Провадження № 1-кс/487/2422/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2025 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника відділення слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 05.12.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000198 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

УСТАНОВИВ:

Начальник відділення слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_6 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням, погодженим прокурором, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 05.12.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000198 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України. Викладені обставини щодо суті повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення в повній мірі обґрунтовуються отриманими стороною обвинувачення в порядку, визначеному КПК України, доказами. Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 20.12.2024 відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15.02.2025 (включно). 12.02.2025 слідчим суддею Заводського районного суду м. Миколаєва відносно ОСОБА_5 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19.03.2025 (включно). 13.03.2025 слідчим суддею Заводського районного суду м. Миколаєва відносно ОСОБА_5 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 11.05.2025 (включно). Керівником Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_7 , строк досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000198 від 05.12.2024 продовжено до трьох місяців, а саме до 19.03.2025. Слідчим суддею Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_8 строк досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000198 від 05.12.2024 продовжено до п`яти місяців, а саме до 19.05.2025. Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.05.2025 року строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до шести місяців, а саме до 19.06.2025 року. Ризики, що існували на час обрання запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати. З урахуванням викладеного, прокурор просив продовжити стосовно підозрюваного строк дії запобіжного заходу в межах строку досудового розслідування.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Захисник у судовому засіданні зазначив, що ризики, зазначені у клопотанні, не підтверджені, доказів на підтвердження вини підозрюваного органами досудового розслідування не здобуто. З огляду на особисті дані підозрюваного, його стан здоров`я, міцні соціальні зв`язки, відсутність наміру впливати на свідків чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та перебування підозрюваного під вартою протягом 4 місяців просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора та замінити запобіжний захід на більш м`який у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових 0000198 від 05.12.2024, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 04.12.2024 року приблизно о 21 годині 00 хвилин ОСОБА_9 спільно із своїм знайомим ОСОБА_5 на автомобілі «Toyota» моделі «RAV4» д.н.з. НОМЕР_1 приїхали до с. Коблеве Миколаївського району Миколаївської області, маючи при собі заздалегідь приготовлений вибуховий пристрій, оснащений підривачем типу УЗРГМ-2, та пластикову пляшку об`ємом 5 л з невстановленою горючою рідиною.

В подальшому, цього ж вечора приблизно о 22 годині 30 хвилин, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , перебуваючи біля паркану домоволодіння ОСОБА_10 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи, що вони перебувають у громадському місці, а саме на вулиці населеного пункту в вечірній час доби, та їхні дії носять суспільно небезпечний характер, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом та з особливою зухвалістю, з хуліганських мотивів та з метою грубого порушення громадського порядку, демонструючи явну неповагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, порушуючи право громадян на відпочинок та негативну психоемоційну реакцію громадян на вибухи в період повномасштабного вторгнення та воєнного стану, а також те, що від їх дій можуть постраждати сторонні особи, умисно кинули у двір домоволодіння потерпілої ОСОБА_10 невстановлений під час досудового розслідування вибуховий пристрій, оснащений підривачем типу УЗРГМ-2, тобто предмет спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень та пластикову пляшку об`ємом 5 л з невстановленою горючою рідиною.

В результаті хуліганських дій ОСОБА_9 та ОСОБА_5 відбувся вибух, чим було порушено спокій та відпочинок людей у вечірній час та пошкоджено автомобіль марки «HONDA» моделі «CIVIC» з д.н.з. НОМЕР_2 , належний ОСОБА_11 , стіну житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_10 , та створило реальну загрозу для життя та здоров`я громадян.

18.12.2024 року на підставі п. 6 ч. 1 ст. 615 КК України ОСОБА_5 було затримано.

19.12.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а саме хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинений із застосуванням предмету спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 20.12.2024 відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15.02.2025 (включно).

12.02.2025 слідчим суддею Заводського районного суду м. Миколаєва відносно ОСОБА_5 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19.03.2025 (включно).

13.03.2025 слідчим суддею Заводського районного суду м. Миколаєва відносно ОСОБА_5 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 11.05.2025 (включно).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, викладені та підтверджуються наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, зокрема: витягом з ЄРДР за № 0000198 від 05.12.2024 року; електронним рапортом від 04.12.2024; заявою ОСОБА_12 від 04.12.2024; протоколом огляду місця події від 04.12.2024; таблицею зображення огляду місця події від 04.12.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 05.12.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 05.12.2024; рапортом від 12.12.2024; рапортом від 12.12.2024; протоколами огляду предметів від 12.12.2024; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_12 від 13.12.2024; протоколом обшуку від 18.12.2024; таблицею зображення до протоколу обшуку від 18.12.2024; протоколом затримання особи в порядку ст. 615 КПК України; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 18.12.2024; протоколом предявлення особи для впізнання за фотознімками від 18.12.2024; протоколами огляду предмету від 19.12.2024; листом повідомленням НДЕКЦ від 20.12.2024.

Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Згідно ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.

Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

За змістом частин 1 та 2 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 КПК України, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (ч. 4 ст. 199 КПК України).

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч. 3 ст. 199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч. 5 ст. 199 КПК України).

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України прокурором доведено обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики, визначені пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України виправдовують тримання особи під вартою.

Злочин за ч. 4 ст. 296 КК України відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

Виходячи зі змісту рішення Європейського суду з прав людини по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993, тяжкість кримінального правопорушення свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Таким чином, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_5 у разі доведеності його вини, продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Також доведено продовження існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик незаконного впливу ОСОБА_5 на свідків та інших обвинувачених у даному кримінальному провадженні. При цьому слідчий суддя враховує, що за змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тобто ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ризику впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. За таких умов слідчий суддя доходить висновку про достатню вірогідність ризику впливу на свідків та інших обвинувачених, оскільки не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з вказаними особами ОСОБА_5 може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

Ризики, передбачені п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України прокурором в судовому засіданні не доведені, а отже, судом до уваги не беруться.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 199 КПК України слідчим у клопотанні та прокурором доведено обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Прокурором у судовому засіданні доведено, що завершити досудове слідство до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу неможливо, оскільки необхідно: отримати молекулярно генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Миколаївського НДЕКЦ МВС України; скласти протокол про надання доступу до матеріалів досудового розслідування з дотриманням вимог ст. ст. 103, 104 КПК України, та виконати вимоги ст. 290 КПК України, в т.ч. щодо відкриття матеріалів кримінального провадження сторонам із забезпеченням відведення достатнього часу для ознайомлення з матеріалами справи, речовими доказами тощо.

Керівником Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_7 , строк досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000198 від 05.12.2024 продовжено до трьох місяців, а саме до 19.03.2025.

Слідчим суддею Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_8 строк досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000198 від 05.12.2024 продовжено до п`яти місяців, а саме до 19.05.2025.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.05.2025 року строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до шести місяців, а саме до 19.06.2025 року.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, в разі визнання винним йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років. Також слідчим суддею враховуються: вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 , який народився у 1986 році; на обліку у лікарів психолога та нарколога не перебуває, інвалідність не встановлювалась, має захворювання на діабет. Крім того, слідчим суддею враховується міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, а саме: ОСОБА_5 не одружений, має сина 5 років, який проживає в Німеччині з матір`ю, має професійно-технічну освіту. Підозрюваний має постійне місце проживання, за яким проживає сам, не працевлаштований. Раніше ОСОБА_5 засуджувався, проте в силу ст. 89 КК України, є раніше не судимим, повідомлень про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення не має.

Судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_5 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та забезпечення його належної процесуальної поведінки. За вказаних вище обставин, обраний щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі обвинуваченого та є достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантію його належної процесуальної поведінки на даній стадії кримінального провадження, отже, підстави для зміни раніше обраного запобіжного заходу на більш м`який, на даній стадії кримінального провадження відсутні.

Таким чином, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 в межах строку досудового слідства підлягає задоволенню оскільки слідчим у клопотанні та прокурором доведено, що заявлені ризики не зменшилися та не перестали існувати, а також доведено наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою та виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою. Заперечення, надані стороною захисту, зазначеного висновку суду не спростовують з наведених вище підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 186, 193, 194, 197, 199, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання начальника відділення слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 19.06.2025 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголошено 09.05.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1