УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0000158 від 04.03.2024 відносно:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, керівника ТОВ «Вектор А», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в обґрунтування якого зазначив, що відповідно до Наказу фонду державного майна України від 03.06.2021, ОСОБА_7 призначений до виконання обов`язків директора Запорізького ДП «Кремнійполімер».

Відповідно до п. 10.16 статуту Запорізького ДП «Кремнійполімер» до компетенції директора входить розпоряджатися майном та коштами підприємства.

Таким чином, ОСОБА_7 займаючи посаду виконувача обов`язків директора Запорізького ДП «Кремнійполімер», був наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-розпорядчими функціями, та відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України був службовою особою.

Так, ОСОБА_7 перебуваючи на посаді виконуючого обов`язки директора Запорізького ДП «Кремнійполімер» та достовірно знаючи про те, що фактично підприємство не здійснює жодної діяльності та перебуває у процесі приватизації, будучи обізнаним про кількість матеріальних цінностей та їх стан, з корисливим мотивом вирішив використати дану обставину для привласнення майна належного вказаному підприємству.

Також ОСОБА_7 , проаналізувавши отриману інформацію, дійшов до висновку, що для здійснення його злочинного наміру необхідно залучити осіб, що поділяють його незаконні інтереси, прагнуть до швидкого збагачення, які спільно з ним погодяться брати участь у привласнені державного майна.

З цією метою, не пізніше червня 2023 року ОСОБА_7 , усвідомлюючи неможливість самостійно реалізувати свої незаконні наміри, достовірно знаючи про те, що ОСОБА_8 перебуває на посаді сторожа служби режиму, охорони та безпеки Запорізького ДП «Кремнійполімер», а ОСОБА_4 , який не є працівником вказаного підприємства здійснює переробку хімічних елементів, з метою їх подальшого збуту за грошову винагороду.

Заручившись підтримкою зазначених осіб, що виразилася у згоді кожного привласнювати майно Запорізького ДП «Кремнійполімер», ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 почали діяти узгоджено та за попередньою змовою, таким чином вступили у злочинну змову.

Не пізніше червня 2023 року, точна дата та час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 здійснили привласнення чужого майна, яке перебувало у віданні ОСОБА_7 , у зв`язку виконанням ним своїх службових обов`язків, а саме: трихлорсилан технічний, який зберігався у коморі цеху №1 Запорізького ДП «Кремнійполімер», що розтошоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Теплична, буд. 7.

Не пізніше червня 2023 року, точна дата та час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 здійснили переливання трихлорсилану технічного, у загальній кількості не менш, ніж 5352, 5 кг. у 15 полімерних ємностей, які не пізніше ніж 11 годин, 30 хвилин 02.07.2023, за допомогою вантажного автомобіля марки «MAN» з державним номерним знаком НОМЕР_1 були вивезені з території Запорізького ДП «Кремнійполімер», що розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Теплична, буд. 7 до майданчику, який перебував у користуванні ОСОБА_4 , що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перспективна, буд. 1, при цьому водій не був обізнаний про злочинні наміри співучасників та діяв за наймом.

18.07.2023, вказані 15 полімерних ємностей, у складі яких перебував трихлорсилан технічний, у загальній кількості не менш, ніж 5352, 5 кг. були вилучені працівниками поліції, під час проведення санкціонованого обшуку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перспективна, буд. 1.

Таким чином, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, зловживаючи своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_4 привласнили трихлорсилан технічний у загальній кількості не менш, ніж 5352, 5 кг., чим спричинили Запорізькому ДП «Кремнійполімер» матеріальну шкоду на суму 107 628, 40 грн. гривень.

За вказаним фактом, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, а саме привласнення чужого майна, яке перебувало у віданні особи шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, вчинене в умовах воєнного стану.

Матеріалами клопотання також зазначено про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Орган досудового розслідування вважає, що враховуючи тяжкість вчиненого злочину та усвідомлення ОСОБА_4 невідворотності покарання за їх вчинення, є ризик того, що підозрюваний буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду. З метою уникнення покарання, ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, в тому числі й шляхом погроз, умовлянь схилити їх до дачі неправдивих показів, що вплине на швидке, повне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які згідно ст. 91 КПК України підлягають доказуванню. Крім того, ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у вчиненні тяжкого злочину, та розуміючи той факт, що при доведеності його винуватості, покарання за інкриміноване йому кримінальне правопорушення передбачають виключно покарання у виді позбавленням волі на строк до восьми років із конфіскацією майна. Вказане твердження обґрунтовується слідчим тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, цей злочин підозрюваний вчинив не під впливом будь-яких скрутних життєвих обставин, тим самим орган досудового розслідування приходить до висновку, що злочинна діяльність є стабільним джерелом його доходу, і тому є обґрунтовані підстави сумніватися, що підозрюваний перебуваючи на волі, знов не вчинить нового корисливого злочину.

З метою запобігання встановлених ризиків, а також те, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, слідчий просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування. Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово, окрім випадків з`являтися за викликами органів досудового слідства, до прокурора, чи до суду, або за необхідності пройти до укриття у разі необхідності, за умови оголошення тривоги на території Запорізької області та покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задовольнити.

В судовому засіданні підозрюваний та його захисник заперечили проти задоволення клопотання, посилаючись на необґрунтованість підозри, та на не доведеності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Захисник звертає увагу суду на те, що ОСОБА_4 є керівником ТОВ «Вектора А», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; характеризується лише з позитивної сторони, що підтверджується характеристиками ТОВ «Вектора А» та ФОП ОСОБА_9 ; раніше не судимий; одружений; має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Просили застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Ч. 5 ст. 194 КПК України передбачено обов`язки, які слідчим суддею можуть бути покладені на підозрюваного.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З матеріалів клопотання вбачається, що СУ ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадження, внесеному до ЄРДР за № 0000158 від 04.03.2024 за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 191 КК України

22.04.2025 ОСОБА_4 у вказаному кримінальному провадженні повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення тяжкого злочину, ч. 4 ст. 190 КК України, санкція статті за яке передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Так, відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 даного злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- матеріалами проведення НС(Р)Д;

- допитом свідка ОСОБА_10 від 14.12.2024;

- протоколом проведення обшуку від 18.07.2023 за адресою: АДРЕСА_3 ;

- протоколом огляду мобільного телефону марки «Iphone», моделі «8» від 21.07.2023;

- іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Щодо наявності ризиків, на які посилається прокурор у судовому засіданні, а слідчий у своєму клопотанні, слідчий суддя вказує таке.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного суд враховує вимоги п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування підозрюваного/обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового покарання, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Однак наявність вказаного ризику переховуватися від суду не підтверджений прокурором належними та допустимими доказами. В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_4 з`являється на виклики слідчого.

Стосовно ризиків вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, представника потерпілого чи інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, про наявність яких вказує сторона обвинувачення, слідчий зазначає, що вказані ризики ґрунтуються на припущеннях слідчого та прокурора та також не підтверджені належними та допустимими доказами.

З огляду на викладене, наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурором у судовому засіданні не доведено.

Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику чи ризикам.

Прокурором при розгляді клопотання всупереч вимогам ч. 3 ст. 176 КПК України не доведено, що встановлені під час розгляду даного клопотання обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж домашній арешт, не може бути застосований до підозрюваного.

Досліджуючи особу підозрюваного установлено, що ОСОБА_4 одружений та виховує двох неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання, являється керівником ТОВ «Вектор А», не має судимості в минулому. Вказані факти розцінюються судом як міцність соціальних зв`язків підозрюваного.

Таким чином, оскільки при розгляді клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри, проте не доведено недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, не доведено наявність ризиків переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, представника потерпілого чи інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, та ризику спроби підозрюваним вчинити інше кримінальне правопорушення, а також оцінюючи в сукупності всі вищевказані обставини, слідчий суддя уважає, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_4 задоволенню не підлягає. При цьому з огляду на викладене суд вважає наявними всі підстави для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, а саме особистого зобов`язання. На переконання слідчого судді, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 с. 194 КПК України на підозрюваного буде доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Згідно ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу та при цьому підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Частиною 5 ст. 194 КПК України передбачено обов`язки, які слідчим суддею можуть бути покладені на підозрюваного, при цьому за змістом ч. 6 ст. 194 КПК України встановлено, що обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців та при необхідності можуть бути продовжені за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Таким чином, до підозрюваного ОСОБА_4 слід застосувати такий запобіжний захід, як особисте зобов`язання з покладенням відповідних обов`язків: 1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; 2) не відлучатися за межі Запорізької області без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; 4) утримуватися від спілкування із свідками, представником потерпілого у кримінальному провадженні.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 176-179, 180, 194, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

2) не відлучатися за межі Запорізької області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування із свідками, представником потерпілого у кримінальному провадженні.

Обов`язки, покладені на підозрюваного, діють до 22.06.2025.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання зазначених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання щодо ОСОБА_4 , у відповідності до ч. 3 ст. 179 КПК України, доручити здійснювати

Копію ухвали вручити ОСОБА_4 негайно після її оголошення.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала в частині відмови в застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 24.04.2025.

Повний текст ухвали складено та підписано 25.04.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1