ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1736/25 Справа № 208/4332/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 лютого 2025 року у кримінальному провадженні №0000170 стосовно

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз:

- 24.09.2019 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 лютого 2025 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК і призначено йому покарання у виді 4 років 7 місяців позбавлення волі.

За сукупністю вироків, відповідно до ч. 1 ст. 71 КК до призначеного покарання частково, у виді 6 місяців позбавлення волі, приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 24.09.2019 року, остаточно призначивши ОСОБА_8 до відбуття покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

За обставин, встановлених у вироку, приблизно о 18.05 годині 14.04.2021 року, ОСОБА_8 , будучи раніше судимим за злочини проти власності, знаходився в квартирі АДРЕСА_2 , в якій мешкає раніше знайомий йому ОСОБА_10 , де побачив на стіні належний ОСОБА_10 керамічний інфрачервоний обігрівач «INFRACeramic».

Реалізовуючи свій протиправний корисливий умисел, спрямований на відкрите викрадення у ОСОБА_10 зазначеного майна, ОСОБА_8 діючи повторно, застосовуючи до потерпілого насильство, яке не є небезпечним для його життя та здоров`я, наніс тому декілька ударів кулаками в область обличчя, спричинивши легкі тілесні ушкодження, які мають незначні скороминущі наслідки.

Продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, ОСОБА_8 , скориставшись тим, що ОСОБА_10 внаслідок застосованого до нього насильства не мав змоги чинити опір його протиправним діям, зняв зі стани та відкрито викрав у потерпілого обігрівач вартістю 741,68 грн, після чого залишив місце вчинення злочину, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з його невідповідністю ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 186 КК, яке буде співрозмірним його діянням та особі обвинуваченого.

На думку захисту, вирок суду першої інстанції є занадто суворим та підлягає зміні, водночас наводить доводи, зміст яких зводиться про відсутність прямого умислу на заволодіння майном потерпілого проти його волі, що ставить під сумнів кваліфікацію діяння. Обвинувачений та потерпілий були сусідами та вживали разом алкогольні напої, при цьому за ініціативою потерпілого вони вирішили здати до ломбарду електричну батарею з метою отримати кошти для подальшого придбання алкогольних напоїв. Покази свідка ОСОБА_11 підтверджують відсутність об`єктивних доказів вини обвинуваченого, покази якої підтверджено потерпілим під час допиту в судовому засіданні 31.08.2021.

Вважає, що сукупність зібраних доказів є недостатньою для встановлення вини обвинуваченого. Крім того, суд першої інстанції задовольнив клопотання обвинуваченого про призначення судової психологічної експертизи із застосування поліграфа, проте ця можливість не була ним використана.

Вказує, що призначене покарання за ч. 2 ст. 186 КК не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, за своїм розміром є несправедливим внаслідок суворості.

Позиції учасників судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 403 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду.

До апеляційного суду надійшла відмова від апеляційної скарги прокурора ОСОБА_6 на підставі ч. 1 ст. 403 КПК.

В судовому засіданні прокурор просив прийняти відмову від апеляційної скарги прокурора ОСОБА_6 , про що сторони не заперечували та продовжено розгляд апеляційних скарг захисника та обвинуваченого.

В судовому засіданні захисник в режимі відеоконференції та обвинувачений підтримали апеляційну скаргу захисника та за уточненою позицією просили виправдати обвинуваченого.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, посилаючись на її безпідставність, вирок суду першої інстанції вважав законним та обґрунтованим, тому просив залишити його без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з частинами 1 - 4 ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КПК передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК у мотивувальній частині обвинувального вироку в разі визнання особи винуватою, крім іншого, зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням елементів складу кримінального правопорушення, зокрема місця, часу, способу вчинення та наслідків, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення.

У мотивувальній частині суд повинен описати результати оцінки доказів, навести докази для підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів. Викладаючи підстави для прийняття рішення, суд повинен дати відповідь на аргументи сторін.

Вищезазначені вимоги кримінального процесуального закону суд першої інстанції виконав у повній мірі.

Проаналізувавши всі зібрані докази у їх сукупності, надавши їм належну оцінку, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК, і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 в його вчиненні, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та ретельно дослідженими судом доказами, вказаними у вироку, а показання останнього, які він надавав на свій захист, ретельно перевірені та спростовані в ході судового розгляду в суді першої інстанції.

Зокрема, такого висновку суд дійшов на підставі аналізу показань, зміст яких детально викладено у вироку, безпосередньо допитаних під час судового розгляду потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також досліджених в ході судового розгляду письмовими доказами.

Як пояснив потерпілий ОСОБА_10 , який з обвинуваченим знайомий та є сусідами, в день події 14.04.2021 року біля бару «Козачок» він зустрів ОСОБА_8 , який мав намір за сварку з матір`ю покарати його фізичною розправою. Він запропонував примиритися, пройти до дому, де він попросить пробачення у його матері. Вони прийшли в його квартиру, де ОСОБА_8 відразу став вимагати у нього гроші, намагався забрати у нього мікрохвильову піч, але він став сперечатись. Поставивши піч, ОСОБА_8 схопив пилосос, а коли він знов вступив у суперечку, обвинувачений побив його, і він ледь не втратив свідомість. У нього були синці на обличчі, розбитий ніс. Зі стіни ОСОБА_8 забрав обігрівач без його дозволу. Прийшовши до тями після бійки, просив матір обвинуваченого та самого ОСОБА_8 повернути обігрівач, однак майно йому не повернули і він звернувся з заявою до поліції, в подальшому обігрівач йому повернули працівники поліції.

Допитаний в ході судового розгляду свідок ОСОБА_12 , який знає потерпілого та обвинуваченого, пояснив як в день події 14.04.2021 приблизно о 18 годині він, перебуваючи у дворі біля магазину Черемшина зустрів останніх, між якими відбувалася сварка з причин того, що потерпілий вживає алкоголь, шкодить в під`їзді та свариться з матір`ю ОСОБА_8 . Обвинувачений зазначив, що потрібно купити квіти та піти вибачитися перед його матір`ю, він також пішов з ними. В якийсь час, ОСОБА_8 завдав ОСОБА_10 удар рукою в голову ззаду. Потім ОСОБА_8 потягнув потерпілого додому, де вони живуть, а свідок пішов до себе додому, у квартиру до ОСОБА_10 він не заходив. Через 10 хвилин йому зателефонував ОСОБА_8 та повідомив, що потерпілий дав електробатарею, яку потрібно здати в ломбард, а на отримані кошти купити матері квіти. Він не чув, щоб потерпілий давав згоду на продаж електробатареї до ломбарду. Він допоміг ОСОБА_8 , після чого вони розійшлися, а через декілька днів приїхала поліція.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №327-Е від 22.04.2021 у ОСОБА_10 виявлені синці на обличчі, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки та виникли внаслідок дії тупого твердого предмета, предметів, характерологічні властивості котрих не відобразились, давність їх утворення близько 4-5 діб на момент огляду.

При цьому під час пред`явлення особи для впізнання відповідно до протоколу від 22.04.2021 ОСОБА_10 впізнав свого сусіда ОСОБА_8 , який 14.04.2021 за місцем проживання потерпілого наніс останньому декілька ударів руками в обличчя, після чого забрав в нього обігрівач.

В подальшому під час проведення слідчого експерименту відповідно до протоколу від 23.04.2021 з фототаблицею до нього за участю понятих потерпілий ОСОБА_10 детально пояснив про подію, яка відбувалася 14.04.2021 за місцем його проживання між ним та обвинуваченим та вказав на механізм спричинення останнім потерпілому тілесних ушкоджень в обличчя.

Висновком додаткової судово-медичної експертизи №333-Е від 26.04.2021 року підтверджено, що виявлені у потерпілого ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі, виникли внаслідок дії тупого твердого предмета, предметів в обличчя, можливо при механізмі, тобто ударів руками в обличчя, як зазначено в протоколі слідчого експерименту, за участю потерпілого ОСОБА_10 .

Специфікацією до договору фінансового кредиту №DNZ-10.59848/0.15900 від 14.04.2020 року, підтверджено, що 14.04.2021 року ОСОБА_8 заклав до ПТ «Ломбард «Гарант» «Імперіал» ОСОБА_13 і Компанія» панель керамічну.

При цьому з протоколу огляду оптичного диску з відеозаписом приміщення відокремленого підрозділу №10 ПТ «Ломбард «Гарант» «Імперіал» Батура Р. В. і компанія» слідує, що о 19.59.41 годині 14.04.2021 року до приміщення заходить чоловік, приблизно 40 років, візуально схожого на ОСОБА_8 , та чоловік, приблизно 35 років, візуально схожого на ОСОБА_12 . ОСОБА_8 підходить до віконця для роботи із клієнтами, а ОСОБА_12 знаходиться поруч та при цьому у руках тримає обігрівач світлого кольору. Після цього ОСОБА_12 заносить до кімнати огляду речей зазначений обігрівач та залишає його там, далі виходить із зазначеної кімнати та з поля зору камери зникає. ОСОБА_8 знаходиться біля віконця для роботи із клієнтами та спілкується із оператором. О 19.59.13 годині ОСОБА_8 підписує специфікацію-договір та отримує гроші від оператора.

Таким чином, з вищевикладеного слідує, що покази потерпілого, як і свідка ОСОБА_12 є послідовними, незмінними та повністю узгоджуються між собою та дослідженими матеріалами кримінального провадження. При цьому потерпілий з самого початку як під час досудового розслідування, так і в ході судового розгляду чітко вказував на ОСОБА_8 як на особу, яка спричинила йому тілесні ушкодження по обличчю, висновком експерта підтверджено, що механізм їх спричинення відповідає тому, який був наданий потерпілим в ході слідчого експерименту.

При цьому свідок ОСОБА_12 в ході допиту підтвердив, що ОСОБА_8 завдав удару потерпілому ще на вулиці, коли вони йшли до дому останніх, а також те, що він разом з обвинуваченим здали в ломбард обігрівач та не чув, щоб потерпілий давав згоду на це.

Суд першої інстанції ретельно перевірив позицію обвинуваченого про відсутність в його діях вини та спростував її у вироку, виклавши належні мотиви, при цьому причин оговорювати потерпілим обвинуваченого судом не встановлено та з таким висновком суду погоджується апеляційний суд.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність прямого умислу на заволодіння майном потерпілого проти його волі, оскільки обвинувачений та потерпілий були сусідами та саме за ініціативою останнього вони вирішили здати до ломбарду обігрівач з метою отримання коштів для вживання алкоголю є неспроможними та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, вищевикладене та сукупність непрямих доказів дають достатні підстави для висновку про доведеність вини обвинуваченого поза розумним сумнівом у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК.

Усупереч твердженням захисника у поданій апеляційній скарзі місцевий суд, дослідивши й зіставивши наявні у кримінальному провадженні фактичні дані, дав їм належну оцінку в аспекті ст. 94 КПК з точки зору належності, допустимості та достовірності, а також з`ясував передбачені ст. 91 КПК обставини, що належать до предмета доказування й ухвалив обґрунтоване судове рішення.

Із матеріалів кримінального провадження, журналу судового розгляду та його технічної фіксації, слідує, що суд повно та всебічно дослідив всі обставини кримінального провадження, вирішив у відповідності до закону клопотання сторін, належним чином перевірив версію сторони захисту і виклав переконливі мотиви прийнятого рішення, які ґрунтуються на досліджених доказах, яким дав належну правову оцінку та з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що зібрані докази в їх сукупності та взаємозв`язку поза розумним сумнівом доводять вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК. У зв`язку з чим доводи захисту є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Під час обрання виду і міри покарання, суд першої інстанції належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відносять до тяжкого злочину. Також врахував відомості про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, за місцем проживання скарг на нього не надходило, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, на обліку у лікаря нарколога перебуває з 2018 року з діагнозом психічні та поведінкові розлади в результаті вживання опіатів. Обставини, які пом`якшують чи обтяжують покарання, судом не встановлено. Відповідно до досудової доповіді ризик вчинення ОСОБА_8 іншого кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства визначено як високий, виконання покарання ОСОБА_8 у громаді можливо лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду.

При призначені покарання суд також взяв до уваги, що обвинувачений, будучи неодноразово раніше судимим, у тому числі за кримінальні правопорушення проти власності, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив злочин проти власності в період іспитового строку.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років один місяць призначене обвинуваченому у відповідності до положень статей 50, 65, 71 КК з належним врахуванням тяжкості кримінального правопорушення, відомостей про його особу і таке покарання, на переконання апеляційного суду, є справедливим, законним та співмірним з тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

За результатами апеляційного перегляду оскарженого вироку апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції належним чином виконав вимоги статей 22, 94, 370, 373 КПК забезпечив повне та всебічне дослідження всіх обставин кримінального провадження, належним чином дослідив та оцінив всі докази і виклав переконливі мотиви чому він приймає їх до уваги.

Судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження правильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність і не допущено таких порушень кримінального процесуального закону, які б могли бути визнані істотним в розумінні ч. 1 ст. 412 КПК або потягнути несправедливість судового розгляду в даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, а вирок суду має бути залишений без змін.

Керуючись статтями 404, 405, 407 КПК, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 лютого 2025 року стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а особою, яка тримається під вартою в той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4