Справа № 191/2697/25
Провадження № 1-кс/191/468/25
У Х В А Л А

іменем України

04 червня 2025 року м. Синельникове

Слідчий суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду м.Синельникове Дніпропетровської області клопотання старшого слідчого СВ Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, а також перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження №0000679 від 01 червня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна. В обґрунтування свого клопотання зазначив, що 31 травня 2025 року приблизно о 23-00 годин ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу бару, розташованого по вул.Центральна в с.Варварівка Синельниківського району Дніпропетровської області, з хуліганських мотивів здійснив декілька пострілів з травматичної зброї, внаслідок чого ОСОБА_6 отримав вогнепальне поранення волосяної частини голови. 01 червня 2025 року в ході огляду предмету вилучено предмет, зовні схожий на пістолет, в магазині якого перебувало три предмети, схожі на патрони з маркуванням «ВІЙ 9 мм В.А.», які опечатано до спец.пакету PSP1153800. Вказані предмети є об`єктами кримінально-протиправних дій, мають ознаки речових доказів у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим слідчий просить накласти арешт на вказані предмети з метою належного зберігання речових доказів стороною кримінального провадження.

Слідчий і прокурор завчасно надали слідчому судді письмові заяви про розгляд клопотання без їх участі.

Слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження ( ч.1 абз. 2 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою;

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до вимог ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

За змістом ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України /арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, арешт майна з підстав, передбачених ч.2 ст.170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні та не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Зазначені предмет, зовні схожий на пістолет, в магазині якого перебувало три предмета, зовні схожі на патрони з маркуванням «ВІЙ 9 мм В.А.» мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, їх арешт потрібен для позбавлення власника (володільця) можливості відчужувати вказане майно, щоб в ході подальшого розслідування мати можливість його огляду і направлення за місцем проведення комплексного дослідження.

Слідчий суддя, врахувавши ці положення закону та обставини кримінального провадження, а саме ті, що існує необхідність у забезпеченні збереження майна, вважає, що клопотання слідчого слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 167, 170-173, 175 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт у вигляді заборони на користування та відчуження виявленого і тимчасово вилученого під час огляду предмета, зовні схожого на пістолет, в магазині якого перебувало три предмети, схожі на патрони з маркуванням «ВІЙ 9 мм В.А.», з метою належного зберігання речових доказів стороною кримінального провадження.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в п`ятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1