КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/3049/2025
№ 756/7578/24
Категорія КК: ч. 2 ст. 309 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_1
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Оболонського районного суду м. Києва від 01.02.2024 за ч. 1 ст. 309 КК України до одного року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання, іспитовий строк 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, -

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 07 листопада 2024 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 грн. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання за цим вироком, невідбутого ОСОБА_6 покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 01 лютого 2024 року, остаточно призначено покарання у виді 1 року обмеження волі та штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 грн, який ухвалено виконувати самостійно.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у кримінальному провадженні.

ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він, будучи засудженим вироком Оболонського районного суду м. Києва від 01.02.2024 за ч. 1 ст. 309 КК України, 25.04.2024, у невстановлений органом досудового розслідуванням час, перебуваючи неподалік будинку № 25-В , що по вул. Героїв полку «Азов» у м. Києві, підняв із землі згорток з ізоляційною стрічкою чорного кольору, у середині якого знаходилась кристалоподібна речовина білого кольору, який помістив до лівої кишені своєї куртки, чим незаконно придбав та розпочав зберігати особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, для власного вживання, без мети збуту.

25.04.2024, близько о 13:50 год., ОСОБА_6 зберігаючи при собі вказаний засіб, знаходячись за адресою у районі будинку № 25-В по вул. Героїв полку «Азов» у м. Києві, був зупинений працівниками поліції та на запитання останніх повідомив про наявності предметів та речей, обіг яких заборонений, та які в подальшому були вилучені, зокрема згорток з ізоляційною стрічкою чорного кольору.

Під час досудового розслідування встановлено, що вилучений в ОСОБА_6 згорток з ізоляційною стрічкою чорного кольору містив кристалічну речовину білого кольору, якою є особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин- 1-іл-пентан-1-он). Маса PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), становить в речовині 0,359 грам.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 зі змінами та доповненнями заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просить скасувати вказаний вирок в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 01.02.2024 у виді 1 року обмеження волі, призначити остаточне покарання ОСОБА_6 у виді 1 року 2 місяців позбавлення волі. Згідно з ч. 7 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_6 строк перебування під цілодобовим домашнім арештом з 13.06.2024 по 11.08.2024 у строк покарання у виді позбавлення волі у співвідношенні - 3 дні цілодобового домашнього арешту відповідають 1 дню позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог прокурор вказує, що суд неправильно застосував положення ст. 71 КК України, оскільки призначене ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді штрафу та призначене остаточне покарання з урахуванням вироку Оболонського районного суду м. Києва від 01.02.2024 у виді 1 року обмеження волі та штрафу в розмірі 34 000 грн, який ухвалено виконувати самостійно, не відповідає вимогам вказаної статті закону України про кримінальну відповідальність.

Доповнюючи апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 вказав, що покарання у виді штрафу призначене ОСОБА_6 з порушенням положень ст. 65 КК України. Поза увагою суду першої інстанції залишилась підвищена суспільна небезпечність особи обвинуваченого, який після спливу двох місяців з дня призначення йому покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 01.02.2024 знову вчинив злочин, пов`язаний з незаконним обігом психотропних речовин. Така поведінка обвинуваченого свідчить про те, що він не має наміру виправлятись. Тому прокурор вважає, що ОСОБА_6 має бути призначено покарання у виді позбавлення волі. Остаточне покарання ОСОБА_6 слід призначити за сукупністю вироків, з урахуванням положень ст. 72 КК України, враховуючи строк перебування під цілодобовим домашнім арештом з 13.06.2024 по 11.08.2024.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу зі змінами та доповненнями, пояснення обвинуваченого, який заперечив проти скасування вироку та призначення більш суворого покарання, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, доведена дослідженими судом доказами, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, і в апеляційній скарзі не заперечується.

Кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 309 КК України є правильною.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. Суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

На думку колегії суддів вказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 не дотримався.

Так, поза увагою суду залишились дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші кримінальні правопорушення проти здоров`я населення, має посередню характеристику за місцем проживання, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, не має офіційних джерел доходів, що свідчить про сумнівність виконання такого виду покарання, як штраф та неможливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства.

На думку колегії суддів, дані про особу ОСОБА_6 та фактичні обставини скоєного ним кримінального правопорушення свідчать про підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченого, на що не звернув належної уваги суд першої інстанції. Тому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік сприятиме досягненню мети, визначеної ст. 50 КК України.

Заслуговують на увагу, на думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність застосування судом ст. 71 КК України з урахування ч. 7 ст. 72 КК України.

На думку колегії суддів, остаточне покарання ОСОБА_6 слід призначити шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, невідбутої частини покарання, призначеного вироком Оболонського районного суду м. Києва від 01.02.2024. З урахуванням того, що до ОСОБА_6 в даному кримінальному провадженні застосовувався запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, період його перебування з 13.06.2024 по 11.08.2024 підлягає зарахуванню у строк покарання з розрахунку 3 дні цілодобового домашнього арешту за 1 день позбавлення волі.

Тому апеляційна скарга сторони обвинувачення підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції на підставі ст. 413, ст. 420 КПК України, - скасуванню в частині призначеного покарання, із ухваленням апеляційним судом свого вироку.

Керуючись ст. 404, ст. 405, ст. 407, ст. 420 КПК України, колегія суддів,-

З А С У Д И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 із змінами заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 07 листопада 2024 рокущодо ОСОБА_6 скасувати в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 01 лютого 2024 року до призначеного покарання, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 1 року 2 місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту затримання під час виконання вироку.

Зарахувати ОСОБА_6 термін цілодобового домашнього арешту в строк покарання з розрахунку 3 дні за 1 день позбавлення волі відповідно.

В решті вирок Оболонського районного суду м. Києва від 07 листопада 2024 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Вирок Київського апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяця з дня його проголошення.

С у д д і :

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3