Справа № 132/159/25
УХВАЛА

Іменем України

29 квітня 2025 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 , подану безпосередньо в порядку ст. 55 Конституції України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького районного суду Вінницької області надійшла скарга ОСОБА_2 на підставі ухвали Вінницького апеляційного суду від 23.04.2025 року.

Згідно протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 28.04.2025 року, зазначену справу розподілено до провадження судді ОСОБА_1 .

Громадянин ОСОБА_2 скаргу мотивує тим, що слідчим СВ ВП №1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 (можливо й іншими) було зібрано відомості про нього в межах розслідування кримінального провадження № 0000001, розпочатого за заявою гр. ОСОБА_4 про втручання в його діяльність. Згідно листа від 26.02.2025 року слідчого, провадження закрите. Вказує, що слідчим було отримано його письмову заяву від 21.02.25 року, з вимогою надати копії усіх матеріалів кримінального провадження, зібраних слідством в межах даного кримінального провадження про його особу (що містять його прізвище та дані про нього), надіславши йому. Зазначає, що станом на 26.02.25 року вказані документи не надано. Також свої вимоги грунтує, посилаючись на ст. 7 (ч. 2) ЗУ Про інформацію Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації. Згідно ст. 32 Конституції України, Кожний громадянин має право знайомитися в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно скарги зазначається, що кримінальне провадження закрите, необхідності в обмеженні йому доступу до такої інформації про нього немає (і не могло бути). Скаржник вказує, що він бажав і бажає ознайомитись з такою інформацією про нього, зібраною державним органом у формі, зазначеній в заяві, зокрема з метою реалізації права на захист його прав і свобод, для чого має потребу в доказах (якщо виявить протиправність діянь), на справедливий суд тощо.

Ознайомившись з матеріалами скарги, поданої безпосередньо в порядку ст. 55 Конституції України, приходжу до наступного висновку.

Параграфом першим Глави 26 КПК України передбачений порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органу досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.

Частиною 1 ст.303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності дізнавача, слідчого або прокурора, що можуть бути оскаржені слідчому судді на етапі досудового провадження.

На досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогамистатті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9 - 1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Як убачається із вимог скарги (безпосередньо на підставі ст. 55 Конституції України), з заяви, з якою заявник звернувся до слідчої СВ ВП №1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 (чи іншої уповноваженої особи), вбачається прохання про надання йому належним чином засвідчених копій (КЕП) усіх матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000001 від 02.01.2025 року, зібраних слідством в межах даного кримінального провадження про його особу (що місять його прізвище та дані про нього), надіславши їх на електрону адресу; витребувати матеріали перевірки запиту та долучити їх до матеріалів судової справи на період розгляду скарги, з метою надання ним додаткових аргументів після ознайомлення з ними.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 303 КПК України, передбачена можливість оскарження бездіяльності дізнавача, слідчого чи прокурора, в тому числі у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Відповідно до ст. 32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Кожний громадянин має право знайомитися в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про інформацію» ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Відповідно до нормативних положень ст. 12 ЗУ «Про звернення громадян», вказано, що дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільним процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, Кодексом адміністративного судочинства України, законами України "Про судоустрій і статус суддів", "Про доступ до судових рішень", "Про запобігання корупції", "Про виконавче провадження", "Про адміністративну процедуру". Якщо вирішення питань, порушених у заявах (клопотаннях) і скаргах громадян, належить до предмета регулювання Закону України "Про адміністративну процедуру", вони розглядаються в порядку, встановленому зазначеним Законом України.

Статтею 221 КПК України, визначено, що порядок ознайомлення з матеріалами досудового розслідування до його завершення, а саме: слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається; під час ознайомлення з матеріалами досудового розслідування особа, що його здійснює, має право робити необхідні виписки та копії; ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, що містяться в інформаційно-комунікаційній системі досудового розслідування, здійснюється шляхом надання доступу до них або надання електронних копій чи примірників таких матеріалів.

А також ст. 222 КПК України, визначено про недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування: Відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим; Слідчий, прокурор попереджає осіб, яким стали відомі відомості досудового розслідування, у зв`язку з участю в ньому, про їх обов`язок не розголошувати такі відомості без його дозволу. Незаконне розголошення відомостей досудового розслідування тягне за собою кримінальну відповідальність, встановлену законом.

Зі скарги громадянина ОСОБА_2 неможливо визначити, яке рішення слідчого оскаржується, або його бездіяльність.

Як вбачається з наданих матеріалів скарги ОСОБА_2 не було визначено статусу підозрюваного, обвинуваченого, свідка, сторони захисту, який би підпадав під дію ст. 221 КПК України. Дотримання процедури, встановленої законом, є важливою гарантією права кожного на свободу та особисту недоторканність в розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У справі «Мельник проти України» Європейський суд наголосив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями. Виходячи із зазначених положень законодавства розгляду в порядку ст. 206 КПК України підлягають скарги, які виникають із кримінально-правових відносин, а вимоги скарги (безпосередньо на підставі ст. 55 Конституції України) ОСОБА_2 , виходять за межі повноважень слідчого судді відповідно до вимог КПК України.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.ч.1, 3, 5 ст.22 КПК України). Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень КПК (ч.ч.1, 3 ст.26 КПК України).

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням та здійснення функції обвинувачення покладено на прокурора (ст.36 КПК України), зокрема, прокурор уповноважений давати вказівки щодо проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій, чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному КПК, скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих, ініціювати перед керівником органу досудового розслідування питання про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування та призначення іншого слідчого за наявності підстав, передбачених КПК, для його відводу, або у випадку неефективного досудового розслідування та інші повноваження (пункти 4,7-8 частини 2 статті 36 КПК).

Таким чином, здійснення судового контролю з боку слідчого судді за діями слідчого, дізнавача, прокурора щодо надання матеріалів кримінального провадження, після закриття такого кримінального провадження на етапі досудового розслідування до повідомлення особі про підозру, КПК України не передбачено. Виправлення допущених слідчим, дізнавачем помилок на цьому етапі можливе прокурором в рамках процесуального керівництва досудовим розслідуванням.

Виходячи також з правового висновку Об`єднаної палати Касаційного Кримінального суду Верховного Суду від 21.05.2021 за ЄУН судової справи 646/3986/19, у випадку, коли нормами , якими регламентовано загальні правила застосування норм КПК України, прямо не закріплено алгоритму дій слідчого судді у випадку, якщо клопотання не підлягає розгляду в цьому суді, то останнє може бути вирішено через застосування ч. 6 ст. 9 КПК України та положень засади диспозитивності, зокрема, ч. 3 ст. 26 КПК України, згідно з якою слідчий суддя, вирішує лише ті питання, що не тільки винесені на його розгляд сторонами, але й віднесені до його повноважень цим Кодексом. Положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України встановлено, що у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Відповідно до ч.2 ст.303 КПК України, - скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які не розглядаються під час досудового розслідування, можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу. Таким чином, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 , подану безпосередньо в порядку ст. 55 Конституції України. Керуючись ст. ст. 3, 9, 24, 26, 206,303, 304, 306, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 , подану безпосередньо в порядку ст. 55 Конституції України.

Копію даної ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_5