Справа № 473/1566/25
Номер провадження1-кп/473/234/2025
Категорія: ч.4 ст.402 КК України
ВИРОК

іменем України

"23" липня 2025 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Прибужани Вознесенського району Миколаївської області, громадянина України, освіта повна загальна середня, сімейний стан одружений, на утриманні дітей не має, на момент вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень проходив військову службу за мобілізацією на посаді водія електрика електрогазового відділення технічного взводу аеродромно технічної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні сержант, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.402 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

захисник адвокат ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:

1. Військова частина НОМЕР_1 станом на січень 2025 року, на підставі Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, залучена до здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації.

З моменту видання Президентом України Указу «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України почав діяти воєнний стан, який триває дотепер.

Обвинувачений сержант ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді водія електрика електрогазового відділення технічного взводу аеродромно - технічної роти у військовій частині НОМЕР_1 , перебуваючи в місці дислокації військової частини НОМЕР_1 біля АДРЕСА_1 , 26 січня 2025 року близько 12:00 години, всупереч вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 28, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, порушуючи військову дисципліну, прийнявши до виконання наказ №62 від 26 січня 2025 року начальника командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_7 «Про відправку особового складу для доукомплектування військової частини НОМЕР_2 », що надано у визначенні: «убути у складі команди для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_2 », наданого в порядку виконання наказу Генерального штабу Збройних Сил України № 199 РС від 25 січня 2025 року, умисно, з метою уникнення убуття до нового місця служби, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, цілком розуміючи необхідність виконання наказу шляхом здавання озброєння та іншого майна, яке видається на час служби, та вибуття на нове місце служби в складі команди, відкрито відмовився виконувати наказ, про що прямо заявив підполковнику ОСОБА_7 , тобто відкрито відмовився виконати наказ начальника.

2. Крім того, військова частина НОМЕР_1 станом на січень 2025 року, на підставі Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, залучена до здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації.

З моменту видання Президентом України Указу «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України почав діяти воєнний стан, який триває дотепер.

Обвинувачений сержант ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді водія електрика електрогазового відділення технічного взводу аеродромно - технічної роти у військовій частині НОМЕР_1 , перебуваючи в місці дислокації військової частини НОМЕР_1 біля АДРЕСА_1 , 28 січня 2025 року близько 12:45 години, всупереч вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 28, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, порушуючи військову дисципліну, прийнявши до виконання наказ №84 від 28 січня 2025 року начальника командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_7 , що надано у визначенні: «в період до 17:00 години 28 січня 2025 року здати справи та посади, отримати атестати із продовольчого, речового, фінансового забезпечень та ракетно артилерійського озброєння, т о 17:15 години прибути з особистими речами та документами до будівлі контрольно диспетчерського пункту військової частини НОМЕР_1 для убуття до нового місця проходження служби, до військової частини НОМЕР_2 », наданого в порядку виконання наказу Генерального штабу Збройних Сил України № 199 РС від 25 січня 2025 року, умисно, повторно вчиняючи дії, об`єднані єдиним кримінально протиправним наміром, з метою уникнення переміщення до нового місця служби, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, цілком розуміючи необхідність виконання наказу шляхом здавання справи та посади, отримання атестатів із продовольчого, речового, фінансового забезпечень та ракетно артилерійського озброєння, і вибуття на нове місце служби у складі команди, відкрито відмовився виконувати наказ, про що прямо заявив підполковнику ОСОБА_7 , тобто відкрито відмовився виконати наказ начальника.

Позиція обвинуваченого сержанта ОСОБА_6 .

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений сержант ОСОБА_6 визнав вину повністю та підтвердив вчинення ним даних кримінальних правопорушень при викладених вище обставинах. Він визнає, що своїми умисними діями вчинив злочини та щиро розкаюється в скоєному.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються. При цьому судом було з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, та в судовому засіданні встановлена відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Аналіз та оцінка приведених доказів в сукупності, приводить суд до переконання доведеності вини обвинуваченого сержанта ОСОБА_6 .

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений сержант ОСОБА_6 .

Умисні дії обвинуваченого сержанта ОСОБА_6 , суд кваліфікує за ч.4 ст.402 КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому сержанту ОСОБА_6 .

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому сержанту ОСОБА_6 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю вчинених кримінальних правопорушень.

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченому сержанту ОСОБА_6 в обвинувальному акті /а.к.п. 1 10/ не зазначено.

Відповідно до ч.3 ст.337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

В зв`язку з цим, суд не може відповідно до п.1 ч.1 ст.67 КК України визнати обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому сержанту ОСОБА_6 , вчинення ним злочину повторно. Дана обставина, яка б обтяжувала покарання обвинуваченому сержанту ОСОБА_6 не зазначена в обвинувальному акті кримінального провадження /а.к.п. 1 10/, і при її визначенні у вироку суду, суд вийде за межі обвинувачення обвинуваченого сержанта ОСОБА_6 , що призведе до погіршення його становища.

Мотиви призначення покарання, мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого сержанта ОСОБА_6 , суд виходить з наступних обставин та враховує характер та ступінь тяжкості скоєних ним кримінальних правопорушень, котрі є тяжкими злочинами Особливої частини КК України розділу ХІХ та є кримінальними правопорушеннями проти встановленого порядку несення військової служби, тобто військовими кримінальними правопорушеннями.

Суд також враховує умови життя обвинуваченого сержанта ОСОБА_6 , його соціальне та матеріальне становище, стан здоров`я, рівень культури та освіти, соціально психологічні риси, при дослідженні яких з`ясовано, що обвинувачений сержант ОСОБА_6 повністю усвідомлював значення значення своїх умисних дій і в повній мірі міг керувати ними. Вивченням даних про особу обвинуваченого сержанта ОСОБА_6 встановлено, що він має повну загальну середню освіту, є одруженим, на утриманні дітей не має, задовільно характеризується за місцем проживання та місцем військової служби, не перебуває на диспансерних обліках лікарів психіатрів та наркологів комунальних медичних закладів Миколаївської області, є не судимим. /а.к.п. 55 94/.

З урахуванням перелічених обставин, особи обвинуваченого сержанта ОСОБА_6 , його ставлення до вчинених ним злочинів, зважаючи на наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно зменшують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, суд вважає можливим призначити покарання обвинуваченому відповідно до ч.1 ст.69 КК України, нижче від найнижчої межі, передбаченої законом за вчинення злочинів, передбачених ч.4 ст.402 КК України, в виді позбавлення волі, та за правилами ст.58 КК України, замінити призначене покарання у виді позбавлення волі на службове обмеження для військовослужбовців з відрахуванням в дохід держави 15% /п`ятнадцяти/ відсотків грошового забезпечення.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, з врахуванням соціального та матеріального становища обвинуваченого, на утриманні якого знаходяться непрацюючи особи: його дружина, невістка та двоє її малолітніх дітей, і ці двоє дітей є його онуками, оскільки його син, загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 при виконанні службових обов`язків в лавах Збройних Сил України, а також з врахуванням стану здоров`я обвинуваченого сержанта ОСОБА_6 , для запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

При цьому судом також враховується висновок досудової доповіді органу пробації, відповідно до якого, беручи до увагу інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого сержанта ОСОБА_6 , його спосіб життя, історію правопорушень, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого сержанта ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства. /а.к.п. 45 46/. До даного висновку при призначенні покарання обвинуваченому сержанту ОСОБА_6 , суд виходить із змісту ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

На підставі ст.72 КК України, суд вважає необхідним зарахувати у строк призначеного покарання, строк попереднього ув`язнення з 28 січня 2025 року по 31 січня 2025 року включно, з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідають три дні службового обмеження для військовослужбовців.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз у кримінальному провадженні відсутні.

До обвинуваченого сержанта ОСОБА_6 був застосований запобіжний захід у виді застави, котрий не підлягає зміні до набрання вироком суду законної сили. /а.к.п. 98 - 99/.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369 380 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винним за пред`явленим йому обвинуваченням в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.402 КК України та призначити йому покарання за даною статтею, із застосуванням ст. 69 КК України в виді позбавлення волі строком на 02 /два/ роки.

На підставі ст.58 КК України, обвинуваченому ОСОБА_6 замінити основне покарання в виді позбавлення волі строком на 02 /два/ роки, покаранням у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 02 /два/ роки з відрахуванням в дохід держави 15 /п`ятнадцяти/ відсотків грошового забезпечення.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що під час відбування покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 рахувати з дня приведення вироку до виконання.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в строк відбуття призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 28 січня 2025 року по 31 січня 2025 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає трьом дням службового обмеження для військовослужбовців.

Застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід в виді застави, до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Після набрання вироком законної сили, заставу в розмірі 60560 /шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят/ гривень повернути заставодавцю ОСОБА_8 , РНОКПП НОМЕР_3 , котра була внесена 30 січня 2025 року о 13:29:21 годині у Миколаївському відділенні №8 АТ КБ «ПриватБанк» за адресою: 56501, Миколаївська область, місто Вознесенськ, вулиця Центральна, 5/А, відповідно до ухвали Заводського районного суду міста Миколаєва від 30 січня 2025 року та зарахована на депозитний рахунок: UA 0016294 в ДКС України, місто Київ, МФО 820172.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не були подані. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1