Справа №630/738/25 Провадження № 1-кп/630/38/25
В И Р О К

Іменем України

18 червня 2025 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі головуючого ОСОБА_1 , розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт від 11 червня 2025 року, складений прокурором Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_2 у кримінальному провадженні № 0000185, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Люботин Харківської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, розлученого не працюючого, ідентифікаційний № НОМЕР_1 , не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 30 травня 2025 року приблизно о 06-30 годині (більш точного часу під час дізнання не виявилось за можливе встановити), перебуваючи поблизу території домоволодіння АДРЕСА_2 , маючи намір на незаконне проникнення до володіння особи, переконавшись у відсутності власника або законного користувача володіння, проник до огородженого двору домоволодіння, перелізши через вхідну хвіртку, чим незаконно проник до іншого володіння особи (земельної ділянки), розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно зі статтею 12 Загальної декларації прав людини, яка прийнята і проголошена Резолюцією 217 А (Ш) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, «…ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканість його житла…Кожна людина має право на захист закону від такого втручання або таких посягань».

Таке саме положення міститься у статті 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, прийнятого Генеральною Асамблеєю ООН 16 грудня 1966 року, який набув чинності для України 23 березня 1976 року.

Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) передбачено, що: «Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Відповідно до ст. 30 Конституції України передбачено, що не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

Статтями 7, 13 КПК України закріплено засади кримінального судочинства, за якими не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 233 КПК, недоторканість житла та іншого володіння особи - це предмети матеріального світу, які перебувають законно або незаконно у фактичному стабільному (тривалому) і безперервному володінні фізичної особи та призначені, пристосовані чи спеціально обладнані для розміщення або зберігання її майна, вирощування чи виробництва продукції, забезпечення побутових та інших потреб особи, а також оснащені будь-якими пристосуваннями (огорожею, запорами, сигналізацією, охороною тощо), які роблять неможливим або ускладнюють проникнення до них.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (справа «Барклі проти Сполученого Королівства» 1996 року), який у своїх рішеннях, визначаючи, зокрема поняття «житло», тлумачить його як місце (помешкання), де особа постійно проживає, незалежно від форми чи підстави такого проживання, утримує і облаштовує його, навіть якщо це здійснено з порушенням національного законодавства.

ОСОБА_4 , усвідомлюючи відсутність перерахованих законних підстав, які б дозволяли останньому проникнути до двору домоволодіння (земельної ділянки), власником якого є ОСОБА_5 , безпідставно, самовільно, за відсутності дозволу власника або користувача володіння, шляхом проникнення через паркан, 30 травня 2025 року, приблизно о 06-30 годині, проник до двору домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , чим порушив передбачене Конституцією України, міжнародно-правовими акти, діючим законодавством право на недоторканість іншого володіння потерпілої ОСОБА_5 .

Положеннями ч. 2 та 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

В обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акта додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_4 , яка складена за участі захисника ОСОБА_6 , в якій ОСОБА_4 зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, він беззаперечно визнає; згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами; йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини; і що він згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному проваджені без проведення судового розгляду в судовому засіданні без його участі.

Відповідно до письмової заяви потерпіла ОСОБА_5 згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згодна з розглядом обвинувального акта в спрощеному провадженні.

Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст. 381-382 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 , інтереси якого представляє захисник ОСОБА_6 , обставини вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаних кримінальних проступків беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Розглянувши обвинувальний акт, долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 162 КК України, як порушення недоторканності житла, тобто незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 судом з`ясовано, що він отримав середню освіту, офіційно не працює, за адресою зареєстрованого місця проживання характеризувався з нейтрального боку як людина, яка часто вживає алкогольні напої; на обліку у лікарів-нарколога і -психіатра не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання для ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання для ОСОБА_4 , суд не встановив.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Суд, враховуючи характер вчиненого кримінального проступку, наслідком якого було виникнення значної заборгованості по аліментам, з дотриманням вимог ст. 65 КК України, а також із принципів законності, справедливості, індивідуалізації та достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень, призначає обвинуваченому покарання у виді обмеження волі на рівні нижньої межі санкції статті, за якою кваліфіковані його дії, що буде співмірним до вчиненого.

Але враховуючи обставину, яка пом`якшує покарання, та відомості про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та не має судимостей, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без відбування покарання та його звільнення від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов потерпілою ОСОБА_5 не заявлений.

Речові докази і процесуальні витрати на залучення експерта відсутні. До обвинуваченого запобіжні заходи не застосовувались.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 369-371, 373, 374, 376, 381-382 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити йому покарання у виді у виді 1 (один) року обмеження волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік, з покладенням на нього обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Люботинський міський суд Харківської області протягом 30 днів з дня отримання його копії, з урахуванням особливостей, передбачених ч.1 ст. 394 КПК України.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 і 382 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати всім учасникам судового провадження.

СуддяОСОБА_1