Справа №766/5338/25
н/п 1-кс/766/3099/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2025 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суд Херсонської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні клопотання старшого слідчого СВ Відділення поліції № 1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Олешківської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000632 від 08.04.2022 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого суддів з клопотанням, якому просив: з метою збереження речового доказу накласти арешт на рухоме майно транспортний засіб марки «ЗИЛ» моделі «433362», д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування.

Розгляд клопотання на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України провести без повідомлення та участі власника ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання мотивовано тим, що Слідчим відділенням Відділення поліції № 1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000632 від 08.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 438 КК України.

Так, 01.11.2022 року до чергової частини ВП № 5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області з заявою звернувся ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , який просить прийняти міри до солдат збройних сил Російської Федерації, які 25.10.2022, близько 11 години, перебуваючи на території його домогосподарства в АДРЕСА_2 , порушуючи закони та звичаї війни, незаконно заволоділи вантажним автомобілем марки «ЗИЛ», моделі «433362», д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_5 ..

Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_5 , пояснив, що 30.01.2021 року він придбав автомобіль марки «ЗИЛ», моделі «433362», д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 , який зберігав на території домоволодіння свого батька за адресою АДРЕСА_2 . В березні 2022 року с. Станіслав стало окуповане військовими збройних сил російської федерації у зв`язку з чим почалися обстріли села з важкої артилерії з боку військ рф. Таким, чином він вимушений був залишити населений пункт с. Станіслав та виїхати до Вінницької області. 25.10.2022 року йому зателефонувала сусідка та повідомила про те, що військові рф незаконно заволоділи автомобілем марки «ЗИЛ». На сьогоднішній день місце перебування його автомобіля йому не відоме.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 транспортний засіб марки «ЗИЛ» моделі «433362», д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою від 07 квітня 2025 року вказаний транспортний засіб визнано речовим доказом у провадженні, оскільки воно є предметом вчинення даного кримінального правопорушення та в результаті заволодіння ним діями військових рф ОСОБА_5 була спричинена матеріальна шкода, а також вказаний транспортний засіб може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення, тобто містить ознаки речового доказу, зазначеного в ст. 98 КПК України.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду клопотання повідомлявся у встановленому законом порядку.

Власник майна в судове засідання також не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання у його відсутності. Не заперечував проти задоволення клопотання.

Вивчивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що воно підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У відповідності до положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

За змістом статті 98, пункту 1 частини 2 та частини 10 статті 170 КПК України, арешт майна, метою якого є збереження речових доказів, накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що це майно є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Положення ч. 2 ст. 173 КПК України передбачають, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що Слідчим відділенням Відділення поліції № 1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000632 від 08.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 438 КК України.

Так, 01.11.2022 року до чергової частини ВП № 5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області з заявою звернувся ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , який просить прийняти міри до солдат збройних сил Російської Федерації, які 25.10.2022, близько 11 години, перебуваючи на території його домогосподарства в АДРЕСА_2 , порушуючи закони та звичаї війни, незаконно заволоділи вантажним автомобілем марки «ЗИЛ», моделі «433362», д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_5 ..

Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_5 , пояснив, що 30.01.2021 року він придбав автомобіль марки «ЗИЛ», моделі «433362», д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 , який зберігав на території домоволодіння свого батька за адресою АДРЕСА_2 . В березні 2022 року с. Станіслав стало окуповане військовими збройних сил російської федерації у зв`язку з чим почалися обстріли села з важкої артилерії з боку військ рф. Таким, чином він вимушений був залишити населений пункт с. Станіслав та виїхати до Вінницької області. 25.10.2022 року йому зателефонувала сусідка та повідомила про те, що військові рф незаконно заволоділи автомобілем марки «ЗИЛ». На сьогоднішній день місце перебування його автомобіля йому не відоме.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 транспортний засіб марки «ЗИЛ» моделі «433362», д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою від 07 квітня 2025 року вказаний транспортний засіб визнано речовим доказом у провадженні.

З огляду на викладене майно, на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, є предметом злочину, а не накладення арешту може призвести до його знищення, псування, приховування, відчуження, тому з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, збереження речових доказів, слідчий суддя прийшов до висновку, про наявність достатніх підстав для арешту майна.

Враховуючи правову підставу для арешту майна, а саме необхідність його збереження як речового доказу, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт шляхом заборони користування, розпоряджання ним та його відчуження.

На підставі викладеного та керуючись статтями 22, 98, 107, 167, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_5 , шляхом заборони користування, розпоряджання вказаним майном та його відчуження, а саме на: транспортний засіб марки «ЗИЛ» моделі «433362», д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково за ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, їх захисника, іншого власника або володільця майна, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1