Справа №573/1359/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/631/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Самовільне залишення військової частини або місця служби
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Білопільського районного суду Сумської області від 31 жовтня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Полтавської області, Кобеляцького району, с. Марківка, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , розлученого, з повною середньою освітою, військовослужбовця, згідно зі ст. 89 КК України раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно якої, останній просить вирок Білопільського районного суду Сумської області від 31 жовтня 2024 року, скасувати.

Даним вироком, ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 відраховувати з дня затримання.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_7 зазначає про те, що судом першої інстанції було порушеного його права на захист.

Згідно з вироком суду першої інстанції, Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) від 01 квітня 2023 року №93 солдата ОСОБА_7 призначено на посаду оператора відділення управління командира 1 мінометної батареї НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 та з 01 квітня 2023 року рахується таким, що посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_7 відповідно до положень Військової присяги та вимог ст. 2, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Проте, солдат ОСОБА_7 , грубо порушуючи встановлений порядок проходження військової служби, о 20 годині 24 травня 2023 року, в порушення вимог ст. 17, 65 Конституції України, п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, самовільно залишив місце тимчасового розташування 1 мінометної батареї НОМЕР_2 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 та вибув до місця свого проживання в с. Шапки, Полтавського району, Полтавської області, де займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

29 червня 2023 року близько 19 години солдат ОСОБА_7 самостійно прибув до місця тимчасової дислокації 1 мінометної батареї 2 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 у АДРЕСА_4 та продовжив виконувати службові обов`язки.

У період часу з 20 год. 00 хв. 24 травня 2023 року по 19 год. 00 хв. 29 червня 2023 року ОСОБА_7 обов`язки військової служби не виконував, а займався власними справами, перебуваючи переважну більшість часу за місцем свого проживання у с. Шапки, Полтавського району, Полтавської області.

Дії ОСОБА_7 судом кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Заслухавши доповідь головуючого - судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував щодо поданої апеляційної скарги, просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали даного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 394, ч. 1 ст. 404 КПК України, враховуючи, що фактичні обставини кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 ніким не оспорюються і докази щодо них на підставі ч.3 ст. 349 КПК України не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 на порушення його права на захист, з огляду на те, що розгляд справи відбувся у відсутності захисника, суперечать матеріалам справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зокрема із журналу судового засідання від 31 жовтня 2024 року, обвинувачений жодних заперечень щодо пред`явленого обвинувачення не висловлював, фактичні обставини провадження не заперечував, вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю. Суд також детально роз`яснив обвинуваченому наслідки спрощеного порядку розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України та переконався у правильності розумінні і вирішив обмежитись дослідженням матеріалів, які характеризують особу.

Однією з головних засад кримінального провадження є забезпечення права на захист (ст. 20 КПК України), яке полягає у наданні підозрюваному, обвинуваченому, виправданому та засудженому можливості надавати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, праві збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Тобто, право на захист є широким поняттям і охоплює різні процесуальні можливості особи для свого захисту, один із яких є залучення захисника для надання особі правової допомоги.

Положеннями ч. 3 ст. 20 КПК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, підозрюваному, обвинуваченому правова допомога надається безоплатно за рахунок держави.

При цьому ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» визначено чіткий перелік осіб, яким така допомога надається за кошти держави. Цей перелік є вичерпним.

Слід звернути увагу, що заяву про надання правової допомоги за кошти держави подає безпосередньо особа, яка такої допомоги потребує, проте такої заяви обвинувачений ОСОБА_7 подавав. Крім того, матеріали провадження не містять жодних передбачених вказаним Законом або Кримінальним процесуальним кодексом України підстав для призначення ОСОБА_7 захисника з центру надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Окрім цього, колегія суддів зауважує про те, що під час судового провадження, ОСОБА_7 у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку повідомлено про його права та вручено пам`ятку про права та обов`язки, що знов таки підтверджується записом технічної фіксації судового засідання, відповідно до якого суд пересвідчився в тому, що вказана пам`ятка вручена, а права та обов`язки обвинуваченому зрозумілі.

Таким чином, посилання апелянта на наявність процесуальних порушень з огляду на відсутність захисника, є безпідставними.

Призначене ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відомостей про особу обвинуваченого, відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом та розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Так, суд врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким, дані про особу обвинуваченого, який є таким, що немає судимості, його вік, стан здоров`я, негативну характеристику за місцем служби, негативні наслідки, які вплинули на боєздатність підрозділів Збройних Сил України під час дії воєнного стану. Обставинами, які пом`якшують покарання, судом встановлено: з`явлення зі зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, які обтяжують покарання судом першої інстанції не встановлено.

Таким чином, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, під час розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції в межах, визначених ст. 404 КПК України, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Білопільського районного суду Сумської області від 31 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_7 , залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на цей вирок - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4