Віньковецький районний суд Хмельницької області
Єдиний унікальний номер № 670/387/25
Провадження № 1-кп/670/59/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року селище Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницькоїобласті в складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене 24.05.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001650 щодо обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Копачівка, Деражнянського району, Хмельницької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, одруженого, дітей на утриманні не має, невійськовозобов`язаного, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України за таких обставин.

08.05.2025 близько 13 год. 00 хв., перебуваючи на території домогосподарства, що по АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи з останньою в довірливих відносинах та попередньо знаючи де потерпіла залишає ключ від вхідних дверей до будинку, прийняв рішення про викрадення чужого майна з метою власного збагачення.

Тоді ж ОСОБА_5 , розуміючи, що в країні діє воєнний стан, який введений на території України Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-IX від 24 лютого 2022 року, та який неодноразово продовжувався Указами Президента України, на той час востаннє Указом Президента України № 235/2025 від 15.04.2025 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 09.05.2025 строком на 90 діб, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне викрадення чужого майна, перебуваючи на території домогосподарства, що по АДРЕСА_2 , під скатертиною на дерев`яному стільці, який знаходиться біля будинку взяв ключ, яким відчинив вхідні двері та пройшов в приміщення будинку. Перебуваючи у приміщенні спальної кімнати вказаного будинку, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, пересвідчившись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, відчинив шафу та на полиці виявив скляну банку об`ємом 0,5 л., у якій ОСОБА_6 зберігала грошові кошти.

Надалі ОСОБА_5 , утримуючи скляну банку в своїх руках, дістав грошові кошти номіналом 1000 гривень в кількості 2 шт., номіналом по 500 гривень в кількості 10 шт., в загальній сумі 7000 гривень, які належать потерпілій ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після цього зазначені грошові кошти заховав у кишеню своїх штанів, в яких був одягнений, та покинув місце події. Потім розпорядився викраденими коштами на власний розсуд.

Вказаними умисними протиправними діями ОСОБА_5 заподіяв потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 7000 грн 00 коп.

Відтак своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у житло, вчиненому в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Прокурор в судовому засіданні вважав доведеною вину ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення і просив призначити ОСОБА_5 покарання відповідно до санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років із застосуванням ст. 75, 76 КК України та встановити іспитовий строк тривалістю один рік шість місяців.

Даючи пояснення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю та беззастережно, не оспорюючи кваліфікацію своїх дій, підтвердив всі без винятку викладені в обвинувальному акті обставини таємного викрадення майна 08.05.2025 близько 13 год 00 хв. з домогосподарства, що по АДРЕСА_2 . Пояснив, що дійсно викрав грошові кошти у сумі 7000 грн 00 коп., які належать ОСОБА_6 , та витратив їх на власний розсуд. У вчиненому правопорушенні розкаявся, просив вибачення у потерпілої в судовому засіданні та зазначив, що повернув власниці викрадене.

Відповідно до пояснень потерпілої ОСОБА_6 . ОСОБА_5 , допомагаючи їй по господарству, викрав із її домоволодіння грошові кошти у сумі 7000 грн 00 коп. Підтвердила, що ці грошові кошти ОСОБА_5 їй відшкодував. Просила обвинуваченого суворо не карати, оскільки вона його пробачила.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового провадження щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду визнав недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, і вважає за можливе обмежитись допитом обвинуваченого, допитом потерпілої та дослідженням характеризуючих його даних, які долучені до матеріалів кримінального провадження, а також роз`яснив, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку. Учасники судового провадження проти цього не заперечили, пояснили, що їм зрозумілі положення ст. 349 КПК України.

Показання потерпілої ОСОБА_6 та інші досліджені судом з урахуванням положень ч. 3 ст. 349 КПК України докази суд вважає правдивими і достовірними, вони не суперечать один одному, підтверджують один одного і відповідають фактичним обставинам справи. Із урахуванням вказаного, а також того, що усі докази зібрані із дотриманням вимог КПК України, суд приймає зазначені докази.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 (п. 65) ЄСПЛ повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Відтак, аналізуючи та оцінюючи в сукупності установлені і перевірені в судовому засіданні з урахуванням положень ч. 3 ст. 349 КПК України докази, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_5 доведене повністю і його дії суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим у справі.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими (спеціальна превенція), так і іншими особами (загальна превенція). Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність. Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про міру та вид покарання обвинуваченого, суд враховує, що обвинувачуваний вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, дані про його особу, який за місцем проживання характеризується посередньо (а.п. 62), одружений (а.п. 63), не має на утриманні дітей або осіб похилого віку, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (а.п. 61), раніше не судимий (а.п. 59), вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає, неодноразово просив вибачення у потерпілої.

Згідно зі ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку (а.п. 79).

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку (а.п. 57, 58).

Враховуючи в сукупності відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також зазначені вище обставини із урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання, передбачене санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, оскільки саме така міра покарання, на думку суду, є необхідною й достатньою для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Водночас з урахуванням пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин, правового, фізичного та соціального статусу обвинуваченого, позиції потерпілої, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а мета покарання, зазначена в ст. 50 КК України, може бути досягнута за умови звільнення ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням із встановленням йому іспитового строку відповідно до вимог ст. 75 КК України тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців та з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 судом не обирався.

На підставі ст. 50, 65-67, 75, 76, ч. 4 ст. 185 КК України, керуючись ст. 100, 368, 370, 374, 375, 376,392-395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Вирок суду з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України може бути оскаржений до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Віньковецький районний суд, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_7