ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/632/25 Справа № 707/1/25 Категорія: ст. 331 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурора захисників обвинуваченогоОСОБА_6 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.01.2023 за № 0000018, за апеляційними скаргами: захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 30 липня 2025 року, якою:

Клопотання прокурора про продовження стосовно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави задоволено.

Продовжено стосовно обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 27 вересня 2025 року (включно), з визначенням розміру застави 250 (двісті п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 757 000 (сімсот п`ятдесят сім тисяч) грн.

в с т а н о в и л а :

У провадженні Черкаського районного суду Черкаської області знаходиться вказане кримінальне провадження.

28 липня 2025 року прокурор Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_6 подала клопотання про продовження строку тримання під вартою, з визначення розміру застави, стосовно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_10 від 21.07.2025, а також клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно обвинуваченого ОСОБА_18 від 21.07.2025.

В обґрунтування клопотань про продовження дії запобіжних заходів прокурор Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_6 зазначила, що ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 05.06.2025 продовжено дію запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою на строк до 03.08.2025 стосовно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_10 з визначенням розміру застави. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 05.06.2025 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_18 на строк до 03.08.2025. Прокурор посилається у клопотаннях на те, що на даний час ризики, які були підставою для обрання та неодноразового продовження запобіжних заходів стосовно обвинувачених не зменшились та не перестали існувати, а саме: обвинувачені можуть переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на свідків чи обвинувачених, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються (п. 1, 3,4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України). Жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе в повному обсязі запобігти настанню вказаних ризиків. Фактичні обставини кримінальних правопорушень, інкримінованих обвинуваченим свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає над принципом поваги до свободи особистості та кореспондується з визначеними КПК України конкретними підставами та метою запобіжних заходів. Злочини, які інкримінуються обвинуваченим, вчинені у складі злочинної організації, що в свою чергу свідчить про те, що усі члени цієї організації були обізнані з можливими наслідками у випадку викриття їх злочинної діяльності правоохоронними органами, проте все одно продовжували здійснювати незаконне виготовлення зберігання перевезення з метою збуту та збут наркотичних засобів та психотропних речовин в особливо великих розмірах, тобто здійснювали злочинну діяльність свідомо, зухвало, з порушення нормальної життєдіяльності громадського суспільства та, розповсюджуючи небезпечні речовини, які є наркотичними засобами та психотропними речовинами невизначеному колу осіб. Просить продовжити стосовно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, з визначенням розміру застави, а також відносно ОСОБА_18 у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк 2 (два) місяці.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 30 липня 2025 року, клопотання прокурора про продовження стосовно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави задоволено.

Продовжено стосовно обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 27 вересня 2025 року (включно), з визначенням розміру застави 250 (двісті п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 757 000 (сімсот п`ятдесят сім тисяч) грн.

Не погоджуючись з ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 30 липня 2025 року, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , подав апеляційну скаргу в яких просить:

1. Скасувати ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 30.07.2025 в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_10 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 27.09.2025, з визначенням розміру застави 250 (двісті п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 757 000 (сімсот п`ятдесят сім тисяч) гривень.

2. Відмовити в задоволенні клопотання прокурора від 21.07.2025 про продовження обвинуваченому ОСОБА_10 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

3. Обвинуваченого ОСОБА_10 звільнити з під варти в залі суду негайно.

Вважає, що вказана ухвала не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства України, винесена з грубим порушенням норм кримінально-процесуального закону та підлягає скасуванню.

Суд під час судового розгляду, обираючи чи продовжуючи тримання обвинуваченого під вартою, зобов`язаний в ухвалі про застосування запобіжного заходу зазначити фактичні дані, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК; обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК; а також навести докази, які обґрунтовують такі обставини.

Місцевий суд недотримався наведеної практики ЄСПЛ та вимог чинного КПК, не обґрунтував необхідності тримання ОСОБА_10 під вартою, що не відповідає ані міжнародним стандартом забезпечення права на свободу й особисту недоторканість, ані чинному кримінальному процесуальному законодавству України.

В оскаржуваній ухвалі наведений короткий зміст обвинувачення, тези клопотання та правила статей 177, 184 КПК.

В ухвалі указано про можливе покарання на строк до 12 років із конфіскацією майна; правила пунктів 1), 3), 4), 5) ч.1 ст.177 КПК без посилання на конкретні докази, що оцінені (ст.94 КПК) судом; посилання на практику (рішення) ЄСПЛ без указання їхніх унікальних ознак; та незаконний і необгрунтований висновок про спроби ОСОБА_10 вчинити зазначені в статті 177 КПК дії.

Місцевий суд істотно порушив правила ст.62 Конституції України, ст.2, пункту 10) ч.1 ст.7, сг.17 КПК - обов`язок доведення зменшення ризиків та їх відсутність поклав на сторону захисту.

Вимогами пункту 3) ч.3 ст. 199 КПК обов`язок доказування того, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, покладено саме на сторону обвинувачення.

Крім наведеного, в статтю 177 КПК зміни не внесені, навіть з урахуванням воєнного стану в Україні, отже ризики в цій статті цього Кодексу викладені однозначно і вичерпно, їх перелік не підлягає розширеному тлумаченню.

Не погоджуючись з ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 30.07.2025 року, захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , подала апеляційну скаргу в якій просить:

1. Поновити строк на апеляційне оскарження ухвали судді Черкаського районного суду Черкаської області від 30.07.2025 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_19 .

2. Скасувати ухвалу слідчого судді Черкаського районного суду Черкаської області від 30.07.2025 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_19 .

3. Постановити нову ухвалу на підставі якої обвинуваченому ОСОБА_20 зменшити розмір застави з 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки є необґрунтованою.

Суд першої інстанції не в повній мірі дослідив наявні докази по справі та не надав їм належної правової оцінки при встановленні наявності чи відсутності ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Вказує, що ОСОБА_9 має постійне місце проживання, жодним чином немає на меті переховуватись від органів досудового розслідування та впливати на свідків та експертів, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки.

За розглядом даного клопотання суддею ухвалою від 30.07.2025 ОСОБА_9 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів, з визначенням розміру застави 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 757 000 тисяч гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, «застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків».

Жодний ризик передбачений ст. 177 КПК України слідчим та прокурором не було доведено, суд при обранні вказаного запобіжного заходу посилався лише на припущення, та догадки слідчого та прокурора.

Сторона захисту вважає, що «розмір застави визначається в ухвалі судді, враховуючи обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, а також ризики щодо можливих перешкоджань досудовому розслідуванню».

«На практиці сума застави нерідко обирається довільно, не завжди враховуються матеріальні можливості підозрюваного, обвинуваченого, які не здатні внести зазначену суму.

В даному випадку встановлена сума в якості застави, яку неможливо внести ОСОБА_9 , та його родичам, а саме батьком та матір`ю з якими останній проживав, батьки обвинуваченого є пенсіонерами, та їх сукупній дохід за рік складає приблизно 160 000 гривень, а застава в розмірі 757 000 гривень, є такою сумою яка ніколи не може бути внесена, тобто суд визначив завідомо такий розмір застави який не сприяє звільненню з-під варти ОСОБА_9 як альтернативного запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 , які підтримали та просили задовольнити подані апеляційні скарги, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг, вивчивши матеріали кримінального провадження, та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам.

Відповідно до вимог ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положеннями ст.199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_9 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України,

ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України.

Колегія суддів вважає, що на даній стадії судового розгляду за обставин, викладених в обвинувальному акті та клопотанні про продовження запобіжного заходу прокурором наведено наявність обґрунтованого обвинувачення щодо причетності обвинувачених до вчинення інкримінованих їм органом досудового розслідування кримінальних правопорушень та існування фактів, які в контексті практики Європейського суду з прав людини можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що обвинувачені могли вчинити дані злочини.

Обґрунтованість підозри була предметом дослідження під час обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим під час досудового розслідування, а також під час судового провадження.

Колегія суддів вважає, що сторонню обвинувачення доведено продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч. 1| ст. 177 КПК України, а саме можливості обвинуваченими переховуватись від суду, незаконно впливати на інших обвинувачених, свідків, з метою змусити їх до зміни чи відмови від показань, щоб уникнути кримінальної відповідальності, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому вони обвинувачуються, про наявність яких, відповідно до ч. 1 ст.178 КПК України, свідчать такі обставини, як вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінальних правопорушень, участь у стійкому злочинному об`єднанні з незаконного виготовлення, зберігання з метою збуту та збуту особливо небезпечних психотропних речовин, тяжкість покарання, у разі визнання їх винними у вчиненні інкримінованих їм органом досудового розслідування діяннях, тому з метою уникнення кримінальної відповідальності обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , як учасники структурної частини злочинної організації, розуміючи тяжкість інкримінованих їм злочинів, можуть вжити заходів щодо впливу на відомих їм свідків у вказаному провадженні чи обвинувачених з метою зміни показань останніми, або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Необхідність продовження стосовно обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , запобіжних заходів обумовлюється наявністю таких ризиків, які можуть настати, якщо обвинувачені перебуватимуть на волі, а саме: обвинувачені можуть переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на свідків чи обвинувачених, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому вони обвинувачуються (п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Також встановлені обставини є достатніми для переконання, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе в повному обсязі запобігти настанню вказаних ризиків. Фактичні обставини кримінальних правопорушень, інкримінованих обвинуваченим, свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає над принципом поваги до свободи особистості та кореспондується з визначеними КПК України конкретними підставами та метою запобіжних заходів.

Також на користь зазначених вище ризиків вказує і той факт, що злочини, які інкримінуються обвинуваченим вчинені у складі злочинної організації, що у свою чергу свідчить про те, що усі члени цієї організації були обізнані з можливими наслідками, у випадку викриття їх злочинної діяльності правоохоронними органами, проте все одно продовжували здійснювати незаконне виготовлення зберігання перевезення з метою збуту та збут наркотичних засобів та психотропних речовин в особливо великих розмірах, тобто здійснювали злочинну діяльність свідомо, зухвало, з порушення нормальної життєдіяльності громадського суспільства та, розповсюджуючи небезпечні речовини, які є наркотичними засобами та психотропними речовинами невизначеному колу осіб.

Про продовження існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчать такі обставини, як зміст та обсяг обвинувачення, обставини кримінальних правопорушень, які інкриміновані обвинуваченим, які відносяться, зокрема, до категорії особливо тяжких злочинів, міру покарання, яку може бути призначено обвинуваченим у разі доведення їх винуватості, а тому повідомлення обвинуваченими цих обставин переконливо дає підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватись від суду.

Враховуючи наведене, у колегії суддів є всі підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на інших обвинувачених, свідків, інших учасників, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, а застосування інших більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, не забезпечить запобіганню ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Крім того, варто зазначити, що злочини в сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів - це діяння, які створюють загрозу заподіяння шкоди або створюють фактичну шкоду здоров`ю невизначеному колу осіб, що підтверджує наявність об`єктивного суспільного інтересу в даному кримінальному провадженні.

Доводи апелянтів про зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , на більш м`який ніж тримання під вартою, є необґрунтованими, оскільки у даному випадку ці доводи не перевищують інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення запобіганню процесуальних ризиків, а тому підстави, за яких судом було застосовано до обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та обставини, які при цьому враховувались не відпали, а тому на даний час підстав для зміни запобіжного заходу суд не вбачає.

На переконання апеляційного суду, обрання обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, з урахуванням фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого вони обвинувачуються, є необґрунтованим, невиправданим та недостатнім.

На даний час ризики, які були підставою для обрання та неодноразового продовження запобіжних заходів стосовно обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 не зменшились та не перестали існувати.

Під час апеляційного розгляду, не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 під вартою, натомість, встановлена обґрунтована наявність ризиків, визначених п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів враховує, що судом першої інстанції визначено розмір застави обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , враховуючи те, що вони обвинувачуються, зокрема, за ч. 2 ст. 255 (участь у злочинній організації), ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, обставини кримінальних правопорушень, даних про осіб обвинувачених, їх майнового та сімейного стану, наявності ризиків - 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оцінивши доводи захисників обвинувачених про зменшення розміру застави, колегія суддів зауважує на тому, що розмір застави повинен відповідати тяжкості інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень, а також ступеню довіри щодо належної процесуальної поведінки обвинувачених.

Враховуючи фактичні обставини кримінальних правопорушень, беручи до уваги наявність встановлених в рамках даного кримінального провадження ризиків, зважаючи на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , колегія суддів доходить висновку, що зменшення розміру застави не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинувачених, а тому підстав для зміни розміру застави та задоволення клопотань захисників відсутні.

З урахуванням наведеного, клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з визначенням розміру застави підлягає задоволенню, а апеляційні скарги захисників про зміну запобіжних заходів стосовно обвинувачених з тримання під вартою на домашній арешт та зменшення розміру застави - задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.404, 405, ст. 407, ст.418, ст.419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинувачених ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 30 липня 2025 року, про продовження запобіжного заходу стосовно обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Судді -