Справа № 296/4876/25
УХВАЛА

Іменем України

07 травня 2025 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_8 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , колишній студент Поліського національного університету, освіта неповна вища, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 258, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 263-1 КК України, у кримінальному провадженні №0002354 від 29.07.2024,

У С Т А Н О В И В :

І. СУТЬ КЛОПОТАННЯ

1.1. 05.05.2025 слідчий СВ ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 за погодженням з прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з клопотанням, в якому просив продовжити строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 на 60 днів без визначення розміру застави.

1.2. У клопотанні вказується, що слідчим відділом ІНФОРМАЦІЯ_2 проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002354 від 29.07.2024, зокрема, за підозрою ОСОБА_4 у сприянні терористичному акту, тобто вчиненні вибуху, вчиненому 20.11.2024 біля адміністративної будівлі Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, який створював небезпеку для життя чи здоров`я людини, з метою порушення громадської безпеки та залякування населення за попередньою змовою групою осіб та сприянні у виготовленні саморобного пристрою, що спричинив вибух; у вчиненні 23.09.2024 умисного знищення чужого майна, перешкоджаючи законній діяльності ЗСУ у особливий період, діючи у складі організованої групи, шляхом підпалу припаркованого по вул. Кибальчича, 5 у м. Житомирі автомобіля «Nissan X-Trail» д.н.з. НОМЕР_1 .

1.3. 21.11.2024 ОСОБА_4 затримано та 22.11.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.2 ст.258 КК України та 05.05.2025 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 258, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 263-1 КК України.

1.4. 13.03.2025 ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира підозрюваному ОСОБА_4 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 11.05.2025.

1.5. Посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих кримінальних правопорушень, необхідності виконання вимог ст. 290 КПК, продовження існування ризиків, передбачених пп. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, вимоги ч. 6 ст. 176 КПК щодо безальтернативності запобіжного заходу, слідчий за погодженням з прокурором просив продовжити строк тримання підозрюваного під вартою без визначення застави.

ІІ. ПРОЦЕДУРА ТА ПОЗИЦІЇ СТОРІН

2.1. Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу здійснювалося повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.

2.2. Прокурор у судовому засіданні подане клопотання підтримав, надав усні пояснення аналогічні викладеним у клопотанні та просив клопотання задовольнити повністю.

2.3. Захисники підозрюваного - адвокати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, стверджували про суперечливість доказів та недоведеність обізнаності підозрюваного ОСОБА_4 у вчиненні злочинних дій в епізоді сприяння терористичного акта; стверджували про відсутність ризиків, на які посилався прокурор, вказували наявність у підозрюваного вад здоров`я та неналежні умови лікування, просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або у разі продовження строку тримання підозрюваного під вартою визначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів.

2.4. Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію своїх захисників.

ІІІ. НОРМИ КРИМІНАЛЬНОГО ПРОЦЕСУАЛЬНОГО ПРАВА (КПК України)

3.1. Відповідно до частини 1 статті 176 КПК запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

3.2. Частиною 1 статті 177 КПК встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

3.3. Відповідно до частини 1 статті 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним […] кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

3.4. Згідно із частиною 1 статті 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

3.5. Згідно із пунктом 3 частини 5 статті 182 КПК розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

3.6. Частиною шостою статті 181 КПК визначено, що у разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

3.7. Згідно частини 1 статті 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

ІV. ОЦІНКА СЛІДЧОГО СУДДІ

4.1. Вирішуючи питання про наявність підстав для продовження підозрюваному ОСОБА_4 строку тримання під вартою, слідчий суддя враховує наступне:

(і) Обставини, які перешкоджають закінченню досудового розслідування

4.2. Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 12.03.2025 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002354 до шести місяців, тобто до 21.05.2025.

4.3. 05.05.2025 сторонам кримінального провадження №0002354 повідомлено про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів досудового розслідування.

4.4. Слідчий суддя враховує неможливість закінчити досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді від 13.03.2025, якою продовжено строк тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою до 11.05.2025, з огляду на необхідність виконання вимог статті 290 КПК, наявний обсяг матеріалів кримінального провадження, його складність та кількість учасників кримінального провадження.

(іі) Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення

4.5. Зі змісту повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 05.05.2025 слідує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, а саме у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України, вчиненому організованою групою;

- ч. 3 ст. 28, ч.2 ст. 194 КК України, а саме в умисному знищенні чужого майна, вчиненому шляхом підпалу, організованою групою;

- ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 263-1 КК України, а саме у пособництві незаконному виготовленню вибухового пристрою, вчиненому організованою групою;

- ч.5 ст.27, ч.3 ст.28, ч. 2 ст. 258 КК України, а саме у пособництві терористичному акті, тобто у вчиненні вибуху, який створював небезпеку для життя чи здоров`я людини, який був вчинений з метою порушення громадської безпеки та залякування населення, організованою групою.

4.6. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Європейської Конвенції передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

4.7. Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено наявність обставин, які вказують на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих йому злочинів, що стверджується, зокрема:

- протоколом огляду від 22.11.2024, в ході якого оглянуто записи з камер відеоспостережень, надані ТОВ «Епіцентр К» та на яких зафіксовано факт придбання 15.11.2024 ОСОБА_10 і ОСОБА_4 синіх пакетів, гальмівної рідини, 4 пляшок ацетону, пляшку електроліту, що використовувались для виготовлення саморобного вибухового пристрою;

- протоколом огляду від 29.11.2024, в ході якого оглянуто мобільний телефон ОСОБА_10 та у якому міститься: переписка у месенджері «Telegram» із особою на ім`я ІНФОРМАЦІЯ_3 псевдонімом ІНФОРМАЦІЯ_3 , та який надає інструкції щодо дотримання мір конспірації після вчинення вибуху; переписка у месенджері «Telegram» із ОСОБА_13 щодо винайму житла, а також щодо здійсненого невдалого «плану»; переписка у месенджері «Telegram» із ОСОБА_4 , у якій останні обговорюють обставини придбання 15 та 18.11.2024 речовин, необхідних для виготовлення саморобного вибухового пристрою, а також щодо факту отримання «зарплати» 20.11.2024; переписка у месенджері «Telegram» із ОСОБА_14 , у якій останні обговорюють обставини придбання 17.11.2024 речовин, необхідних для виготовлення саморобного вибухового пристрою, замовлення електропідпалювачів та щодо «виплати» після вчинення вибуху;

- протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 від 21.11.2024, в ході якого останній пояснив, що 15.11.2024 на прохання його друга ОСОБА_10 він придбав в магазині ТОВ «Епіцентр К» (м. Житомир, Київське шосе 4/2) ацетон, електроліт, подарункову сумку та інші матеріали, які в подальшому передав ОСОБА_10 ;

- протоколом огляду від 06.12.2024, в ході якого оглянуто записи з камер відеоспостереження, надані ТОВ «Епіцентр К» (м. Житомир, Київське шосе 4/2), та на яких зафіксовано придбання 18.11.2024 ОСОБА_4 двох сумок, викрутки з насадкою, 2 пляшок електроліту, які використовувались для виготовлення саморобного вибухового пристрою;

- протоколом огляду від 24.02.2025, в ході якого оглянуто носій інформації із наявною та видаленою інформацією з мобільного телефону ОСОБА_14 , де містяться: фотозображення від 20.11.2024 із застосунку «Нова пошта» про те, що посилка від ОСОБА_15 із електрозапалювачами прибула у відділенні №32 м. Житомир; фотозображення від 18.11.2024 із рукописним текстом інструкцією про виготовляння електроліту; фотозображення від 17.11.2024 03:02:07, із ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 ; фотозображення від 15.11.2024 23:44:15, із ОСОБА_14 , ОСОБА_4 (тримає грошові кошти) та ОСОБА_10 , які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 ; фотозображення від 15.11.2024 23:44:09, із ОСОБА_4 (тримає грошові кошти) за адресою: АДРЕСА_2 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 11.12.2024, який показав, що ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_4 начували у нього після підпалу;

- протоколами допитів підозрюваного ОСОБА_4 від 26.11.24 та 06.12.24, відповідно до яких ОСОБА_10 запропонував ОСОБА_4 прийняти участь у підпалі транспортного засобу, зокрема здійснити відеофіксацію такого підпалу на що останній погодився та 23.09.2024 приблизно о 01 год. 30 хв. перебуваючи по вул. Кибальчича, 5 у м. Житомирі зняв відео факту підпалу ОСОБА_17 та ОСОБА_13 автомобіля;

- протокол огляду від 15.03.25, де міститься переписка між ОСОБА_4 із ОСОБА_10 щодо оплати за підпал;

- протоколом огляду від 07.04.25, відповідно до якого ОСОБА_4 23.09.2024 перебував на місці вчинення злочину.

(ііі) Наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК

4.8. У клопотанні слідчий стверджував про наявність ризиків вчинення підозрюваним ОСОБА_4 дій, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

4.9. КПК не дає визначення ризику, але по суті ризик у розумінні КПК - це певна ймовірність того, що підозрюваний може вчинити спробу завдати шкоду досудовому розслідуванню або подальшому здійсненню правосуддя. Саме з метою запобігти можливим спробам підозрюваного завдати шкоди кримінальному провадженню й застосовується відповідний запобіжний захід.

4.10. Ризик - це не абстрактне припущення, а реальна ймовірність вчинення певних дій, яка має визначатися спираючись на конкретні обставини та встановлені факти. Оцінка обставин, що вказують на існування ризику базуватись на конкретних обставинах справи та підозрюваної особи (риси особистості або поведінки особи, що вказують на існування ризику, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, наявність злочинного минулого, постійного місця проживання й роботи, усталеного способу життя, тощо). Саме на слідчого, прокурора покладається обов`язок подання доказів на підтвердження обставин, на які вони посилаються під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу (ч. 5 ст. 132 КПК).

4.11. В теорії кримінального процесуального права реалізації певного ризику умовно поділяють на чотири рівні (ступені) ймовірності: низьку, помірну; високу та дуже високу.

4.12. Обґрунтовуючи ризик переховуватись від органу досудового розслідування та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК) слідчий вказував лише на тяжкість злочину, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України та покарання, яке загрожує підозрюваному ОСОБА_4 у разі визнання його винним.

4.13. У той час як серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти, тяжкість обвинувачення не може сама по собі служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення особи (Idalov v. Russia [ВП], §145; Ilijkov v. Bulgaria, §§ 80-81). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova, § 58).

4.14. Визначаючи наявність ризику переховування підозрюваного від органу розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК), слідчий суддя враховує характер, тяжкість та специфіку кримінальних правопорушень у вчинені яких підозрюється ОСОБА_4 , найтяжчий з яких за ч. 2 ст. 258 КК України є особливо тяжким, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, враховує суспільну небезпечність діяння, завершальну стадію розслідування, а також відомості про особу підозрюваного ОСОБА_4 , який має молодий вік (21 рік), постійне місце проживання у м. Житомирі, навчається у вищому навчальному закладі. Слідчий суддя ураховує як продовження строку дії в Україні воєнного стану, так і заборону на перетин державного кордону України військовозобов`язаним особам, починаючи з 18-річного віку та відсутність обставин, які б надавали підозрюваному право на виїзд за межі України. Зазначені обставини у їх сукупності дають підстави стверджувати про наявність заявленого ризику, який на час розгляду клопотання слідчий суддя визначає таким, що має помірну ймовірність.

4.15. Обґрунтовуючи ризик незаконного впливу підозрюваного на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином (п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК), слідчий вказував, що підозрюваний може вчиняти спроби впливу на свідків, потерпілих з метою неможливості використання в суді в якості доказів показань останніх.

4.16. Слідчий суддя звертає увагу, що з плином часу, інтереси слідства стають недостатніми для тримання підозрюваного під вартою: за нормального перебігу подій ризики зменшуються з часом, завдяки проведенню дізнання, перевірок, дачі показань (Clooth v. Belgium, § 44).

4.17. Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами (Becciev v. Moldova, § 59). Реальна небезпека чинення тиску на свідків могла таки бути на початку цієї справи, але вважає, що з часом вона значно зменшилася й врешті зникла зовсім (Letellier v France, § 39).

4.18. Визначаючи наявність ризику незаконного впливу підозрюваного на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином (п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК), слідчий суддя враховує, що хоча дійсно за правилами КПК діє принцип безпосередності дослідження, однак з урахуванням завершення досудового розслідування та збору усіх доказів, проведення допиту усіх встановлених слідством свідків, перебування кримінального провадження на стадії виконання вимог ст. 290 КПК, а саме ознайомлення сторін з матеріалами досудового розслідування, а також урахуванням особи підозрюваного ОСОБА_4 , його молодого віку, роду занять, відсутність впливового місця в суспільстві, слідчий суддя вважає, що заявлений ризик є низьким або взагалі малоймовірним.

4.19. Обґрунтовуючи ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення чи продовжити кримінального правопорушення, у якому підозрюється (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК), слідчий вказував на (і) вилучення під час досудового розслідування складових частин і компонентів, з яких можливо виготовити додатковий саморобний вибуховий пристрій; (іі) не встановлення особи на виконання вказівок якого підготовлено та вчинено терористичний акт.

4.20. Також слідчий за погодженням з прокурором вказували, що ОСОБА_4 є студентом університету, не має особистого доходу, неодружений, проживає з матір`ю та молодшим братом, а тому, начебто, є схильним до здійснення протиправної діяльності з корисливих мотивів.

4.21. Разом з тим, відповідно до практики ЄСПЛ хоча наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин (Selcuk v. Turkey, § 34; Matznetter v. Austria, § 9), однак відсутність роботи або сім`ї НЕ дає підстав вважати, що особа схильна до повторного вчинення злочинів (Sulaoja v. Estonia, § 64).

4.22. Визначаючи наявність ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК), слідчий суддя враховує з одного боку: підозру ОСОБА_4 у вчинені двох епізодів кримінальних правопорушень (сприяння терористичному акту в формі закупівлі в магазині деяких складових до вибухової речовини та підпал автомобіля військовослужбовця), не встановлення того, що ОСОБА_4 мав спілкування у будь-якій формі із невстановленим замовником злочину в епізоді щодо сприяння терористичному акту, та з іншого боку: особу підозрюваного ОСОБА_4 , який має молодий вік, є студентом, раніше не судимий, перебуває під слідством, слідчий суддя вважає, що на даний час заявлений ризик є відносно помірним.

(іv) Можливість застосування альтернативних запобіжних заходів

4.23. Слідчий суддя ураховує, що за приписами ч. 6 ст. 176 КПК під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

4.24. Отже, з урахуванням доведеності стороною обвинувачення наявності 1) обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень; 2) деяких ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, а також приписів положення ч. 6 ст. 176 КПК щодо застосування виключного запобіжного заходу, слідчий суддя вважає наявними підстави для продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою строком до 05.07.2025, з урахуванням необхідності виконання сторонами кримінального поводження вимог ст. 290 КПК, кількості підозрюваних та їх захисників, обсягу матеріалів кримінального провадження.

4.25. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК. Тобто, для застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий та прокурор повинні обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів.

4.26. Обмеження строку застосування запобіжного заходу тісно пов`язано з презумпцією невинуватості - обмеження прав і свобод підозрюваної особи, що передбачає застосування відповідного запобіжного заходу, особливо позбавлення свободи, не повинно перетворитися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого в майбутньому вироку про позбавлення волі (див. рішення ЄСПЛ у справах «Neumeister v. Austria,§ 4, «Jablonski v. Poland», § 83).

4.27. За змістом абзацу восьмого ч. 4 ст. 183 КПК під час дії воєнного стану слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 437-442 КК України.

4.28. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 19.06.2024 № 7-р(II)/2024 законодавець закріпив дискрецію слідчого судді, суду під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за частиною 6 статті 176 КПК не визначати або визначати розмір застави з урахуванням підстав та обставин, установлених статтями 177, 178 Кодексу.

4.29. Виходячи зі змісту приписів статей 3, 8, частин першої, другої статті 29, частини першої статті 55, частини першої статті 62, частини першої статті 64 Конституції України Конституційний Суд України зазначив, що під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за частиною шостою статті 176 КПК є можливість, за певних підстав та обставин, визначених статтями 177, 178 КПК, застосувати заставу як більш м`який запобіжний захід. Отже, за частиною шостою статті 176 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не визначено як безальтернативний винятковий запобіжний захід.

4.30. Визначаючи можливість / неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя ураховує наступне.

4.31. Перед застосуванням до особи певного запобіжного заходу необхідно обов`язково розглянути можливість застосування інших, більш м`яких альтернативних заходів, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається, а саме - запобігти наявному ризику або ризикам, передбаченим частиною 1 статті 177 КПК. В кожному конкретному випадку слід визначатися з метою, на досягнення якої пропонується застосувати до підозрюваного певний запобіжний захід, й перевіряти, чи є обраний запобіжний захід (обмеження права) підозрюваної особи єдино можливим засобом для досягнення такої мети, чи все ж таки існують та можуть бути застосовані менш суворі заходи.

4.32. Так, у справі «Амбрушкевич проти Польщі» Європейський Суд з прав людини зазначив, що незважаючи на те, що "...про це неодноразово подавав клопотання адвокат, органи влади не розглядали можливість застосування менш суворих заходів, передбачених внутрішнім правом, хоча вони були (супроводження заявника на засідання суду поліцією, внесення застави, тощо)".

4.33. У рішенні у справі «Ігнатов проти України» від 15.12.2015 (заява № 40583/15) ЄСПЛ нагадав, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися з урахуванням особливостей кожної справи; наявності підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих доводів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про зміну обраного запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою.

4.34. Встановлюючи порушення пункту 3 статті 5 Конвенції у вказаній справі ЄСПЛ у п. 41 рішення вказав на тривалість перебування заявника під вартою, вказівку в первинній ухвалі про обрання заявнику запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на тяжкість пред`явлених йому обвинувачень та ризик його ухилення від слідства; незмінність доводів та тверджень про ризик незаконного впливу заявника на хід розслідування; використання судами одних й тих самих підстав для тримання заявника під вартою. Проте відповідно до пункту 3 статті 5 Конвенції обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від його тривалості, має бути переконливо продемонстроване органами державної влади. Доводи за та проти звільнення особи з-під варти, зокрема ризик, що обвинувачений може перешкоджати провадженню у справі, не можна розглядати абстрактно, вони мають підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений може переховуватися від слідства, не може оцінюватися виключно з огляду на тяжкість потенційного покарання. Слід враховувати низку інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити наявність ризику переховування від слідства та суду, або довести, що він є досить незначним, а тому не може виправдати застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час судового розгляду (див. рішення у справі «Строган проти України», п. 97). Суд зазначав, що ухвали про обрання та продовження строку тримання заявника під вартою були сформульовані загально й містили повторювані фрази. Суд вказав, що не вважає, що суди здійснили належну оцінку фактів, які стосувалися питання необхідності застосування такого запобіжного заходу за обставин, які склалися на відповідній стадії провадження. Крім того, з часом для продовження строку тримання заявника під вартою вимагалося більше доводів, однак суди не надавали жодного іншого обґрунтування. Крім того, суди не розглянули можливість застосування альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою (див. рішення у справі «Осипенко проти України», пп. 77 і 79).

4.35. Вказане рішення ЄСПЛ має для України непересічне значення, оскільки поклало основу групі системних порушень України у подібній категорії справ, що стало 11.04.2025 предметом обговорення Верховного Суду з приводу шляхів імплементації рішень ЄСПЛ у групі справ «Ігнатов проти України» і дотримання права на свободу та особисту недоторканність. Так, з 1.01. по 31.03.2025 ЄСПЛ ухвалив 47 рішень у справах щодо України, з яких 17 рішень стосуються констатації порушень ст. 5 Конвенції. За словами Уповноваженої у справах Європейського суду з прав людини ОСОБА_18 , потенційно значної кількості порушень можна було б уникнути за умови повного врахування висновків та дотримання всіх основоположних стандартів ЄСПЛ.

4.36. Слідчий суддя вважає, що з урахування встановлених у даній справі обставин на підставі наданих стороною обвинувачення доказів, а саме низької ймовірності настання ризику, передбаченого, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК та помірної ймовірності ступеня ризику, передбаченого, п. п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК, незастосування до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави на завершальній стадії слідства (виконання вимог ст. 290 КПК), призведе до порушення пункту 3 статті 5 Європейської конвенції з прав людини, що може бути встановлено ЄСПЛ у разі звернення підозрюваного та/або його записників з відповідною скаргою до ЄСПЛ.

4.37. Отже, з урахуванням наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК, обставин, передбачених ст. 178 КПК, не доведення стороною обвинувачення обставин, які б виправдовували безальтернативність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя продовжуючи строк тримання підозрюваного під вартою, вважає за необхідне також застосувати альтернативний запобіжних захід у вигляді застави.

4.38. Вирішуючи питання про встановлення розміру застави слідчий суддя ураховує рішення у справі «Істоміна проти України» від 13.01.2022 (заява № 23312/15), в якому ЄСПЛ вказав, що гарантія, передбачена пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликана забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок передбачуваного злочину, а лише присутність обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на особу обвинуваченого, належне йому майно та його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на ступінь впевненості, що можлива перспектива втрати застави або вжиття заходів проти поручителів у випадку його неявки у судове засідання буде достатнім стримуючий фактором, щоб позбавити його бажання втекти (див. рішення у справі Gafа v. Malta, п.70). Оскільки відповідне питання є основоположним правом на свободу, гарантованим ст. 5 Конвенції, органи державної влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і для вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Тяжкість обвинувачень, пред`явлених обвинуваченому, не може бути вирішальним фактором для виправдання розміру застави (див. рішення у справі «Хрістова проти Болгарії», п. 111).

4.39. Визначаючи розмір застави, слідчий суддя ураховує наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК, обставин, передбачених ст. 178 КПК, зокрема, молодий вік підозрюваного, його соціальний статус, міцність соціальних зав`язків, наявності вад здоров`я (травми коліна), відсутності у підозрюваного значних коштів або майнових статків, з урахуванням того, що останній є студентом, слідчий суддя з урахуванням правил щодо визначення меж розміру застави, передбачених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК вважає, що саме застава у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб із покладенням на підозрюваного ряду процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК є достатньою для запобігання реалізації встановленим ризикам та забезпечення дотримання підозрюваним належної процесуальної поведінки, оскільки можлива перспектива втрати такого розміру застави а також вжиття заходів проти підозрюваного у випадку неявки підозрюваного у судове засідання, зокрема перспектива зміни запобіжного заходу на більш тяжкий, буде достатнім стримуючий фактором, щоб позбавити підозрюваного бажання втекти.

Керуючись статтями 131, 132, 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 205, 309, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

1. Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , задовольнити частково.

2. Продовжити строк застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 05.07.2025 (включно).

3. Визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 454 200 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті) гривень.

4. Застава може бути внесена підозрюваним, іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на рахунок UA0000277, одержувач ТУ ДСА України в Житомирській області, , МФО 820172 в ДКСУ, м. Київ, з призначенням платежу: «застава прізвище, ім`я, по батькові (найменування) платника, що вносить заставу та особи, за яку вноситься застава, № справи, суд, який постановив ухвалу про застосування запобіжного заходу.».

5. Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент часу внести заставу у визначеному розмірі до закінчення строку дії цієї ухвали.

6. У разі внесення застави у визначеному цією ухвалою розмірі вважається, що до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді застави та у такому випадку покласти на підозрюваного такі обов`язки:

(і) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом;

(іі) не відлучатися за межі м. Житомира без дозволу слідчого, прокурора або суду;

(ііі) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання;

(іv) утримуватися від спілкування із іншими підозрюваними та свідками у кримінальному провадженні, коло яких має визначити слідчий або прокурор у кримінальному провадженні;

(v) у разі наявності здати на зберігання до Управління державної міграційної служби України в Житомирській області свій паспорт (паспорти) для виїзд за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

(vі) носити електронний засіб контролю.

7. Строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного у разі внесення застави, визначити з моменту звільнення з-під варти внаслідок внесення застави до 07.07.2025 (включно).

8. Попередити підозрюваного, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків після внесення застави, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

9. Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки підозрюваного та його явки за викликом, а також підозрюваному та заставодавцю, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава може бути звернута в дохід держави.

10. Контроль за виконанням ухвали щодо виконання покладених на підозрюваного обов`язків у разі внесення застави покласти на слідчих у кримінальному провадженні №0002354, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - на прокурора.

11. Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Слідчий суддя ОСОБА_1