Провадження № 1-кп/161/1148/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 30 липня 2025 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001221 від 14.04.2025, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився, та фактично проживає у АДРЕСА_1 , без зареєстрованого місця проживання, громадянин України, освіта середня, не працює, неодружений, судимий 24.02.2025 вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В

Обвинувачений ОСОБА_3 в м.Луцьк, вул.Володимирська, №640, Волинської області, близько 18.00год. 12 квітня 2025 року, діючи умисно, в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, шляхом пошкодження дерев?яної фанери, якою було закрите вікно, проник в дачний будинок, звідки, повторно таємно викрав два велосипеди, а саме, велосипед «Fischer» сірого кольору, вартість якого згідно висновку експерта №CE-19/103-25/4969-ТВ від 17.04.2025 на момент вчинення злочину становила 4827 гривень 67 копійок, та велосипед «Crossride» моделі «SkyLine 26», вартість якого на момент вчинення злочину згідно висновку експерта №CE-19/103-25/5166-ТВ від 24.04.2025 складає 4433 гривень 33 копійок, чим заподіяв матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_6 , яка є особою похилого віку, на загальну суму 9 261 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 інкримінується таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, шляхом проникнення у житло, тобто вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Окрім цього, він же, 25 травня 2025 року о 01.25год., перебуваючи поблизу житлового будинку №42, що розташований за адресою: м.Луцьк, вул.Богдана Хмельницького, Волинської області, діючи умисно, в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав електроскутер «XIO MA UlS», чорно-червоного кольору, вартість якого на момент вчинення злочину згідно висновку експерта №CE-19/103-25/8502-ТВ від 27.06.2025 складає 45166 гривень 67 копійок, чим завдав майнової шкоди потерпілому ОСОБА_7 на вищевказану суму.

Таким чином, ОСОБА_3 інкримінується таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, тобто вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованих йому злочинах, передбачених ч.4 ст.185 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що дійсно за вказаних обставин місця та часу таємно викрав шляхом проникнення в дачний будинок два велосипеди, а також викрав електроскутер. Щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати, суму збитків не оспорював.

Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №184 від 15.06.2025 ОСОБА_3 на час вчинення інкримінованих йому протиправних дій не страждав на будь-який психічний розлад, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В даний час також не страждає на будь-який психічний розлад, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 не потребує. Таким чином, ОСОБА_3 є осудним.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно, в умовах воєнного стану, шляхом проникнення у житло, вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, оскільки така обставина встановлена в ході судового розгляду.

Окрім того, в силу положень ч.2 ст.66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною, відшкодування завданих матеріальних збитків та моральної шкоди потерпілій ОСОБА_6 .

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , у відповідності до ст.67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку (в частині епізоду злочинної діяльності відносно потерпілої ОСОБА_6 ).

Обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість, щиро розкаявся, має постійне місце проживання, в цілому негативно характеризується, на обліку в лікарів психіатра чи нарколога не перебуває.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, його молодий вік, обставини життя до виповнення повноліття, конкретні обставини справи, позиції потерпілих щодо міри покарання, які викладені в їхніх заявах, а також позицію прокурора щодо необхідності призначення мінімального покарання, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи строк покарання, передбачений санкцією закону, за якими визнав ОСОБА_3 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк.

З огляду на те, що ОСОБА_3 вчинив злочин в період іспитового строку за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.02.2025, тому, на підставі ч.1 ст.71 КК України, суд вважає за необхідне до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком, з урахуванням позиції прокурора про необхідність приєднання шести місяців позбавлення волі.

На глибоке переконання суду, призначене остаточне покарання, яке необхідно відбувати реально, є виваженим, справедливим, необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Строк відбуття покарання обвинуваченому необхідно рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України, а арешт майна відповідно до ст.174 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення експертиз під час досудового розслідування підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_3 необхідно залишити попередній тримання під вартою, з метою запобігання ризику, передбаченого ст.177 КПК України, а саме переховування обвинуваченого від суду.

Окрім того, суд зараховує в строк відбування покарання обвинуваченого термін його перебування під вартою у відповідності до вимог ст.72 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.02.2025, та остаточно визначити до відбуття ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Арешт, який накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 22.05.2025, скасувати.

Речові докази у справі, а саме:

- велосипед «Fischer» сірого кольору повернути потерпілій ОСОБА_6 за належністю;

- електроскутер «ХІОМА» червоно-чорного кольору залишити потерпілому ОСОБА_7 за належністю;

- СD-R диск з відеозаписом залишити при матеріалах кримінального провадження упродовж всього часу їх зберігання.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави витрати за проведення експертиз в загальній сумі 10251 (десять тисяч двісті п`ятдесят одна) гривня 10 копійок.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.

Зарахувати ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст.72 КК України в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 25.05.2025 по день набрання вироком законної сили, з розрахунку що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду учасниками судового провадження протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області, а особою, яка перебуває під вартою, з моменту отримання копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий