ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/167/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1ст.366,ч.2ст.191КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 листопада 2022 р. у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 квітня 2021 р. за № 0000288, яким

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Біла Чортківського району Тернопільської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , не депутата, на утриманні малолітніх дітей немає, не судимого відповідно до ст.89 КК України,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366 та ч.2 ст.191 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 366 КК України у виді обмеження волі строком 2 (два) роки, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно розпорядчих чи адміністративно - господарських обов`язків на строк 2 (два) роки;

- за ч. 2 ст. 191 КК України у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно розпорядчих чи адміністративно - господарських обов`язків на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно - розпорядчих чи адміністративно - господарських обов`язків на строк 3 (три) роки.

Цивільний позов прокурора Тернопільської обласної прокуратури в інтересах держави в особі управління капітального будівництва Тернопільської обласної державної адміністрації до ОСОБА_7 задоволено, стягнуто з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь управління капітального будівництва Тернопільської обласної державної адміністрації 23350 (двадцять три тисячі триста п`ятдесят) грн. 44 (сорок чотири) коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 листопада 2022 року ОСОБА_7 станом на 2016 рік перебував на посаді директора товариства з обмеженою відповідальністю БК «СПЕЦТЕХБУД», до видів діяльності якого входить будівництво всіх видів будівель, виконання будівельних і монтажних робіт, розширення, реконструкція, переобладнання, реставрація, ремонт будівель і споруд, знесення будівель, звільнення будівельних ділянок, знесення будинків та інших споруд.

ОСОБА_7 , будучи службовою особою наділеною організаційно-розпорядчими функціями, виступивши керівником підрядної організації, 27.09.2016 уклав із Управлінням капітального будівництва Тернопільської обласної державної адміністрації в особі начальника Управління ОСОБА_9 , який виступив Замовником, договір про закупівлю робіт за державні кошти. Згідно умов якого, Підрядник зобов`язується в межах договірної ціни виконати роботи із реконструкції системи опалення в допоміжних приміщеннях Підгаєцької ЦРКЛ по вул. Шевченка, 19, в м. Підгайці Тернопільської області, відповідно до проектної документації, а Замовник - прийняти і оплатити такі роботи.

Після чого, працівники ТзОВ БК «СПЕЦТЕХБУД» приступили до виконання ремонтно-будівельних робіт на об`єкті, контроль за виконанням яких проводив директор товариства ОСОБА_7 .

Під час виконання робіт на вказаному об`єкті в ОСОБА_7 , який, контролюючи обсяг виконання робіт та усвідомлюючи неможливість вчасно в обумовлені договором строки закінчити увесь обсяг передбачених проектною документацією робіт, виник злочинний умисел, направлений на підроблення офіційних документів - актів приймання виконаних будівельних робіт.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на внесення до офіційного документу завідомо неправдивих відомостей, з метою отримання грошових коштів в повній сумі, яка передбачена п.3.1. Договору та договірною ціною, в якості платежу за виконані роботи із реконструкції системи опалення в допоміжних приміщеннях Підгаєцької ЦРКЛ по вул. Шевченка, 19, в м. Підгайці Тернопільської області, ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що увесь обсяг робіт, який передбачений проектною документацією фактично не виконаний, керуючись корисливим мотивом, слідуючи меті незаконного збагачення, в листопаді 2016 року, точної дати не встановлено, перебуваючи на території Тернопільської області, точне місце не встановлено, вніс в офіційний документ, форма якого затверджена Наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 04.12.2009 №554 «Про затвердження примірних форм первинних документів з обліку в будівництві», - акти приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2В акт 05/11/16 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2016 року, неправдиві відомості щодо обсягів виконаних будівельних робіт з реконструкції опалення в допоміжних приміщеннях Підгаєцької ЦРКЛ по вул. Шевченка, 19, в м. Підгайці Тернопільської області, а саме відомості щодо фактично виконаного усього обсягу ремонтно-будівельних робіт на зазначеному об`єкті.

Зокрема, в акт № 05/11/16, приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2016 року ОСОБА_7 умисно вніс неправдиві відомості завищивши об`єми та обсяги виконаних будівельних робіт на зазначеному об`єкті, вказавши по позиції «Монтаж електромагнітного клапана» завищений обсяг виконаних робіт на 36 штук.

Таким чином, ОСОБА_7 зазначив у акті № 05/11/16 форми КБ-2В відомості, які не відповідають дійсності та у графі: «Генпідрядник» рукописно завірив власним підписом та відтиском печатки Товариства та передав Замовнику. В результаті, на підставі акту № 05/11/16, приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2016 року на суму 142630,80 грн. із зазначеними неправдивими відомостями, який також був підписаний відповідальним за проведення технічного нагляду ОСОБА_10 , Головним управлінням державної казначейської служби України в Тернопільській області були перераховані грошові кошти TOB БК «Спецтехбуд».

Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на внесення до офіційного документу завідомо неправдивих відомостей, з метою отримання грошових коштів в повній сумі, яка передбачена п.3.1. Договору та договірною ціною, в якості платежу за виконані роботи із реконструкції системи опалення в допоміжних приміщеннях Підгаєцької ЦРКЛ по вул. Шевченка, 19, в м. Підгайці Тернопільської області, ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що увесь обсяг робіт, який передбачений проектною документацією фактично не виконаний, керуючись корисливим мотивом, слідуючи меті незаконного збагачення, в грудні 2016 року, точної дати не встановлено, перебуваючи на території Тернопільської області, точне місце не встановлено, вніс в офіційний документ, форма якого затверджена Наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 04.12.2009 №554 «Про затвердження примірних форм первинних документів з обліку в будівництві», - акти приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2В акт № 09/12/16/4, за грудень 2016 року неправдиві відомості щодо обсягів та об`ємів виконаних будівельних робіт з реконструкції системи опалення в допоміжних приміщеннях Підгаєцької ЦРКЛ по вул. Шевченка, 19, в м. Підгайці Тернопільської області, а саме відомості щодо фактично виконаного усього обсягу ремонтно-будівельних робіт на зазначеному об`єкті.

Зокрема, в акт № 09/12/16/4 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року ОСОБА_7 умисно вніс неправдиві відомості - завищивши об`єми та обсяги виконаних будівельних робіт на зазначеному об`єкті, вказавши по позиції «Прокладання трубопроводів газопостачання зі стальних труб» завищений обсяг виконаних робіт на 72 метри.

Таким чином, ОСОБА_7 зазначив у акті № 09/12/16/4, форми КБ-2В відомості, які не відповідають дійсності та у графі: «Генпідрядник» рукописно завірив власним підписом та відтиском печатки Товариства та передав Замовнику. В результаті, на підставі акту № 09/12/16/4, приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року на суму 46420,80 грн. із зазначеними неправдивими відомостями, який також був підписаний відповідальним за проведення технічного нагляду ОСОБА_10 , Головним управлінням державної казначейської служби України в Тернопільській області були перераховані грошові кошти TOB БК «Спецтехбуд».

Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на внесення до офіційного документу завідомо неправдивих відомостей, з метою отримання грошових коштів в повній сумі, яка передбачена п.3.1. Договору та договірною ціною, в якості платежу за виконані роботи із реконструкції системи опалення в допоміжних приміщеннях Підгаєцької ЦРКЛ по вул. Шевченка, 19, в м. Підгайці Тернопільської області, ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що увесь обсяг робіт, який передбачений проектною документацією фактично не виконаний, керуючись корисливим мотивом, слідуючи меті незаконного збагачення, в грудні 2016 року, точної дати не встановлено, перебуваючи на території Тернопільської області, точне місце не встановлено, вніс в офіційний документ форма якого, затверджена Наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 04.12.2009 №554 «Про затвердження примірних форм первинних документів з обліку в будівництві», - акти приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2В - акт № 09/12/16/3, приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року неправдиві відомості щодо обсягів та об`ємів виконаних будівельних робіт з реконструкції системи опалення в допоміжних приміщеннях Підгаєцької ЦРКЛ по вул. Шевченка, 19 в м. Підгайці Тернопільської області, а саме відомості щодо фактично виконаного усього обсягу ремонтно-будівельних робіт на зазначеному об`єкті.

Зокрема, в акт № 09/12/16/3, приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року ОСОБА_7 умисно вніс неправдиві відомості завищивши об`єми та обсяги виконаних будівельних робіт на зазначеному об`єкті, вказавши по позиції «Припливна вентиляційна решітка» фактичну наявність 2 штук вказаних вентиляційних решіток на об`єкті, хоча вказані решітки на об`єкті відсутні. По позиції «Грати вентиляційні РАП-1» ОСОБА_7 вказав про фактичну наявність вентиляційних гратів в кількості 1 штука, хоча вказані грати на об`єкті відсутні. По позиції «Грати вентиляційні СТД 5290» ОСОБА_7 вказав про їх фактичну певність в кількості 1 штука, хоча вказані грати на об`єкті відсутні.

Таким чином, ОСОБА_7 зазначив у акті № 09/12/16/3 форми КБ-2В відомості, які не відповідають дійсності та у графі: «Генпідрядник» рукописно завірив власним підписом та відтиском печатки Товариства та передав Замовнику. В результаті, на підставі акту № 09/12/16/3 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року на суму 54202,80 грн. із зазначеними неправдивими відомостями, який також був підписаний відповідальним за проведення технічного нагляду ОСОБА_10 , Головним управлінням державної казначейської служби України в Тернопільській області були перераховані грошові кошти TOB БК «Спецтехбуд».

Однак, не зважаючи на зазначений в актах приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2В зміст щодо проведення робіт із реконструкції системи опалення в допоміжних приміщеннях Підгаєцької ЦРКЛ по вул. Шевченка, 19, в м. Підгайці Тернопільської області, станом на момент підписання ОСОБА_7 та інженером з технічного нагляду вказаних актів, увесь обсяг робіт на об`єкті виконаний не був.

Окрім цього, ОСОБА_7 станом на 2016 рік перебував на посаді директора Товариства з обмеженою відповідальністю БК «СПЕЦТЕХБУД» до видів діяльності якого входить будівництво всіх видів будівель, виконання будівельних і монтажних робіт, розширення, реконструкція, переобладнання, реставрація, ремонт будівель і споруд, знесення будівель, звільнення будівельних ділянок, знесення будинків та інших споруд. ОСОБА_7 , будучи службовою особою наділеною організаційно-розпорядчими функціями, виступивши керівником підрядної організації, 27.09.2016 року уклав із Управлінням капітального будівництва Тернопільської обласної державної адміністрації в особі начальника Управління ОСОБА_9 , який виступив Замовником, договір про закупівлю робіт за державні кошти. Згідно умов якого, Підрядник зобов`язується в межах договірної ціни виконати роботи із реконструкції системи опалення в допоміжних приміщеннях Підгаєцької ЦРКЛ по вул. Шевченка, 19, в м. Підгайці Тернопільської області, відповідно до проектної документації, а Замовник - прийняти і оплатити такі роботи.

Після чого, працівники ТзОВ БК «СПЕЦТЕХБУД» приступили до виконання ремонтно-будівельних робіт на об`єкті, контроль за виконанням яких проводив директор товариства ОСОБА_7 .

Під час виконання робіт на вказаному об`єкті в ОСОБА_7 який, контролюючи обсяг виконання робіт та усвідомлюючи неможливість вчасно в обумовлені договором строки закінчити увесь обсяг передбачених договором та проектною документацією робіт, виник злочинний умисел, направлений на привласнення бюджетних грошових коштів шляхом зловживання своїм службовим становищем.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на привласнення бюджетних грошових коштів шляхом зловживання своїм службовим становищем, слідуючи меті незаконного збагачення, усвідомлюючи те, що для отримання грошових коштів від Замовника за виконані роботи, необхідно в Головне управління державної казначейської служби України в Тернопільській області подати підписані та завірені необхідними реквізитами акти приймання виконаних будівельних робіт, ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, склав акт № 05/11/16 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2016 року, у який вніс неправдиві відомості щодо виконання усього обсягу робіт на об`єкті. Зокрема, в акт 05/11/16, приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2016 року ОСОБА_7 умисно вніс неправдиві відомості - завищивши об`єми та обсяги виконаних будівельних робіт на зазначеному об`єкті, вказавши по позиції «Монтаж електромагнітного клапана» завищений обсяг виконаних робіт на 36 штук, тим самим, завищивши обсяг виконаних робіт на 5158,37 гривень.

В результаті, на підставі акту № 05/11/16, приймання виконаних будівельних - за листопад 2016 року на суму 142630,80 грн. із зазначеними неправдивими відомостями, який також був підписаний відповідальним за проведення технічного нагляду ОСОБА_10 , Головним управлінням державної казначейської служби України в Тернопільській області були перераховані грошові кошти TOB БК «Спецтехбуд».

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, слідуючи меті власного збагачення ОСОБА_7 склав акт № 09/12/16/4, приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року, у який вніс неправдиві відомості щодо виконання усього обсягу робіт з реконструкції системи опалення в допоміжних приміщеннях Підгаєцької ЦРКЛ по вул. Шевченка, 19, в м.Підгайці Тернопільської області. Зокрема, в акт № 09/12/16/4 приймання виконаних будівельних робіт за 2016 року ОСОБА_7 умисно вніс неправдиві відомості - завищивши об`єми та обсяги виконаних будівельних робіт на зазначеному об`єкті, вказавши по позиції «Прокладання трубопроводів газопостачання зі стальних труб» завищений обсяг виконаних робіт на 72 метри, тим самим, завищивши обсяг робіт на 10458,43 гривні.

В результаті, на підставі акту № 09/12/16/4 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року на суму 46420,80 грн. із зазначеними неправдивими відомостями, який також був підписаний відповідальним за проведення технічного нагляду ОСОБА_10 , Головним управлінням державної казначейської служби України в Тернопільській області були перераховані грошові кошти TOB БК Слецтехбуд».

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, слідуючи меті власного збагачення, ОСОБА_7 склав акт № 09/12/16/3 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року, у який вніс неправдиві відомості щодо виконання усього обсягу робіт з реконструкції системи опалення в допоміжних приміщеннях Підгаєцької ЦРКЛ по вул. Шевченка, 19, в м.Підгайці Тернопільської області. Зокрема, в акт № 09/12/16/3 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року ОСОБА_7 умисно вніс неправдиві відомості - завищивши об`єми та обсяги виконаних будівельних робіт на зазначеному об`єкті, вказавши по позиції «Припливна вентиляційна решітка» фактичну наявність 2 штук вказаних вентиляційних решіток на об`єкті, хоча вказані решітки на об`єкті відсутні. По позиції «Грати вентиляційні РАП-1» ОСОБА_7 вказав про фактичну наявність вентиляційних гратів в кількості 1 штука, хоча вказані грати на об`єкті відсутні. По позиції «Грати вентиляційні СТД 5290» ОСОБА_7 вказав про їх фактичну наявність в кількості 1 штука, хоча вказані грати на об`єкті відсутні, тим самим завищив обсяг виконаних робіт на 143,65 гривень.

Окрім цього, під час внесення ОСОБА_11 у акти форми КБ-2В неправдивих відомостей, щодо виконаних робіт останнім завищено й обсяг робіт в частині загальновиробничих витрат на суму 2247,00 гривень, в частині трудозатрат, кошторисний прибуток на суму 898,65 гривень, в частині адміністративних витрат на суму 357,58 гривень. Після чого, ОСОБА_7 завірив вказані акти особистим підписом та відтиском печатки товариства.

В подальшому, ОСОБА_7 надав вказані акти Замовнику та відповідальному за проведення технічного нагляду ОСОБА_10 , яка у свою чергу, також підписала вказані акти та завірили їх необхідними реквізитами.

Після цього, на підставі поданих ОСОБА_7 в Головне управління державної казначейської служби України в Тернопільської області актів приймання виконаних будівельних робіт, Казначейством були перераховані грошові кошти на рахунок TOB БК «Спецтехбуд» в сумі, еквівалентній обсягу виконаних ремонтно-будівельних робіт відображених ОСОБА_7 в зазначених актах.

Внаслідок чого, діями ОСОБА_7 державному бюджету спричинено збитки на суму 23350,44 гривні.

Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 366, ч.2 ст.191 КК України.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_7 у пред`явленому йому обвинуваченні та кваліфікацію його дій, вважає, що вказаним вироком призначено покарання, яке за своїм змістом та видом не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_7 .

В обґрунтування своїх доводів апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було враховано пом`якшуючі покарання обставин та особу обвинуваченого.

Звертає увагу, що судовий розгляд здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia), а тому ОСОБА_7 не мав можливості висловити свою думку, щодо обставин справи.

На переконання апелянта, суд першої інстанції при призначенні покарання не в повній мірі врахував ту обставину, що кримінальні правопорушення вчинені ОСОБА_7 не є тяжкими, а також не було враховано, що шкода, завдана цими кримінальними правопорушеннями, є незначною.

Вважає, що суд призначив покарання, наближене до максимального, відповідно до санкцій ч.1 ст. 366 КК України та ч.2 ст.191 КК України, беручи до уваги лише те, що ОСОБА_7 переховується від суду. Водночас, стверджує, що у ОСОБА_7 не було умислу на ухилення від органів досудового розслідування чи суду, оскільки він перебував на лікуванні у Республіці Польща у зв`язку з поганим станом здоров`я, в результаті чого йому було імплантовано кардіостимулятор. До моменту екстрадиції він перебував під постійним медичним наглядом.

Окрім цього, просить врахувати, що в період розгляду матеріалів даного кримінального провадження судом першої інстанції, у світі діяли карантинні обмеження, запроваджені у зв`язку з пандемією COVID-19, що істотно ускладнювало можливість вільного пересування, у тому числі для повернення обвинуваченого до України.

З огляду на викладене, сторона захисту просить вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.11.2022 змінити у частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.366 КК України у виді обмеження волі строком 1 рік, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно- господарських обов`язків на строк 1 рік; за ч.2 ст. 191 КК України у виді позбавлення волі строком 1 рік з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно - розпорядчих чи адміністративно - господарських обов`язків на строк 2 роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно - розпорядчих чи адміністративно - господарських обов`язків на строк 2 роки. В іншій частині вирок залишити без змін.

Одночасно, апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження з тих мотивів, що судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_7 здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia), та йому не було відомо про оскаржуваний вирок. Копію повного тексту судового рішення обвинувачений ОСОБА_7 отримав лише 13 березня 2025 р.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просять змінити вирок суду першої інстанції у частині призначеного покарання та, з урахуванням мотивів наведених в апеляційній скарзі, призначити обвинуваченому покарання, вид, строк та форма відбування якого вказані в апеляції; міркування прокурора, який вирок суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим і тому просить залишити його без зміни та відмовити у задоволені апеляційної скарги; провівши частково судове слідство; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ч.2 ст.396 КПК України апеляційна скарга на вирок суду першої інстанції може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Інститут спеціального кримінального провадження, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України, передбачає можливість подання обвинуваченим, щодо якого судом ухвалено вирок за результатами спеціального судового провадження, апеляційної скарги поза межами загальних процесуальних строків, за умови надання обвинуваченим підтвердження поважності причин неприбуття на виклик, передбачених ст. 138 цього Кодексу (ч. 3 ст. 400 КПК України).

Ставлячи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, захисник зазначає, що ОСОБА_7 не було відомо, що стосовно нього було ухвалено оскаржуваний вирок, оскільки враховуючи його незадовільний стан здоров`я, він був вимушений виїхати за межі України для проходження лікування на території республіки Польща. Під час проходження лікування ОСОБА_7 було проведено імплантацію каріостимулятора, а також визначено інвалідність. Крім цього, що під час періоду його перебування на території республіки Польща було запроваджено пандемію в наслідок вірусу COVID 19 і беручи стан здоров`я ОСОБА_7 , останній був обмежений у пересуванні.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia).

Оскаржуваний апелянтом вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області відносно ОСОБА_7 , проголошено 25.11.2022 р. Проте, як слідує із журналу судового засідання від 24.11.2022 р. обвинувачений ОСОБА_7 , інтересів якого стосується вказаний вирок, участі в судовому розгляді, не приймав. При цьому, відомості про вручення копії вироку обвинуваченому ОСОБА_7 , в матеріалах провадження відсутні.

За ч. 1 ст. 117 КПК строк виконання процесуальних дій може бути поновлений в тому випадку, якщо його пропущено з поважних причин. В ініційованому учасником кримінального провадження клопотанні про поновлення процесуального строку має бути наведено поважні причини, через які цей строк пропущений. Поважними причинами є лише ті обставини, які були об`єктивно непереробними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Такими поважними причинами може бути необізнаність заінтересованих осіб про прийняте судом рішення, захворювання учасника провадження, інші непереборні обставини, що є підставою для поновлення строку апеляційного оскарження за відповідним клопотанням в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК України.

Як слідує з клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження, копію вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 листопада 2022 року обвинувачений не отримував взагалі, що підтверджується відповіддю ДУ Чортківська установа виконання покарань (№26) від 17 березня 2025 року на адвокатський запит, згідно якої вищенаведений вирок ОСОБА_7 , після прибуття в установу (19.02.2025 р.), не вручався. (т.4 а.п. 11)

13 березня 2025 року в установі виконання покарань № 26 між адвокатом ОСОБА_8 та ОСОБА_7 було укладено договір про надання правничої допомоги та було ознайомлено ОСОБА_7 із оскаржуваним вироком.

Апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 надійшла в адресу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 19 березня 2025 року. (т.4, а.п. 1)

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 листопада 2025 року пропущено апелянтом з поважних причин і тому його потрібно поновити.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду і наведених у вироку доказів, є обґрунтованими і законними та апелянтом не оспорюються.

Не оспорюється в апеляційній скарзі також правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.366, ч.2 ст.191 КК України.

Разом з тим, доводи апелянта щодо надмірно суворого покарання призначеного місцевим судом обвинуваченому ОСОБА_7 колегія суддів вважає слушними і перевіривши їх приходить до таких висновків.

В силу вимог ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК України.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Призначаючи покарання у кримінальному провадженні, залежно від конкретних обставин справи, особи засудженого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності суд вправі призначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме перевихованню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання у цілому.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що місцевий суд призначив ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 366, ч.2 ст.191 КК України у межах встановлених законом санкцій за вчинені ним кримінальні правопорушення та на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточно визначив до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно - розпорядчих чи адміністративно - господарських обов`язків на строк 3 (три) роки.

При призначенні ОСОБА_7 покарання, за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.2 ст.191 КК України, місцевим судом враховано ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, конкретні обставини справи, те, що обвинувачений переховувався від суду, шкода завдана кримінальним правопорушенням не відшкодована, відсутність обставин, які обтяжують чи пом`якшують покарання, а тому прийшов до переконання, що обвинуваченому слід призначити остаточне покарання в межах санкції суворішої статті обвинувачення у вигляді позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, та вбачав за необхідне визначати покарання у розмірі наближеному до максимального, що передбачене санкцією суворішої статті обвинувачення.

Врахувавши наведені обставини, місцевий суд призначив ОСОБА_7 наближене до максимального покарання в межах санкцій статей обвинувачення.

Проте, аргументи апелянта, наведені ним в апеляційній скарзі, про несправедливість та надмірну суворість такого покарання, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Так, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суди повинні виходити з класифікації кримінальних правопорушень (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного кримінального правопорушення й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Досліджуючи дані про особу винного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення кримінального правопорушення як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, суд повинен всебічно дослідити матеріали справи щодо наявності таких обставин і навести у вироку мотиви прийнятого рішення.

Отже, суд першої інстанції правильно зазначив, що ОСОБА_7 вчинив два кримінальних правопорушення, які кваліфіковані за ч.1 ст.366 та ч.2 ст.191 КК України.

Разом із тим, суд першої інстанції, призначивши ОСОБА_7 покарання у розмірі наближеному до максимального, не достатньо при цьому врахував конкретні обставини кримінального провадження, пом`якшуючі покарання обставини та дані про особу обвинуваченого, які підлягають обов`язковому врахуванню, і тому не повною мірою дотримався загальних засад призначення покарання, встановлених статтями 50, 65 КК України, і призначив покарання за своїм розміром занадто суворе.

Колегія суддів враховує, що судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia), а тому обвинувачений не мав можливості висловити свою думку щодо обставин справи.

Так, на час розгляду справи апеляційним судом ОСОБА_7 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому. Окрім цього, обвинувачений зазначив, що шкоду завдану кримінальними правопорушеннями ним відшкодовано в повному обсязі, про що свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження від 08.04.2025 р., долучена до матеріалів провадження його захисником та досліджена судом під час апеляційного розгляду.

Визнаючи дані обставини такими, що пом`якшують покарання, колегія суддів враховує правову позицію висловлену колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у постанові від 23 січня 2024 року по справі №283/2169/19, відповідно до якої, щире каяття особи можливе на будь-якій стадії кримінального процесу, як до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (наприклад, при з`явленні із зізнанням), так і після їх внесення, на досудовому розслідуванні або під час розгляду справи у суді.

Також, колегія суддів вважає, що місцевий суд при призначенні покарання не в повній мірі врахував незадовільний стан здоров`я обвинуваченого.

Так, апелянтом долучено до матеріалів справи документи, які підтверджують наведені захисником доводи щодо стану здоров`я обвинуваченого. Зокрема, відповідно до інформації, що міститься у перекладі з польської на українську мову інформаційної медичної картки стаціонарного лікування від 31.08.2023 р., виданої кардіологічним відділом з реанімаційним відділенням ТзОВ Міська лікарня №4 у м. Глівіце, у ОСОБА_12 встановлено діагноз: застійна серцева недостатність, налаштування та встановлення каріостимулятора. 29 серпня 2023 р. ОСОБА_7 здійснено імплантацію однокамерного кардіовертера-дефібрилятора Medtronic. (т.4 а. п.12-15)

Також до матеріалів долучено копію рішення про ступінь неповносправності (інвалідності) від 13 квітня 2024 року, прийнятого муніципальною експертною комісією з встановлення інвалідності м.Глівіце, з його перекладом на українську мову, з якого вбачається, що на підставі медичного огляду та аналізу зібраної під час процедури вивчення і оформлення медичної документації, а також оцінки спеціаліста, який брав участь у експертному провадженні, встановлено, що у ОСОБА_7 наявне захворювання яке спричиняє порушення працездатності організму та кваліфікує інвалідність середнього ступеня. (т.4 а. п.16-19)

Вказані вище медичні документи були предметом дослідження апеляційного суду, в порядку ч.3 ст.404 КПК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до переконання, що зазначені обставини у сукупності з даними про особу обвинуваченого ОСОБА_7 істотно знижують суспільну небезпеку вчинених ним кримінальних правопорушень та дають підстави для пом`якшення останньому призначеного судом першої інстанції покарання, зокрема, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України.

Наведене вище в сукупності свідчить про те, що суд першої інстанції постановляючи рішення, обрав обвинуваченому покарання, яке за своїм видом та розміром не відповідає тяжкості вчинених ним злочинів та особі винного через суворість, що в свою чергу перешкодило суду ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно санкції ч.2 ст.191 КК України за вчинення даного злочину передбачено покарання у виді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Вирішуючи питання відносно покарання, яке слід призначити ОСОБА_7 апеляційний суд виходить з того, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Прим цьому, колегія суддів згідно із вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст 12 КК України відносяться до не тяжких злочинів; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується, на що вказує наявна у матеріалах провадження характеристика та довідка з місця проживання; його стан здоров`я, а саме те, що у 2023 році ОСОБА_7 переніс операцію із імплантації кардіостимулятора серця; незначну шкоду, завдану даними кримінальними правопорушеннями; обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, - визнання вини, щире каяття та відшкодування заподіяних збитків; відсутність обставин, що обтяжують покарання.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за можливе пом`якшити, обране судом першої інстанції ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.191 КК до 2 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно - розпорядчих чи адміністративно - господарських обов`язків на строк 3 (три) роки.

На переконання колегії суддів, саме таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, є пропорційним характеру вчинених дій і їх небезпечності, внесе корективи в соціально-психологічні властивості обвинуваченого, змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність як ним самим так і іншими особами, та відповідатиме принципу індивідуалізації покарання.

Водночас, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що виправлення обвинуваченого можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 листопада 2022 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 слід змінити, а відтак - апеляційну скаргу сторони захисту частково задовольнити.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Поновити захиснику обвинуваченого ОСОБА_7 адвокату ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 листопада 2022 року.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 листопада 2022 року року відносно ОСОБА_7 , в частині призначеного покарання, змінити.

Пом`якшити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.191 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно - розпорядчих чи адміністративно - господарських обов`язків на строк 3 (три) роки.

Вважати ОСОБА_7 засудженим:

- за ч. 1 ст. 366 КК України до 2 (двох) років обмеження волі, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно - розпорядчих чи адміністративно - господарських обов`язків на строк 2 (два) роки;

- за ч. 2 ст. 191 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно - господарських обов`язків на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно - розпорядчих чи адміністративно - господарських обов`язків на строк 3 (три) роки.

В решті вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 листопада 2022 року відносно ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий

Судді