вчинив нового кримінального правопорушення, то суд зобов`язаний прийняти рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, та закрити кримінальне провадження щодо нього.

За таких обставин, суд першої інстанції встановив наявність передбачених законом підстав для звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та дійшов правильного висновку, що клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження обґрунтоване та підлягає задоволенню.

При цьому згода сторони обвинувачення, потерпілого чи його представника на задоволення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України чи визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення, кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Таким чином, виходячи з наведених вище норм, встановивши наявність усіх, передбачених законом обставин, суд зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження, - досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком законної сили.

З урахуванням наведеного, доводи потерпілого про незаконність ухвали суду відносно ОСОБА_9 щодо звільнення їх від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами провадження та положеннями кримінального та кримінального процесуального закону.

З урахуванням наведеного, ухвала суду постановлена згідно із нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів і підстав, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок ухвалу Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2025 року про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4