Справа № 344/8865/25
Провадження № 1-кс/344/3807/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2025 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження № 0000097 від 23 січня 2025 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий в ОВС криміналіст відділу СУ ГУНП в Івано-Франківській області майор поліції ОСОБА_6 за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України.

Протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 20 травня 2025 року дану справу передано слідчому судді ОСОБА_1 .

Доводи клопотання.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що відділом розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи, СУ ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000097 від 23 січня 2025 року за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 15 п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідування встановлено, що у січні 2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , звернувся до свого товариша ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , із проханням знайти особу, яка за грошову винагороду у сумі 2000 доларів США спричинить тяжкі тілесні ушкодження його дружині ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительці АДРЕСА_3 .

Неприязні відносини ОСОБА_4 та ОСОБА_8 склалися у зв`язку із підозрами ОСОБА_4 про те, що його дружина зраджує йому та витратила усі грошові кошти, зароблені ним під час проходження служби у Збройних силах України та виконанні бойових завдань на сході України.

ОСОБА_7 , за дорученням ОСОБА_4 , здійснював пошуки особи, із числа раніше судимих, яка зможе умисно спричинити тяжкі тілесні ушкодження його дружині ОСОБА_8 за грошову винагороду у сумі 2000 доларів США.

У подальшому 19.01.2025 ОСОБА_7 зустрівся зі знайомим ОСОБА_9 на Привокзальній площі в м. Івано-Франківську та, знаючи, що останній раніше судимий за вчинення насильницьких злочинів, запропонував йому спричинити тілесні ушкодження іншій людині за грошову винагороду в сумі 2000 доларів США.

ОСОБА_9 погодився на таку пропозицію, так як перебував у скрутному фінансовому становищі.

22 січня 2025 року в обідню пору доби ОСОБА_9 зустрівся із ОСОБА_7 та ОСОБА_4 по вул. Тролейбусній в м. Івано-Франківську. Під час спілкування ОСОБА_4 вказав ОСОБА_9 , що потрібно виколоти очі та вбити його дружину ОСОБА_8 .

Також ОСОБА_4 показував фото дружини у соцмережі «Фейсбук» та вказував на те, що вона наркозалежна та цю обставину можна використати для позбавлення життя людини.

За умовами узгодженого плану під час розмови між ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , останній як виконавець повинен здійснити ОСОБА_8 ін`єкцію наркотичних засобів, спрямованої на заподіяння смерті особи.

Крім того, було обумовлено, що 28.01.2025 о 10 год ОСОБА_8 буде приймати участь у судовому розгляді справи про адміністративне правопорушення в Івано-Франківському міському суді Івано-Франківської області за її заявою про вчинення домашнього насильства ОСОБА_4 , який також буде учасником процесу.

Після того, як ОСОБА_8 вийде із приміщення суду, ОСОБА_7 вкаже ОСОБА_9 на особу, якій необхідно буде спричинити ін`єкцію наркотичних засобів, спрямованої на позбавлення життя.

27 січня 2025 року, відбулася чергова зустріч між ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_9 в м. Івано-Франківську на Привокзальній площі.

Під час вказаної зустрічі ОСОБА_4 передав ОСОБА_7 , а той, у свою чергу, передав ОСОБА_9 грошові кошти, спрямовані для придбання засобів конспірації, одягу, мобільного телефону, знаряддя та інших засобів для вчинення кримінального правопорушення в сумі 3400 грн.

Також у ході розмови було уточнено час та місце, де має перебувати потерпіла, а також узгоджено про те, що ОСОБА_7 чітко вкаже на неї, після того як її побачить. Також повторно було обумовлено дії ОСОБА_9 , а саме введення ОСОБА_8 смертельної дози наркотичного засобу.

28 січня 2025 року близько 9 год 00 хв ОСОБА_7 забрав з обумовленого місця ОСОБА_9 та перемістився на вул. Грюнвальдська у м. Івано-Франківськ, де спільно із останнім розпочав очікувати появу ОСОБА_8

ОСОБА_4 , у свою чергу, знаходився у приміщенні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, де відбувалося засідання та де він був учасником процесу спільно із ОСОБА_8 .

У подальшому за інформуванням ОСОБА_4 , ОСОБА_7 підтвердив ОСОБА_9 про те, що потерпіла вийшла з приміщення суду та вказав на ОСОБА_8 , надавши кінцеві настанови у деталях вчинення злочину.

Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 вчинили усі дії, спрямовані на вчинення замовлення умисного вбивства ОСОБА_8 групою осіб, та були переконані у подальшій реалізації свого злочинного умислу.

Також 28 січня 2025 року у період часу з 13 год 27 хв по 18 год 22 хв у ході проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває у власності ОСОБА_4 , було виявлено та вилучено дерев`яний брусок розмірами близько 94 х 54 х49 мм, у верхній частині якого наявний не наскрізний отвір, діаметром близько 35 мм, який заповнено пластичною речовиною кремового кольору з вкрапленнями сірого кольору, яка за зовнішніми ознаками схожа на пластичну вибухову речовину, а також металевий предмет циліндричної форми, чорного кольору, у верхній торцевій частині якого наявний отвір із різьбовою втулкою, в якій поміщено п`ять трубчастих предметів, ззовні схожих на артилерійський порох.

Вилучені предмети є саморобними вибуховими пристроями, при цьому вибуховий пристрій у металевій основі було виготовлено саморобним способом із використанням промислових компонентів, а саме корпусу гранатометного пострілу ВОГ-17М, що відноситься до заряду вибухових речовин та артилерійського пороху. Окрім того, пристрій із металевою основою був оснащений вибуховою речовиною метальної дії двохосновним нітроцелюлозним бездимним порохом, а пристрій із дерев`яною основою був оснащений вибуховою речовиною бризантної дії підвищеної потужності на основі гексогену.

28 січня 2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, затримано в порядку статті 208 Кримінального процесуального кодексу України.

Того ж дня ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України, а 27.02.2025 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 та ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України, а саме в закінченому замаху на вчинення умисного вбивства на замовлення, за попередньою змовою групою осіб та у придбанні та зберіганні вибухових речовин і вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

30 січня 2025 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, до 28 березня 2025 року.

25 березня 2025 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області продовжено строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до 4-х місяців, а саме до 28 травня 2025 року.

Також 25 березня 2025 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області продовжено відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави до 23 травня 2025 року включно.

Причетність ОСОБА_4 та ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих їм кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами допиту свідка ОСОБА_9 , протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 , протоколами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, протоколами обшуків та іншими доказами, у їх сукупності.

28 травня 2025 року закінчується двомісячний строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, однак завершити досудове розслідування у вказаний строк неможливо, оскільки необхідно виконати ще ряд процесуальних та слідчих дій: отримати висновки амбулаторних судово-психіатричних експертиз підозрюваних ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , отримати матеріали аналізу роздруківок телефонних з`єднань операторів мобільного зв`язку України, долучити до матеріалів кримінального провадження матеріали виконаних доручень оперативним працівникам, щодо допитів осіб у якості свідків, згідно проведених оглядів мобільних телефонів підозрюваних, а також завершити розтаємнення матеріалів, які стали підставами для проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, максимальне покарання за вчинення одного із них довічне позбавлення волі.

На цей час підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою немає, раніше встановлені ризики не зменшились та продовжують існувати.

Зокрема відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 184 Кримінального процесуального кодексу України встановлено наявність ризиків, передбачених частиною першою статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, які не зменшились, а саме підозрюваний може:

- пункт 1 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі від десяти то п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі та він усвідомлює про можливість призначення йому судом саме такого виду покарання в разі доведення його вини в суді;

- пункт 2 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки досудове розслідування триває та підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності може вчиняти такі дії;

- пункт 3 - незаконно впливати на потерпілого та іншого підозрюваного у кримінальному провадженні, так як йому відомі їх анкетні дані та він може, шляхом погроз, змушувати їх змінити свої покази на неправдиві з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення;

- пункт 4 - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_4 може не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду;

У зв`язку з наведеним, застосування особистого зобов`язання, особистої поруки, застави чи домашнього арешту не зможе запобігти зазначеним ризикам та не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного, а тому наявні достатні підстави вважати, що тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, спрямований на забезпечення посилення контролю за місцем перебування підозрюваного, забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення ним інших кримінальних правопорушень та переховування.

За таких обставин слідчий за погодженням з прокурором просить продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного строком на 60 днів у межах строку досудового розслідування без визначення розміру застави.

Позиція учасників справи у судовому засіданні.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини, просив клопотання задовольнити. Також додав, що ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 травня 2025 року продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до 6-ти місяців досудового розслідування, тобто до 28 липня 2025 року.

Підозрюваний у судовому засіданні не заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні захисник підтримав думку підозрюваного стосовно продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Оцінка та висновки слідчого судді.

Вислухавши прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

Згідно з вимогами пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини, обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до частини першої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Положення статті 197 Кримінального процесуального кодексу України передбачають, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання, а також те, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Стаття 199 Кримінального процесуального кодексу України встановлює порядок продовження строку тримання під вартою.

У відповідності до статті 199 Кримінального процесуального кодексу України, розглядаючи клопотання про продовження строків тримання під вартою слідчий суддя повинен з`ясувати конкретні причини тривалого тримання особи під вартою, чи недопущеного безпідставного тривалого розслідування, інші обставини, що свідчать про невиправдано тривале тримання під вартою, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід.

Щодо наявності обґрунтованої підозри.

Положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри». Тому в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права.

Так у своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

У пункті 184 рішенні у справі «Мерабішвілі проти Грузії» Європейський суд з прав людини вказав, що обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1 (c) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа можливо вчинила злочин».

Обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 , підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколами допиту свідка ОСОБА_9 , протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 , протоколами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, протоколами обшуків та іншими доказами, у їх сукупності.

Наявні у матеріалах кримінального провадження докази у їх сукупності дають підстави слідчому судді дійти висновку, що органами досудового розслідування обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 та ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України.

Щодо наявності ризиків.

Клопотання слідчого вмотивоване тим, що досудовим слідством встановлено наявність ризиків, які продовжують існувати та які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені пунктами 1, 2, 3, 4 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої-другої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Виходячи із приписів статті 184 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий (прокурор), як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, послатися на обставини, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій підозрюваного, і на докази, що підтверджують ці обставини.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Ризик переховування підозрюваного

від органів досудового розслідування та/або суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

При оцінці наявності ризику, передбаченого у пункті 1 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя враховує те, що підозрюваний усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи ці обставини у сукупності із особою підозрюваного та характером і тяжкістю злочинів, у вчиненні яких він підозрюється, слідчий суддя дійшла висновку, що на теперішній час існує ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Даний ризик, передбачений у пункті 2 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, є реальним, оскільки досудове розслідування триває та підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності може вчиняти такі дії

Ризик незаконно впливати на потерпілого та іншого підозрюваного

у цьому кримінальному провадженні.

Ризик, передбачений у пункті 3 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, є реальним, і обґрунтовується тим, що підозрюваному відомі анкетні дані потерпілого та іншого підозрюваного та він може, шляхом погроз, змушувати їх змінити свої покази на неправдиві з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Також, оцінюючи можливість впливу на потерпілого та іншого підозрюваного, слідчий суддя виходить із передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом України процедури отримання свідчень від учасників кримінального провадження, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини перша-друга статті 23, стаття 224 Кримінального процесуального кодексу України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 Кримінального процесуального кодексу України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина четверта статті 95 Кримінального процесуального кодексу України).

За таких обставин ризик впливу на потерпілого та іншого підозрюваного існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від цих осіб та дослідження їх судом.

Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони зацікавлених осіб на потерпілого та іншого підозрюваного з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що ризик незаконного впливу на потерпілого та іншого підозрюваного, передбачений у пункті 3 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, існує, що обумовлює необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Даний ризик є реальним, оскільки підозрюваний з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду та переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , відноситься до особливо тяжких злочинів, максимальне покарання за вчинення якого у виді довічного позбавлення волі.

Враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування та те, що 23 травня 2025 року закінчується строк дії застосованого щодо підозрюваного запобіжного заходу, з огляду на те, що прокурором доведено наявність ризиків, які існують та не зменшилися, слідчий суддя, вирішуючи дане клопотання, також враховує вагомість наявних доказів про підозру у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, у взаємозв`язку з іншими вищевказаними обставинами, вважає, що вони не дають достатніх підстав для застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою і є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного та не свідчать про відсутність вказаних ризиків з огляду на конкретні обставини справи.

При цьому застосування інших запобіжних заходів також є неможливим в силу наступних обставин.

Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, на думку слідчого судді, в даному випадку є неможливим, оскільки до органу досудового розслідування та до суду не надходило письмових зобов`язань про взяття підозрюваного на поруки, а також буде неефективним з огляду на те, що істотною відмінністю цього запобіжного заходу від особистого зобов`язання є те, що реалізація особистої поруки передбачає менше обмеження прав і свобод підозрюваного, ніж інші запобіжні заходи, зокрема, особисте зобов`язання, яке також у даному конкретному випадку не спроможне забезпечити досягнення цілей у кримінальному провадженні та нівелювати наявні ризики.

Застосування запобіжного заходу суто у вигляді застави, а не як альтернативного запобіжного заходу, є неможливим з огляду на те, що слідчому судді не представлено відомостей щодо наявності у підозрюваного постійного місця роботи або джерел його доходів, а тому такий запобіжний захід як застава буде завідомо непомірним для нього.

Застосування ж запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту також не гарантуватиме виконання покладених на підозрюваного обов`язків, оскільки підозрюваний, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі, незважаючи на покладені на нього обов`язки, може покинути місце свого фактичного проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується підозрюваному, та позбавляє підозрюваного можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і запобіганню спробам переховуватися від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення, беручи до уваги відсутність тяжких хвороб, які б перешкоджали підозрюваному знаходитись в місцях попереднього ув`язнення, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у судовому засіданні не встановлено, а відтак слідчий суддя на даному етапі під час розгляду клопотання слідчого оцінює тільки ризики, передбачені статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, які продовжують існувати та не змінилися, і вважає за необхідне продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Разом із тим при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом (частина третя статті 183 Кримінального процесуального кодексу України).

При цьому встановлений законом обов`язок слідчого судді визначити розмір застави в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою свідчить про те, що застава в певному розмірі здатна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного на тому ж рівні (з тією ж ефективністю), що і тримання під вартою.

Також, згідно пунктів 1, 2 частини четвертої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Слідчий суддя, вирішуючи визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, враховує в сукупності всі наявні обставини даного кримінального провадження, характер інкримінованих злочинів та їх тяжкість, приходить до переконання не визначати розмір застави.

Жодних даних, які б свідчили про існування на даний час підстав для визначення підозрюваному альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчому судді не надано.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід задовольнити і продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваному ОСОБА_4 під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 19 липня 2025 року, але виключно в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 309, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 19 липня 2025 року включно.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснювати у Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)».

Строк дії ухвали до 19 липня 2025 року включно.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 23 травня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1