Провадження № 1-кп/761/3358/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000911 від 06.10.2024, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. ура-губи мурманської області рсфср, громадянина України, який здобув вищу освіту, не працює, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 3 ст. 436-2 КК України,

за участю:

секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

Шевченківським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000911 від 06.10.2024, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 25 червня 2025 року обвинуваченому ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 23 серпня 2025 року включно.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 оголосив письмове клопотання про продовження дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 . Так, у своєму клопотанні прокурор вказує, що обвинувачений, усвідомлюючи тяжкість покарання у виді позбавлення волі на строк від 15 років до довічного позбавлення волі та його невідворотність у раз визнання його судом винуватим, може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Більше того, місцем проживання обвинуваченого є саме м. москва, рф, а з огляду на досягнення ним віку, з якого особа не підлягає призову під час мобілізації, ОСОБА_4 може виїхати за межі території України, де буде переховуватися від суду. При цьому, ОСОБА_4 має стійкі зв`язки з політичними та громадськими діячами рф, офіційно не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків, тобто відсутні запобіжники, які б унеможливили залишення ним території м. Києва.

Разом з тим, прокурор вважає, що у разі застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, буде наявний ризик незаконного впливу останнього на свідків, показання яких доводять винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях. Таким чином, ОСОБА_4 може шляхом погроз, підкупом, вмовляннями чи в інший спосіб схилити вказаних осіб до дачі неправдивих свідчень щодо складених ними висновків та спотворити їх зміст.

Крім того, враховуючи характер інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, спосіб їх вчинення, та з огляду на характеризуючі дані обвинуваченого, прокурор переконаний, що наявний ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 інших кримінальних правопорушень, зокрема, пов`язаних із наданням представникам рф допомоги у здійсненні підривної діяльності проти України.

Таким чином, на переконання прокурора, застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, не є достатнім для запобігання вищевказаним ризикам, які зменшилися, однак продовжують існувати, а відтак, існує необхідність у продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 без визначення розміру застави.

Захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні щодо заявленого прокурором клопотання про продовження строку дії раніше застосованого до підзахисного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою категорично заперечував з огляду на наявність у останнього громадянства рф та факту постійного проживання ОСОБА_4 на території рф, отже не є суб`єктом злочину. Водночас, зазначив що майже рік утримуєтеся під вартою, є людина похилого віку. Просив змінити запобіжний засіб на інший не пов`язаний із триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання прокурора та вказав, що він є громадянином рф, не вважає себе громадянином України, вважає, що порушуються його права.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд керуючись принципом правової визначеності, відповідно до положень ст.ст. 183, 194, 331 КПК України, приходить до такого висновку.

У свою чергу, суд, проаналізувавши доводи, наведені сторонами у судовому засіданні, з урахуванням змісту та обсягу обвинувачення, обставин кримінальних правопорушень, інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_4 , які відповідно до ст. 12 КК України утворюють сукупність тяжкого та особливо тяжкого кримінального правопорушення, покарання у виді позбавлення на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна, яке загрожує останньому у разі визнання його судом винуватим, та усвідомлення ним цієї обставини переконливо дає підстави вважати про існування ризику переховуватись від суду, незаконно впливати на експертів у цьому кримінальному провадженні, а також продовжити вчинення кримінального правопорушення, в якому останній обвинувачується.

Так, суд враховує той факт, що стадія дослідження доказів, зокрема, наявних у матеріалах досудового розслідування зібраних слідством висновків експертів, не настала, існує висока ймовірність настання ризику вчинення незаконного тиску на останніх. При цьому, суд сприймає доводи сторони обвинувачення стосовно наявності в обвинуваченого реальної можливості незаконно впливати на останніх шляхом погроз, підкупу, вмовляннями чи в інший спосіб з огляду на наявність інформації про місце їх перебування.

З огляду на те, що постійним місцем проживання обвинуваченого, про що неодноразово наголошує сам ОСОБА_4 , є м. москва, рф, відсутність у нього сталих соціальних зв`язків в Україні, місця роботи або інших чинників, які могли б стримувати останнього від рішення покинути територію України, суд приходить до висновку про високу ймовірність ризику переховуватись від суду.

З`ясовуючи питання щодо наявності ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 , на які послався прокурор у своєму клопотанні, обґрунтовуючи необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та чи переважають характеризуючі дані щодо обвинуваченого ці ризики, суд враховує, що ризиком є подія або дія, яка може настати або вчинитися з високим ступенем ймовірності, вірогідність яких має оцінюватись у сукупності з обґрунтованістю підозри та вагомістю доказів на її підтвердження, мірою покарання, яка загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні інкримінованого діяння.

Враховуючи наявні ризики, суд доходить до обґрунтованого переконання, що загальносуспільний інтерес переважає інтереси обвинуваченого на особисту свободу, а тому в даному випадку запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 як захід процесуального примусу, є виправданим.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що ОСОБА_4 обвинувачується у наданні представникам іноземної держави, іноземної організації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, тобто державній зраді, а також запереченні збройної агресії рф проти України, розпочатої у 2014 році, із використанням засобів масової інформації, а також виготовленні, поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування, заперечення збройної агресії рф проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовуванні, визнанні правомірною, запереченні тимчасової окупації частини території України, з використанням засобів масової інформації, у найбільш несприятливий для українського суспільства час - період повномасштабного вторгнення військ рф на територію України.

З огляду на наведене, висунення ОСОБА_4 обвинувачення у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, фактичні обставини, за яких йому інкримінуються вчинення цих правопорушень та наслідки їх вчинення, міра покарання, яка загрожує ОСОБА_4 у разі визнання винуватим у скоєнні цих кримінальних правопорушень, у сукупності свідчать про високий ступінь ймовірності втечі обвинуваченого у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

У той же час, суд звертає увагу, що у ході судового розгляду стороною захисту не надано жодних відомостей, які б обґрунтовували можливість застосування щодо ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, котрі були б достатнім запобіжником для виконання останнім покладених на нього судом обов`язків.

Отже, суд, розглянувши питання про можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого та оцінивши доводи кожної сторони, з урахуванням наведених вище тверджень, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що прокурором доведено, що при застосуванні до обвинуваченого ОСОБА_4 менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не можна буде запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого з метою дотримання розумних строків розгляду даного кримінального провадження.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилався прокурор у своєму клопотанні, запобігти яким можливе лише шляхом застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак про достатність підстав для задоволення клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

У той же час, об`єктивні дані, які б безперечно свідчили про неможливість перебування обвинуваченого ОСОБА_4 в умовах тримання під вартою - відсутні.

У свою чергу, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом з тим, в силу ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Враховуючи вказані вище обставини обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України та проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177 та 178 КПК України, щодо високого ступеню ризику ухилення обвинуваченого від суду, можливості впливати на експертів в рамках даного провадження, продовжити вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який не є офіційно працевлаштованим, не має постійного джерела доходу, не має осіб на утриманні, неодружений, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, дають підстави суду не визначати розмір застави у кримінальному провадженні з огляду також на висновки Європейського суду з прав людини щодо обов`язку суду своїм рішенням забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України слід визначити строк дії ухвали про тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою до 16 жовтня 2025 року включно.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 131, 132, 176, 177, 182, 183, 194, 196, 197, 314, 315, 331, 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 16 жовтня 2025 року включно без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Повний текст ухвали оголосити 22 серпня 2025 року о 10 год. 50 хв.

Судді