Провадження №1-кс/463/3771/25
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

17 квітня 2025 року місто Львів

Слідча суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_6 , погоджене прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді застави до підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Соснівка, Білогірського району, Хмельницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України, -

встановила:

Старший слідчий в ОВС другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_6 , як сторона кримінального провадження, звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 , до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави в сумі 4 000 000 гривень.

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України в недбалому ставленні військової службової особи до служби, якщо це заподіяло істотну шкоду, вчинене в умовах воєнного стану.

Зокрема, полковник ОСОБА_4 в період з 28.09.2018 по 13.02.2024 проходив військову службу на посаді начальника штабу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 .

Під час проходження військової служби на вищевказаній посаді полковник ОСОБА_4 , як військова службова особа, у відповідності до вимог ст. 19 Конституції України, ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, свято і непорушно додержуватись їх, знати та виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених за посадою, поводитись з гідністю і честю та не вдаватись до негідних вчинків.

Зокрема, відповідності до ст. 68 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут) начальник штабу бригади (полку, окремого батальйону) в мирний і воєнний час відповідає за організацію та підтримання керування підрозділами; за бойову та мобілізаційну готовність, успішне виконання бригадою (полком, окремим батальйоном) бойових завдань; за планування бойової підготовки; за підготовку штабу і підрозділів, що забезпечують керування бригадою (полком, окремим батальйоном), виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу штабу та безпосередньо підпорядкованих йому підрозділів; за організацію вартової і внутрішньої служб; за організацію та здійснення заходів щодо охорони державної таємниці, прихованого керування; за забезпечення штабу та безпосередньо підпорядкованих підрозділів озброєнням і технікою; за стан обліку особового складу, озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки бригади (полку, окремого батальйону); за стан пожежної безпеки штабу. Начальник штабу бригади (полку, окремого батальйону) підпорядковується командирові бригади (полку, окремого батальйону) і є прямим начальником усього особового складу бригади (полку, окремого батальйону).

Статтею 69 Статуту, визначено, що на начальника штабу бригади (полку, окремого батальйону) покладаються наступні обов`язки: організовувати роботу штабу й щоденно керувати нею; узгоджувати роботу заступників командира бригади (полку, окремого батальйону), начальників родів військ і служб; знати про справжній стан справ у підрозділах бригади (полку, окремого батальйону), а також про хід виконання поставлених перед ними завдань; розробляти план бойової та мобілізаційної готовності бригади (полку, окремого батальйону), заходи щодо захисту його від зброї масового ураження та звичайних засобів ураження, керувати мобілізаційною роботою у бригаді (полку, окремому батальйоні); розробляти план бойової підготовки бригади (полку, окремого батальйону), заходи щодо охорони державної таємниці, план перевірки підрозділів і служб посадовими особами, безпосередньо підпорядкованими командирові бригади (полку, окремого батальйону), та офіцерами штабу; здійснювати контроль за їх виконанням; організовувати своєчасне й правильне доведення до підрозділів і служб усіх наказів командира бригади (полку, окремого батальйону) та старших командирів (начальників), а також перевірку їх виконання; особисто доводити найважливіші накази та перевіряти їх виконання; постійно знати про наявність особового складу, наявність і стан озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, матеріальних засобів, а також щоденно керувати веденням їх обліку в бригаді (полку, окремому батальйоні), забезпечувати додержання штатної дисципліни та раціональне службове використання особового складу відповідно до набутого фаху.

Згідно ст. 28 Статуту єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпечення виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Відповідно до п. 12 ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військові посадові особи - це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно із законодавством.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який діє і по даний час.

Згідно Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію», мобілізаційної директиви Головнокомандувача Збройних сил України від 24.02.2022 №32/321/501/13Т, мобілізаційної директиви командувача Сил підтримки Збройних сил України від 24.02.2022 №253Т/24Т, отримавши повідомлення через оперативні засоби зв`язку, військова частина НОМЕР_1 була приведена у повну бойову готовність шляхом переходу на штат воєнного часу та почала розгортати бойові батальйони, один з яких є військова частина НОМЕР_1 та починаючи з 26.02.2022 і по даний час військова частина НОМЕР_1 перебуває у повній бойовій готовності.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

На підставі рішення заступника директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України №248/1211 від 04.03.2022 фінансування зведеної понтонно-мостової роти військової частини НОМЕР_2 здійснюється через військову частину НОМЕР_2 відповідно до бюджетної програми (підпрограми) «Виплата грошового забезпечення та заробітної плати, відрядження, переміщення особового складу, адміністративно-господарські та поштові витрати, одноразова допомога у разі загибелі або інвалідності, спортивні заходи», коду програмної класифікації видатків 2101020/1, коду економічної класифікації видатків 2112 (грошове забезпечення код видатків 010, додаткова винагорода на період дії воєнного стану код видатків 010/30).

Згідно Наказу Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», а саме п.4 розділу 34 підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Відповідно до окремого доручення Міністра оборони України №912/з/29 від 23.06.2022 на період дії воєнного стану військовослужбовцям встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди пропорційно із розрахунку на місяць в розмірах 100 000 гривень військовослужбовцям, які беруть безпосередньо-участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів пропорційно часу участі у таких діях або заходах.

У разі, якщо військовослужбовці були відряджені до військових частин, що входять до складу діючих угрупувань військ (сил) оборони держави з однієї військової частини, то безпосередня участь у бойових діях цих військовослужбовців може підтверджуватись однією довідкою з відображенням в ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця за формою, наведеною в додатку №2 до цього доручення.

Надати право керівникам органів військового управління, штабів тактичних груп, перелік яких затверджений Головнокомандувачем Збройних Сил України, включати до таких довідок терміни безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах, починаючи з 24.02.2022 року.

Постановою Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка передбачає розміри та тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Про питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» передбачено, що за період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Установлено, що порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди в розмірі до 30 000 гривень на період дії воєнного стану у 2022 році регулювалися розпорядженнями Міністра оборони України №248/1298 від 25.03.2022 та №912/з/29 від 23.06.2022 «Про врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою КМ України від 28.02.2022 №168».

Зокрема, відповідно до п.п. 2, 5 та 6 вказаних розпоряджень Міністра оборони України, на період дії воєнного стану військовослужбовцям встановити виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірі 100 тис. грн. тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів із національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів та 30 тис. грн. іншим військовослужбовцям (із дня призову(прийняття) на військову службу до дня виключення зі списків особового складу військової частини у зв`язку із звільненням з військової служби). Виплату додаткової винагороди в розмірі 100 тис. грн. та 30 тис. грн. проводити на підставі наказів командирів особовому складу частини. Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Відповідно до Примітки 1 ст. 364 КК України службовими особами у статтях 364, 368, 368-5, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Відповідно до п. 1 Примітки до ст. 425 КК України під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

Таким чином, полковник ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді начальника штабу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 обіймав посаду, пов`язану з виконанням організаційно розпорядчих та адміністративно господарських функцій військовою службовою особою, тобто являвся військовою службовою особою.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України для виконання завдань за призначенням військовослужбовців понтонно-мостової роти в/ч НОМЕР_2 у кількості 62 військовослужбовців відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.08.2022 № 188, військової частини НОМЕР_2 направлено у підпорядкування командира військової частини НОМЕР_1 угрупування сил та засобів оборони АДРЕСА_2 в оперативне стратегічне угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » АДРЕСА_3 (підстава бойове розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 01.08.2022 № 5437).

У подальшому понтонно-мостова рота військової частии НОМЕР_2 у період з вересня по грудень 2022 року виконувала завдання у межах Київської області, яка відповідно до наказів Головнокомандувача Збройних Сил України у даний період не відносились до районів ведення бойових дій.

Відповідно до наказів Головнокомандувача ЗС України Київська область відносилась до районів ведення воєнних (бойових) дій, проте з серпня 2022 року по теперішній час Київська область до районів ведення бойових дій не відноситься.

Однак, начальник штабу - перший заступник командира військової частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_8 , у порушенням вимог ст. 19 Конституції України, ст. ст. 11, 16,115, 116 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, функціональних обов`язків начальника штабу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 , будучи військовою службовою особою наділеною адміністративно - господарськими обов`язками, діючи із злочинною недбалістю, в умовах воєнного стану через злочинну недбалість, у період часу з вересня по грудень 2022 року, перебуваючи в місці дислокації військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , маючи реальну можливість виконувати свої службові обов`язки належним чином, тобто як того вимагають інтереси військової служби, неналежно віднісся до виконання своїх службових обов`язків, передбачених вищевказаними нормами законодавства та Статутами Збройних Сил України, через несумлінне ставлення до них, не передбачаючи, що в результаті його поведінки може бути завдано шкоду, хоча повинен був і міг це передбачити, будучи начальником для військовослужбовців понтонно-мостової роти в/ч НОМЕР_2 , не врахувавши факт, що з серпня 2022 року Київська область до районів ведення бойових дій не відноситься, безпідставно видав, згідно п. 4 розділу 34 Наказу Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», довідки встановленої форми з посиланням на відповідні додатки від 16.09.2022 року № 2409, від 14.10.2022 року № 2924, від 01.11.2022 року № 3083, від 15.12.2022 року № 4178 про безпосередню участь у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії особовим складом зведеної понтонно-мостової роти військової частини НОМЕР_2 , які були відрядженні в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

Унаслідок цього, на підставі вищевказаних довідок в/ч НОМЕР_1 військовослужбовцям в/ч НОМЕР_2 , які в період з вересня по грудень 2022 року виконували завдання у складі понтонно-мостової роти в Київській області, яка не включена до Переліку районів ведення бойових дій, незаконно виплачено щомісячну додаткову винагороду в підвищеному розмірі на загальну суму 4 776 709, 68 грн., а саме: за вересень 2022 відповідно до довідки №2924 від 14.10.2022, 36 військовослужбовцям виплачено 228 666, 67 грн., за жовтень 2022 відповідно до довідки №3083 від 01.11.2022, 40 військовослужбовцям виплачено 1029 677, 42 грн., за листопад 2022 відповідно до довідки №4116 від 15.12.2022, 31 військовослужбовцю виплачено 1269 333, 33 грн., за грудень 2022 відповідно до довідки №90 від 12.01.2022, 49 військовослужбовцям виплачено 2 249 032, 26 грн., всього 4 776 709, 68 грн., чим завдано матеріальної шкоди (збитків) державному бюджету на вказану суму.

17 квітня 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав. Додатково пояснив, що на сьогоднішній день існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке належить до категорії тяжких злочинів та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Обґрунтованість підозри, на думку прокурора, стверджується зібраними по справі доказами та повністю відповідає вимогам чинного законодавства та вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості» та «розумності». Вважає, що в діях підозрюваного наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України для застосування вказаного виду запобіжного заходу, а саме: є достатні підстави, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки за вчинений злочин передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі до восьми років, і це вже само по собі є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Може знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час у рамках досудового розслідування зазначеного кримінального провадження не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування. Може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, крім того з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення. Може іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Жоден інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Крім того, обгрунтовуючи мотивованість заявленого розміру застави у розмірі 4 000 000 млн. грн. прокурор, покликавшись на положення ч. 5 ст. 182 КПК України щодо виключності випадку, зазначив про те, що такий розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у підозрюваного бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Саме застава у такому розмірі, на думку прокурора, здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. Крім того, мотивуючи виключність випадку, а відтак необхідність визначення розміру застави саме у такому розмірі зазначив, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , набуло значного суспільного резонансу, оскільки відноситься до категорії тяжких злочинів, вказаним кримінальним правопорушенням спричинено тяжких наслідків державним інтересам, що призвело до матеріальних збитків в сумі 4 776 709, 68 грн., матеріальним станом ОСОБА_4 , а також з урахуванням того, що ОСОБА_4 є військовою службовою особою, унаслідок чого дії ОСОБА_4 в очах громадськості дискредитують військові ограни, що сприяє формуванню негативної суспільної думки. За таких обставин, на думку органу досудового розслідування розмір застави ОСОБА_4 , з урахуванням виключності випадку, необхідно встановити у сумі 4 000 000 гривень. Саме такий розмір застави забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, та зможе запобігти спробам останнього ухилитися від органів досудового розслідування та суду.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просив в задоволенні клопотання відмовити, застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши учасників процесу, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, вважаю, що клопотання слідчого підлягає до задоволення частково виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1ст.182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до матеріалів клопотання 10.01.2024 до Єдиного реєстру досудового розслідування внесено кримінальне провадження № 0000008 за ч. 4 ст. 425 КК України.

17 квітня 2024 року ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України.

На виконання вимог положень ч.1 ст.194 КПК України судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 425 КК України. Зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 425 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом про виявлення кримінального правопорушення від 10.01.2024; матеріалами виконаного доручення; документами, вилученими протоколами тимчасового доступу до речей та документів від 20.01.2025 та 18.06.2024 р.; аудиторським звітом №526/39 від 06.09.2023; довідкою (висновком) перевірки спеціаліста Західного офісу Держаудитслужби від 25.02.2025; допитами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Оцінюючи наведені слідчим у поданому клопотанні та перелічені прокурором в судовому засіданні ризики, передбачені ст.177 КПК України, суд вважає, що з урахуванням тяжкості та специфіки кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , в діях підозрюваного наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України: може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

Такожслідча суддя вважає за необхідне зазначити про наступне. У відповідності до рекомендацій, наданих Верховним Судом у Листі від 03 березня 2022 року № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», запровадження воєнного стану та збройна агресія щодо України самі по собі є ризиками, які мають враховувати суди при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу. Зазначена позиція попередньо була висловлена і Радою суддів України в рекомендаціях щодо роботи судів в умовах воєнного стану, оприлюднених 02 березня 2022 року. А тому надані рекомендації слідча суддя також враховує при вирішенні даної справи.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави суд виходить з того, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке належить до категорії тяжких злочинів та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років. Крім того, кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 вчинено в умовах воєнного стану, запровадженого у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти Української Держави та Українського Народу та спрямоване на грубе порушення суспільних відносин у сфері службової діяльності. Вказані обставини в своїй сукупності підтверджують, що в діях підозрюваного наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, є працездатною особою, тяжкими захворюваннями не страждає, а відтак відсутні підстави, які б перешкоджали застосуванню до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави. Жоден інший більш м`який запобіжний захід, на думку суду, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Тому з урахуванням обставин справи та долучених до матеріалів клопотання письмових документів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та час його вчинення (в умовах воєнного стану), суд вважає виправданим та обґрунтованим клопотання слідчого за погодженням з прокурором про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри та з метою уникнення ризиків.

При визначенні розміру застави слідчий суддя враховує положення ч.4 ст.182 КПК України, а також відповідні висновки ЄСПЛ, надані при розгляді справи «Істоміна проти України».

Відповідно до положень п.2 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Так, у рішенні від 13.01.2022 у справі «Істоміна проти України» ЄСПЛ зауважив, що відповідно до ч.4 ст.182 КПК слідчий суддя визначає розмір застави «з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього». Далі Суд зазначив, що застава має на меті не гарантування відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи в судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватися залежно від особи, про яку йдеться, з урахуванням її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду. В ЄСПЛ наголосили, що суд повинен так само обережно й ретельно розглядати питання про застосування застави, як і вирішувати, чи є необхідним продовження тримання особи під вартою. Сума шкоди може бути одним з факторів, що виправдовує вищий розмір застави, але лише в поєднанні з іншими критеріями серйозністю злочину, ризику втечі та ін.

З урахуванням наведеного вище, слідча суддя визначаючи підозрюваному розмір застави вважає, що така має бути співмірною із матеріальним становищем особи та вчиненим ним діянням, а також наслідками, які воно спричинило чи могло спричинити, а тому суд враховуючи обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , його майновий та сімейний стан, стан здоров`я, інші дані про його особу та ризики, передбачені ст.177 КПК України, які слідча суддя вважає обґрунтованими та доведеними, а тому вважає за доцільне визначити підозрюваному заставу в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400,00 грн. (дев`ятсот вісім тисяч чотириста гривень нуль копійок).

Покладаючи на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, то слідча суддя вважає, що слід покласти на підозрюваного обов`язки, перелік яких зазначено у прохальній частині поданого слідчим клопотання.

Керуючись вимогами статей 177,178, 182,186,194,196,395 КПК України, -

постановила:

Клопотання слідчого старшого слідчого в ОВС другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_6 , погоджене прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді застави до підозрюваного ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400,00 грн. (дев`ятсот вісім тисяч чотириста гривень) 00 копійок.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що не пізніше п`яти днів з дня застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави він зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такіобов`язки, передбачені ст.194 КПК України:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні, зокрема ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ;

- здати на зберігання уповноваженому органу свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали в частині покладених обов`язків становить 02 місяці: з моменту проголошення ухвали суду 17.04.2025року до 17.06.2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 21.04.2025 року о 09.00 год.

Cлідча суддя ОСОБА_1