ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року

м. Київ

справа № 154/2892/22

провадження № 51-5459 км 24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати

Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

у режимі відеоконференції

захисника ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20 червня 2024 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 15 жовтня 2024 року стосовно

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 ,

засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Володимир-Волинський міський суд Волинської області вироком від 20 червня 2024 року, залишеним без змін ухвалою Волинського апеляційного суду від 15 жовтня 2024 року, засудив ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК, до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.

ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

24 червня 2022 року в період часу з 05:30 до 06:30 ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння перебував на АДРЕСА_1 .

Через неприязні відносини з ОСОБА_8 , які виникли раптово, у ОСОБА_7 виник умисел на заподіяння смерті потерпілому.

Реалізуючи цей умисел, ОСОБА_7 наніс ОСОБА_8 не менше 21 удара кулаками рук та ногами в різні ділянки тіла, зокрема, голову та грудну клітину. Потім ОСОБА_7 стиснув рукою шию потерпілого, перекривши шлях для дихання.

Своїми діями ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, від яких потерпілий помер на місці події.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Захисник ОСОБА_6 , не погодившись із судовими рішеннями через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати, кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 - закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Свої вимоги захисник мотивує тим, що суди:

- помилково дійшли висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК, оскільки докази, надані стороною обвинувачення, не доводять причетності його підзахисного до вбивства потерпілого;

- безпідставно врахували показання свідків, які не були очевидцями події, та не зважили на пояснення ОСОБА_7 .

Позиції учасників судового провадження

Захисник та засуджений підтримали доводи касаційної скарги, просили скасувати оскаржувані рішення, кримінальне провадження - закрити.

Прокурор заперечив проти задоволення касаційної скарги, просив залишити оскаржувані судові рішення без зміни.

Мотиви Суду

Положеннями ст. 433 КПК визначено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу; переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

У поданій касаційній скарзі захисник покликається на істотне порушення приписів кримінального процесуального закону при розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій.

Згідно із ч. 1 ст. 412 КПК істотними є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Вимогами ст. 370 КПК встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

За змістом ст. 94 КПК суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.

Статтею 91 КПК передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, форма вини, мотив і мета його вчинення.

Обвинувальний вирок ухвалюється судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений, і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

При перевірці матеріалів кримінального провадження касаційним судом установлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК, та кваліфікацію його дій за цією нормою кримінального закону суд першої інстанції зробив на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, зокрема:

- показань потерпілої ОСОБА_9 - онуки ОСОБА_8 - про те, що 24 червня 2022 року о 05 год її дідусь вийшов із хати, а приблизно о 09:30 їй повідомили про те, що його знайшли мертвим на території, де проживав ОСОБА_7 . Від сусідки ОСОБА_10 вона дізналась про те, що приблизно о 06 год 24 червня 2022 року остання бачила на стежці її дідуся, який лежав на спині, а біля нього - ОСОБА_7 , який сказав їй про те, що ОСОБА_8 лежить п`яний;

- показань свідка ОСОБА_10 про те, що вона приблизно о 05:30 24 червня 2022 року проходила поблизу території, де жив ОСОБА_7 , та бачила чоловіка, який лежав біля стежки. Поруч із ним був ОСОБА_7 , який повідомив їй, що чоловік лежить на цьому місці вже приблизно пів години, при цьому поводився агресивно;

- протоколів огляду місця події від 24 червня 2022 року, згідно з якими на стежці на АДРЕСА_1 було виявлено тіло ОСОБА_8 з тілесними ушкодженнями та слідами крові; у ОСОБА_7 було вилучено його речі (шльопанці фіолетового кольору, кофту, джинси, шкарпетки, куртку та кепку чорного кольору);

- висновках експерта № 63 від 26 серпня 2022 року, № 79 від 15 вересня 2022 року, відповідно до яких у ОСОБА_8 були, зокрема, виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми (забою головного мозку з крововиливами під м`яку мозкову оболонку та з субдуральними напластуваннями крові); закритої тупої травми грудної клітки (численних зламів ребер двобічно з крововиливами в навколишні м`які тканини та пристінкову плевру); зламу щитоподібного хряща та під`язикової кістки, які є тяжкими за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння та призвели до смерті потерпілого. Зазначені ушкодження настали в результаті не менше, ніж 21 контакт з тупими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею;

- показань експерта ОСОБА_11 , який підтвердив складені ним висновки судово-медичних експертиз;

- висновку експертизи № 70 від 29 червня 2022 року, відповідно до якого на тілі ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження: садна правої руки, правої стопи, ділянки правого колінного суглобу. Ці тілесні ушкодження могли утворитись внаслідок контактів із тупими твердими предметами з обмеженою контактною поверхнею, без будь-яких характерних особливостей контактної поверхні, та за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень;

- висновках експертів № 121 від 10 серпня 2022 року, № 62-МК від 09 вересня 2022 року, відповідно до яких виявлено сліди крові ОСОБА_8 на наданих на дослідження предметах одягу, взутті, змивах із правої руки ОСОБА_7 ; сліди на шльопанцях у вигляді мазків, джинсах у вигляді плям і помарок, шкарпетці у вигляді плями могли утворитися при нанесенні ударів ногами по тілу потерпілого ОСОБА_8 ; мазки є наслідком ковзного зіткнення предметів, між якими була деяка кількість крові (наприклад розмазування свіжих крапель, бризок та інше); помарка вказує на місце зіткнення двох предметів;

- висновку експерта № 57 від 26 вересня 2022 року, відповідно до якого в наданих на дослідження зрізах нігтів ОСОБА_8 знайдено кров людини, яка могла утворитись внаслідок змішування крові двох і більше осіб із різною комібнацією антигенів А, В, Н у їх крові. Домішки крові від ОСОБА_8 та ОСОБА_7 не виключаються, якщо на момент вчинення злочину у них були пошкодження, які супроводжувалися зовнішньою кровотечею;

- висновку експерта № 58 від 26 вересня 2022 року, відповідно до якого в наданих на дослідження зрізах нігтів ОСОБА_7 знайдено кров людини, яка походить від особи, кров якої містить антигени А і В у крові, або внаслідок змішування крові двох або більше осіб із різною комбінацією антигенів А і В у крові, що не виключає домішки крові від потерпілого ОСОБА_8 , якщо на момент вчинення злочину у нього були пошкодження, які супроводжувалися зовнішньою кровотечею.

Крім того, суд першої інстанції проаналізував показання ОСОБА_7 , які він надав у судовому засіданні, зміст протоколу слідчого експерименту від 25 червня 2022 року за його участю, співставив їх з показаннями свідка ОСОБА_10 та відеозаписом з камери відеоспостереження, розміщеної на АДРЕСА_2 , на якому не зафіксовано появи ОСОБА_7 на велосипеді у вказаний ним час.

Як наслідок, суд зробив висновок про те, що вказані докази спростовують показання ОСОБА_7 .

Отже суд першої інстанції на підставі вказаних доказів встановив сукупність усіх передбачених законом ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК, та, ухвалюючи вирок, дійшов обґрунтованого висновку про доведення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого діяння поза розумним сумнівом, при цьому не знайшов підстав говорити про те, що свідок, яка була попереджена про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань, обмовила ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Порушень процесуального порядку збирання наведених у вироку доказів за матеріалами провадження не встановлено та судом правильно вирішено питання про їхню належність і допустимість, з дотриманням вимог статей 85-87, 89, 94, 95 КПК.

Відтак, колегія суддів уважає, що вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_7 відповідає вимогам статей 370, 373, 374 КПК.

Обґрунтовуючи свій висновок щодо виду й міри покарання обвинуваченому, суд першої інстанції дотримався вимог статей 50, 65-67 КК, врахувавши:

- обставини, характер, ступінь тяжкості, наслідки та спосіб вчиненого ним злочину;

- відсутність обставин, що пом`якшують покарання;

- наявність обставин, які обтяжують покарання - рецидив злочину, вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння;

- дані про його особу: ОСОБА_7 негативно характеризується, раніше неодноразово судимий, в тому числі за злочин проти життя особи.

Суд першої інстанції зважив і на висновок експерта № 216 від 21 липня 2022 року, відповідно до якого ОСОБА_7 хоча й виявляє ознаки психічного захворювання, проте це не позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними, є осудним, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Під впливом фізіологічного афекту чи іншого емоційного стану, який би міг бути психологічною підставою для сильного душевного хвилювання, ОСОБА_7 не знаходився.

Також суд першої інстанції не знайшов правових підстав для призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням положення ст. 69 КК, а також його звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК.

Під час апеляційного перегляду суд апеляційної інстанції, дотримуючись вимог статей 404, 405, 407, 412-414 КПК, належним чином перевірив доводи апеляційних скарг, зокрема, захисника, які за своїм змістом є аналогічними до доводів, викладених у його касаційній скарзі, проаналізував їх, дав на них вичерпні відповіді, навівши в ухвалі відповідне обґрунтування.

За результатами перегляду вироку суд апеляційної інстанції з урахуванням конкретних обставин справи погодився з оцінкою доказів, досліджених судом першої інстанції і врахованих при доведенні винуватості ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК, а також із мотивами призначеного обвинуваченому покарання.

Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону, ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів касаційного суду уважає, що висновки судів обох інстанцій про доведеність винуватості засудженого зроблені з дотриманням вимог ст. 23 КПК на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які було досліджено та перевірено під час судового розгляду, а також оцінено відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Беззаперечних доводів, які би ставили під сумнів законність судових рішень, умотивованість їхніх висновків щодо наявності в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК, захисник у касаційній скарзі не навів.

Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись статтями 441, 442 КПК, Суд

постановив:

касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20 червня 2024 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 15 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_7 - без зміни.

Постанова набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3