УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року

м. Київ

справа № 295/4922/23

провадження № 51-4231ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на судовий наказ Коростишівського районного суду Житомирської області від 20 грудня 2022 року, виконавчий лист номер в АСВП НОМЕР_1, постанову ВП НОМЕР_1, ухвалу Житомирського апеляційного суду від 15 серпня 2024 року (справа № 935/2514/22), ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 10 травня 2023 року, ухвалу Житомирського апеляційного суду від 23 червня 2023 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 12 серпня 2024 року,

встановив:

Насамперед Верховний Суд зауважує, що ОСОБА_4 у касаційній скарзі, серед іншого, оскаржує судовий наказ Коростишівського районного суду Житомирської області від 20 грудня 2022 року, який видано за правилами цивільного судочинства (Розділ ІІ Цивільного процесуального кодексу України), виконавчий лист номер в АСВП НОМЕР_1, постанову ВП НОМЕР_1, а також ухвалу Житомирського апеляційного суду від 15 серпня 2024 року (справа № 935/2514/22), якою відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на судовий наказ Коростишівського районного суду Житомирської області від 20 грудня 2022 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 3 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) передбачено, що кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 1 КПК порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Компетенція суду касаційної інстанції у кримінальному провадженні передбачена ст. 424 КПК, згідно з якою у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Системний аналіз норм КПК дає Суду підстави стверджувати, що за приписами цього Кодексу в касаційному порядку можуть бути переглянуті лише рішення судів першої та апеляційної інстанцій, постановлені (ухвалені) у кримінальному провадженні, та водночас вони не передбачають повноважень Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду на розгляд касаційних скарг на судові рішення, ухвалені під час здійснення інших видів судочинства, а також на оскарження виконавчих та інших документів, сформованих під час виконання судових рішень.

Ураховуючи зазначене вище, судовий наказ Коростишівського районного суду Житомирської області від 20 грудня 2022 року та ухвала Житомирського апеляційного суду від 15 серпня 2024 року (справа № 935/2514/22), що постановлені в порядку цивільного судочинства, а також виконавчий лист в АСВП НОМЕР_1, постанова ВП НОМЕР_1 не можуть бути оскаржені в касаційному порядку відповідно до ст. 424 КПК, тобто не входять до предмету перегляду Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, а тому у відкритті провадження за скаргою в цій частині необхідно відмовити з цієї підстави.

Стосовно оскарження ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 10 травня 2023 року та ухвали Житомирського апеляційного суду від 23 червня 2023 року, то Суд зазначає таке.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ухвалою від 10 травня 2023 року відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення.

На вказану вище ухвалу слідчого судді ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, яку Житомирський апеляційний суд ухвалою від 23 червня 2023 року залишив без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 10 травня 2023 року - без змін.

На зазначені вище ухвали судів ОСОБА_4 подала касаційну скаргу до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії судових рішень, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на таких підставах.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення, що повністю відповідає вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці ЄСПЛ щодо можливості держави встановлювати певні обмеження права на перегляд судового рішення судами вищого рівня.

Згідно з приписами ч. 4 ст. 424 КПК ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку не підлягають.

Отже, зазначені положення кримінального процесуального закону передбачають неможливість оскарження у касаційному порядку ухвал слідчих суддів та ухвал апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги на такі ухвали. Таким чином, касаційна скарга подана ОСОБА_4 на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку.

Крім того, скаржник просить суд касаційної інстанції скасувати розпорядження «01-13» юриста підприємства ОСОБА_5 та визнати ОСОБА_4 правонаступником спадщини, проте вирішення цих питань не належить до компетенції Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду та, відповідно, не може бути розглянуте за цією скаргою.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити у зазначеній частині.

Частиною 3 ст. 428 КПК визначено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, без перевірки касаційної скарги на відповідність вимогам ст. 427 цього Кодексу.

Стосовно оскарження ухвали Житомирського апеляційного суду від 12 серпня 2024 року, якою цей суд відмовив у відкритті провадження за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Житомирського апеляційного суду від 23 червня 2024 року за виключними обставинами, колегія суддів Верховного Суду зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 426 КПК касаційну скаргу на судові рішення може бути подано протягом трьох місяців із дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Таким чином, останнім днем строку подання касаційної скарги на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 12 серпня 2024 року для ОСОБА_4 було 13 листопада 2024 року (середа).

Водночас касаційну скаргу (підписану 21 травня 2025 року) ОСОБА_4 подала поза межами строку на касаційне оскарження, а саме 23 травня 2025 року (згідно з відміткою на поштовому конверті).

Частиною 1 ст. 117 КПК встановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Однак клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення ОСОБА_4 до касаційної скарги не долучила та безпосередньо в скарзі не заявила.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку касаційного оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку.

Ураховуючи викладене та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне повернути касаційну скаргу на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 12 серпня 2024 року, оскільки ОСОБА_4 подала її після закінчення строку касаційного оскарження і не порушила питання про поновлення їй цього строку.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК, п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на судовий наказ Коростишівського районного суду Житомирської області від 20 грудня 2022 року, виконавчий лист номер в АСВП НОМЕР_1, постанову ВП НОМЕР_1, ухвалу Житомирського апеляційного суду від 15 серпня 2024 року (справа № 935/2514/22), ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 10 травня 2023 року, ухвалу Житомирського апеляційного суду від 23 червня 2023 року.

Повернути касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 12 серпня 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3