печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року лідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суді в м. Києві скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0001423 від 29.08.2023,

ВСТАНОВИВ :

До слідчого судді Печерського районного суду міста Києва надійшла скарга захисника ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на повідомлення про підозру від 18.01.2025 року у кримінальному провадженні № 0001423 від 29.08.2023 року.

Обґрунтовуючи вимоги скарги захисник посилається на незаконність повідомлення ОСОБА_5 , про підозру у вказаному кримінальному провадженні.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_3 вимоги викладені у скарзі підтримала.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні щодо задоволення скарги заперечив з підстав її необґрунтованості.

Вивчивши доводи скарги та додані до неї матеріали, вислухавши думку учасників судового розгляду, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0001423 від 29.08.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 332, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України. Процесуальне керівництво у даному провадженні здійснюють уповноважені прокурори Офісу Генерального прокурора.

18.01.2025 у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненого щодо кількох осіб, повторно, з використанням службового становища, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України та у внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Згідно п. 10 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржене, зокрема, повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Відповідно до статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є, зокрема, щоб жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Пункт 14 ч. 1 ст. 3 КПК України визначає, що притягнення до кримінальної відповідальності це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ч. 4 ст. 22 КПК України повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення здійснюється прокурором, а у випадках, передбачених цим Кодексом, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення може здійснюватися слідчим за погодженням із повноважним прокурором.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини для цілей ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «звинувачення» визначається як офіційне повідомлення, надане особі виключно компетентним суб`єктом, про те, що така особа підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (справа «Девеер проти Бельгії» (заява № 6903/75, рішення від 27 лютого 1980 року, § 46).

Загальні положення, що регулюють процедуру повідомлення про підозру, містяться в главі 22 КПК, згідно з якими письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором (ч. 1 ст. 277 КПК). Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 3 КПК України, прокурором у кримінальному провадженні є особа, яка обіймає посаду, передбачену ст. 15 Закону України «Про прокуратуру», та діє у межах своїх повноважень.

Згідно вимог ч. 1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, зокрема, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Водночас у ст. 276 КПК України зазначено, що особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаютьсяглавою 37 цього Кодексу. Визначення правової природи цих дій і встановлення кола суб`єктів, які уповноважені на їх вчинення, має важливе практичне значення для об`єктивації гарантій незалежності особи, щодо якої здійснюється особливий порядок повідомлення про підозру.

У постанові від 11 грудня 2019 року Велика Палата Верховного Суду (справа № 536/2475/14-к, провадження № 13-34кс19) зробила висновок щодо застосування норм права, які стосуються вручення підозри спеціальним суб`єктам, та зауважила, що процедуру здійснення повідомлення про підозру особі можна умовно поділити на етапи: 1) прийняття рішення щодо необхідності здійснення особі повідомлення про підозру. Цей етап передбачає перевірку підстав здійснення такого повідомлення згідно з ч. 1 ст. 276 КПК, дотримання процесуальних гарантій під час проведення тих чи інших слідчих або оперативно-розшукових дій або застосування запобіжних заходів, які вчинялись до моменту здійснення такого повідомлення; 2) об`єктивації/вираження сформованого внутрішнього волевиявлення уповноваженої посадової особи щодо прийнятого рішення в зовнішню форму шляхом складання тексту повідомлення про підозру відповідно до вимог, передбачених ст. 277 КПК, та його підписання; 3) доведення інформації до відома адресата, щодо якого прийняте рішення про повідомлення про підозру, шляхом безпосереднього вручення його тексту особі згідно зі ст. 278 КПК. На цьому етапі також здійснюється повідомлення прав підозрюваному, де в разі якщо підозрюваний висловить відповідне прохання, йому зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав (ч. 3 ст. 276 КПК).

Системне тлумачення процесуальних норм, передбачених статтями 3, 22, 36, 276-278, 480, 481 КПК України дає підстави до висновку, що здійснення повідомлення про підозру врегульовано імперативними нормами, які вичерпно, точно і однозначно визначають як форму встановленої для цього правової процедури (порядку), так і її зміст.

З огляду на вказані вище нормативні положення, здійснення повідомлення про підозру є системою процесуальних дій та рішень прокурора (або слідчого) під час досудового розслідування, спрямованих на формування законної та обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваною, можливості захищатися усіма дозволеними законом засобами і способами. Цим актом у кримінальному провадженні вперше формулюється та обґрунтовується підозра конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення, без чого за вимогами процесуального закону відносно особи, зокрема, не може бути складено обвинувальний акт в кримінальному провадженні.

Застосування належної правової процедури означає здійснення справедливого правосуддя згідно з визначеними загальними засадами кримінального провадження для досягнення мети і вирішення його завдань. Дотримання встановленої правової процедури здійснення повідомлення про підозру означає, що дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону. Такі дії мають здійснюватися на підставі законних повноважень щодо вирішення конкретного процесуального завдання, яке постає перед прокурором у певний момент досудового розслідування кримінального провадження.

Дотримання належної правової процедури здійснення повідомлення про підозру має забезпечувати його відповідність стандартам захисту прав людини, єдність змісту та форми кримінального провадження, налагоджену взаємодію верховенства права і законності, що в результаті врівноважує приватні і публічні (суспільні) інтереси заради досягнення цих завдань.

Повноваження на здійснення повідомлення про підозру спеціальних суб`єктів, визначених уст. 480 КПК, щодо складання та підписання підозри в інкримінованому особі злочині належать лише прокурорам, названим у ст. 481 цього Кодексу.

Оцінюючи доводи скарги захисника слідчий суддя враховує наступне.

З матеріалів судового провадження вбачається, що указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 та Законом України від 24.02.2022 № 2102-ХІ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 днів, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та триває до цього часу.

Так, відповідно до п. 2 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Крім того, у п. 3 цього Указу зазначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені, зокрема, ст. 33 Конституції України, тобто право кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 (у тому числі зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.2023 № 27) (далі - Правила), право перетинання державного кордону України військовозобов`язаним особам надано лише з окремих документально підтверджених підстав.

Ураховуючи викладене, виникли обмеження щодо вільного залишення території України громадянами України чоловічої статі віком від 18 до 60 років державного кордону України.

Зі змісту повідомлення про підозру вбачається, що у не встановлений досудовим розслідуванням спосіб та за не встановлених обставин не пізніше 14.07.2022 ОСОБА_6 і ОСОБА_7 звернулися до ОСОБА_5 з проханням посприяти у їх виїзді через державний кордон України; не пізніше 14.07.2022, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на організацію всупереч Правил незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , у яких не було законних підстав для виїзду за кордон; не пізніше 04.08.2022 ОСОБА_8 звернувся до ОСОБА_5 з проханням посприяти у його виїзді через державний кордон України; не пізніше 04.08.2022, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на організацію всупереч Правил незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_8 , у якого не було законних підстав для виїзду за кордон; не пізніше 04.08.2022 ОСОБА_9 звернувся до ОСОБА_5 з проханням посприяти у його виїзді через державний кордон України; не пізніше 04.08.2022, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на організацію всупереч Правил незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_9 , у якого не було законних підстав для виїзду за кордон; не пізніше 08.08.2022 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_7 звернулися до ОСОБА_5 з проханням посприяти у їх виїзді через державний кордон України; не пізніше 08.08.2022, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на організацію всупереч Правил незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_7 , у яких не було законних підстав для виїзду за кордон; не пізніше 08.08.2022 ОСОБА_12 звернувся до ОСОБА_5 з проханням посприяти у його виїзді через державний кордон України; не пізніше 08.08.2022, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на організацію всупереч Правил незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_12 , у якого не було законних підстав для виїзду за кордон; не пізніше 18.08.2022 ОСОБА_13 звернувся до ОСОБА_5 з проханням посприяти у його виїзді через державний кордон України; не пізніше 18.08.2022, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на організацію всупереч Правил незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_13 , у якого не було законних підстав для виїзду за кордон; не пізніше 26.09.2022 ОСОБА_14 звернувся до ОСОБА_5 з проханням посприяти у його виїзді через державний кордон України; не пізніше 26.09.2022, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на організацію всупереч Правил незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_14 , у якого не було законних підстав для виїзду за кордон; не пізніше 10.10.2022 ОСОБА_15 звернувся до ОСОБА_5 з проханням посприяти у його виїзді через державний кордон України; не пізніше 10.10.2022, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на організацію всупереч Правил незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_15 , у якого не було законних підстав для виїзду за кордон; не пізніше 18.10.2022 ОСОБА_16 звернувся до ОСОБА_5 з проханням посприяти у його виїзді через державний кордон України; не пізніше 18.10.2022, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на організацію всупереч Правил незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_16 , у якого не було законних підстав для виїзду за кордон; не пізніше 16.11.2022 ОСОБА_15 звернувся до ОСОБА_5 з проханням посприяти у їх виїзді через державний кордон України; не пізніше 16.11.2022, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на організацію всупереч Правил незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_15 , у якого не було законних підстав для виїзду за кордон; не пізніше 27.12.2022 ОСОБА_10 , звернувся до ОСОБА_5 з проханням посприяти у виїзді через державний кордон України; не пізніше 27.12.2022, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на організацію всупереч Правил незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_10 у якого не було законних підстав для виїзду за кордон; не пізніше 29.12.2022, ОСОБА_17 звернувся до ОСОБА_5 з проханням посприяти у виїзді через державний кордон України; не пізніше 29.12.2022, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на організацію всупереч Правил незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_17 у якого не було законних підстав для виїзду за кордон; не пізніше 29.12.2022 ОСОБА_18 звернувся до ОСОБА_5 з проханням посприяти у виїзді через державний кордон України; не пізніше 29.12.2022, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на організацію всупереч Правил незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_18 у якого не було законних підстав для виїзду за кордон; не пізніше 28.12.2022 ОСОБА_19 звернувся до ОСОБА_5 з проханням посприяти у виїзді через державний кордон України; не пізніше 28.12.2022, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на організацію всупереч Правил незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_19 у якого не було законних підстав для виїзду за кордон; не пізніше 26.12.2022 ОСОБА_13 звернувся до ОСОБА_5 з проханням посприяти у виїзді через державний кордон України; не пізніше 26.12.2022, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на організацію всупереч Правил незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_13 у якого не було законних підстав для виїзду за кордон; не пізніше 12.01.2023 ОСОБА_20 звернувся до ОСОБА_5 з проханням посприяти у виїзді через державний кордон України; не пізніше 12.01.2023, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на організацію всупереч Правил незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_20 у якого не було законних підстав для виїзду за кордон; не пізніше 16.01.2023 ОСОБА_21 і ОСОБА_22 звернулися до ОСОБА_5 з проханням посприяти у виїзді через державний кордон України; не пізніше 16.01.2023, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на організацію всупереч Правил незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_21 і ОСОБА_22 у яких не було законних підстав для виїзду за кордон; не пізніше 05.06.2023 ОСОБА_7 звернувся до ОСОБА_5 з проханням посприяти у виїзді через державний кордон України; не пізніше 05.06.2023, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на організацію всупереч Правил незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_7 у якого не було законних підстав для виїзду за кордон.

Захисник ОСОБА_3 , обґрунтовуючи подану нею скаргу на повідомлення про підозру, зазначила, що сторона захисту дійшла обґрунтованого переконання про відсутність обов`язкової ознаки злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , а саме його предмету - офіційного документу.

Як доказ, захисник надала суду копію висновків експертів-фахівців у галузі права щодо доктринального тлумачення та застосування окремих норм і положень кримінального законодавства України стосовно особливостей застосування норм Кримінального кодексу України у контексті повноважень народного депутата України, складених 24 лютого 2025 року першим віце-президентом Національної академії правових наук України, доктором юридичних наук, професором, Президентом Кримінологічної асоціації України, заслуженим юристом України ОСОБА_23 , членом-кореспондентом Національної академії правових наук України, кандидатом юридичних наук, старшим науковим співробітником, заслуженим юристом України ОСОБА_24 .

Прокурор ОСОБА_4 , заперечуючи проти наведеного адвокатом доказу, посилався на норми Кримінального процесуального кодексу України, якими не передбачено висновок експертів-фахівців у галузі права, як доказ.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення захисника і прокурора, дослідивши надані адвокатом та прокурором матеріали дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 КПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 242 КПК не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Таким чином, висновок науково-правової експертизи носить виключно рекомендований характер і не може бути джерелом доказів у даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0001423 від 29.08.2023 - залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді може бути оскарження безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1