Справа № 638/7163/25
Провадження № 1-в/638/484/25
УХВАЛА

05 червня 2025 року м. Харків

Суддя Шевченківського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_4 про приведення вироків суду у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024, стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , , відбуває покарання на виконання вироку Гребінківського районного суду Полтавської областівід 22 березня 2022 рокуза ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 297, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70КК України у виді позбавлення волі на 5 років 1 місяць,

ВСТАНОВИВ

До Шевченківського районного суду м. Харкова надійшло клопотання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Засуджений звернувся до суду з письмовою заявою про проведення судового засідання без його участі, а також без застосування засобів аудіо та відеофіксації.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечував.

Дослідивши клопотання та матеріали особової справи засудженого, суд доходить наступних висновків.

Судом встановлені наступні обставини справи.

Вироком Гребінківського районного суду Полтавської області від 22 березня 2022 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 297, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Гребінківського районного суду Полтавської області від 17.11.2020 року та остаточно призначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 18 серпня 2022 року виправлено описку у вироці Гребінківського районного суду Полтавської області від 22 березня 2022 року, зазначено у вступній частині вироку вірне місце народження: с. Світанок Гребінківського району Полтавської області, а також місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідно до мотивувальної частини вироку від 29.09.2020 Гребінківського районного суду Полтавської області ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у приміщення, що внинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, а саме епізод:

- 21.07.2020 на суму 600 гривень.

Відповідно до мотивувальної частини вироку від 17.11.2020 Гребінківського районного суду Полтавської області ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), що вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, а саме епізод:

- 03.09.2020 на суму 1 000 гривень.

Відповідно до мотивувальної частини вироку від 22.03.2022 Гребінківського районного суду Полтавської області ОСОБА_5 вчинив умисне, повторне, таємне викрадення чужого майна (крадіжку), шляхом проникнення у житло та приміщення, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК УКраїни, а саме три епізоди:

- на початку грудня 2020 року (близько 19-00 год.) на суму 1 033, 33 грн;

- на початку грудня 2020 року (близько 17-00 год.) на суму 1 333,00 грн;

- 03 липня 2021 року на суму 450 грн;

Також здійснив незаконий замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), що вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України, а саме 1 епізод:

- 10 червня 2021 року на суму 987,20 грн.

Крім того, здійснив умисне, повторне, таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, а саме 1 епізод:

- 9 липня 2021 року на суму 800 грн.

Згідно з положеннями ч. 2, 3 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до п.п. 169.1.1 пункту 169.1 ст. 169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум на 2020 рік для працездатних осіб: з 1 січня 2020 року - 2102 гривні, з 1 липня 2020 року - 2197 гривень, з 1 грудня 2020 року - 2270 гривень.

Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум на 2021 рік для працездатних осіб: з 1 січня 2021 року - 2270 гривень, з 1 липня 2021 року - 2379 гривень, з 1 грудня 2021 року - 2481 гривня.

Зазначені епізоди на день вчинення правопорушення не перевищували розміру двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Вказане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а також за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення..

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 завдав або намагався завдати матеріальну шкоду потерпілим за кожним з епізодів злочинної діяльності на суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння злочинів, тобто вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караним на теперішній час, суд доходить висновку про необхідність привести вищевказані вироки у відповідність до вимог Закону.

Оскільки після приведення вироку Гребінківського районного суду Полтавської області від 17.11.2020 до вимог Закону, ОСОБА_5 призначено покарання у виді двох років обмеження волі, є необхідність застосування приписів ст. 72 КК України для переведення менш суворого виду покарання в більш суворий, а саме до 1 року позбавлення волі.

За таких обставин, клопотання є таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного, керуючись ст. 74 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ

Клопотання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_4 про приведення вироків у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 - задовольнити.

Привести вироки Гребінківського районного суду Полтавської області від 29 вересня 2020 року, 17 листопада 2020 року та 22 березня 2022 року у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначенного покарання за вироком Гребінківського районного суду Полтавської області від 29.09.2020.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначенного покарання за вироком Гребінківського районного суду Полтавської області від 17.11.2020 за вчинення кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Виключити з вироку Гребінківського районного суду Полтавської області від 17.11.2020 посилання на приписи ч. 1 ст. 70 та ч. 4 ст. 70 КК України.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначенного покарання за вирокомГребінківського районного суду Полтавської області від 22.03.2022 за вчинення кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України.

Виключити з вироку Гребінківського районного суду Полтавської області від 22.03.2022 посилання на приписи ч. 1 ст. 70 КК України.

Визначити остаточний строк покарання до відбуття засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Гребінківського районного суду Полтавської області від 17.11.2020 на підставі ст. 71 КК України, з урахуванням приписів ст. 72 КК України, у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, строк відбуття покарання обчислюється з 12.07.2021.

В іншій частині вирок Гребінківського районного суду Полтавської області від 22.03.2022 залишити без змін.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1