Справа № 357/5589/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного провадження, без виклику учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000244, яке внесене до ЄРДР 29 березня 2025 року стосовно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Розаліївка Білоцерківського району Київської області, громадянин України, неодружений, непрацюючий, із повною загальною середньою освітою, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2023 року, за ч. 1 ст. 309 КК України, до обмеження волі на строк 3 (три) роки, від відбування якого звільнений, із застосуванням ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки та покладенням обов`язків визначених ст. 76 КК України,

за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

учасники кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник адвокат ОСОБА_5 , установив таке.

І. Встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження і визнані судом доведеними.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі по тексту -Закон), якою передбачено, що обіг наркотичних засобів, психотропнихречовин, включенихдо таблиці 2 «Переліку наркотичних засобів,психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою КабінетуМіністрів України від 6 травня 2000 року № 770 (далі по тексту - Перелік), в тому числі і «метадону» (фенадону), включеного до таблиці 2 вказаного Переліку, допускається для використання у медичній практиці за призначенням лікаря, а також у цілях, передбачених статтями 19, 20 та 23цього Закону, а саме:використання наркотичних засобів, психотропних речовин іпрекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст. 19 Закону);діяльність з використання наркотичних засобів, психотропнихречовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 20 Закону);використаннянаркотичних засобів, психотропних речовин іпрекурсорів у ветеринарній медицині (ст. 23 Закону).

Однак в порушення вищевказаних вимог чинного законодавства, ОСОБА_3 , 29 березня 2025 року, приблизно о 18 годині, перебуваючи по вулиці Ярослава Мудрого в місті Біла Церква Київської області, а саме поблизу будинку № 25/2 - неподалік «Кінотеатру ім.О. Довженка», на земельній ділянці незаконно придбав-знайшов згорток із вмістом кристалоподібної речовини білого кольору, ззовні схожої нанаркотичний засіб «метадон».

Оглянувши згорток зі знайденою речовиною, ОСОБА_3 пересвідчився за зовнішніми ознаками, що дана речовина є наркотичним засобом, а саме «метадоном», оскільки в минулому мав досвід її вживання, після чого поклав її до лівої нагрудної кишені своєї куртки, в яку був одягнений та почав незаконно зберігати при собі для власного вживання безмети збуту.

Цього ж дня, в період часу з 18 години 56 хвилини по 19 годину 05 хвилину ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу будинку № 25/2, що по вулиці Ярослава Мудрого у місті Біла Церква Київської області, у ході проведення огляду місця події, добровільно надав працівникам поліції згорток фольги із вмістом кристалоподібної речовини білого кольору, в якій виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено - «метадон» (фенадон), масою 0,172 г, який ОСОБА_3 посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів і охорону здоров`я населення, всупереч положеннямЗакону незаконно придбав та зберігав при собі для власного вживаннябез мети збуту.

Отож, за викладених обставин ОСОБА_3 вчинив незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, тобто кримінальний проступок, передбачений частиною першою статті 309 КК України.

ІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 349 КПК України, допит обвинуваченого не здійснювався.

Згідно із ч. 2 ст. 382 КПК України, замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

ІІІ. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає: щире каяття.

Обставини передбачені ч. 1 ст. 67 КК України, прокурором не заявлялися.

Відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Отже, якщо в обвинувальному акті прокурором не заявлені обставини, які обтяжують покарання, суд позбавлений можливості їх установлювати на власний розсуд, оскільки це погіршує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

ІV. Мотиви призначення покарання.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок і призначає покарання, звільняє від покарання чи від його відбування у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, або застосовує інші заходи, передбачені законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до практики Верховного Суду, що міститься в постанові від 23 червня 2020 року, у справі № 171/8/17, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення повинна враховуватися судом як загальна засада призначення покарання не лише на підставі належності відповідного правопорушення до певного виду (ст. 12 КК України), але і з обов`язковим урахування конкретних обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Суд зазначає, що санкція ч. 1 ст. 309 КК України, передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або пробаційного нагляду на строк до п`яти років, або обмеження волі на той самий строк.

З наявних у матеріалах справи доказів, судом установлено, що ОСОБА_3 раніше судимий (а.с. 59); перебуває на обліку в Білоцерківському районному відділі № 1 Філії Державної установи «Центр пробації», як засуджений (а.с. 66); перебуває на обліку в Білоцерківському районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, як засуджений (а.с. 70); за медичною допомогою до лікаря-психітра не звертався (а.с. 74).

Згідно з характеристикою, виданою Розаліївським старостинським округом № 9, ОСОБА_3 проживає з батьками, зарекомендував себе позитивно, у відносинах з односельчанами спокійний, добре ладить з сусідами, скарг, заяв та інших компрометуючих матеріалів, скарг від сусідів до старостинського округу не надходило (а.с. 75).

Отже, зважаючи на ступінь тяжкості кримінального правопорушення вчиненого ОСОБА_3 , яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком, обставини його вчинення, зокрема, розмір наркотичної речовини вилученої у ОСОБА_3 добровільну її видачу працівникам правоохоронного органу, установлені вище дані про особу ОСОБА_3 , з огляду на обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що досягнення мети визначеної у ст. 50 КК України, а саме виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення, як ним, так і іншими особами нових кримінальних правопорушень можливе шляхом призначення йому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

Суд вважає, що покарання у виді штрафу чи виправних робіт ОСОБА_3 не може бути призначеним, оскільки ОСОБА_3 не працює, тоді як пробаційний нагляд не зможе досягти мети покарання, визначеної у ст. 50 КК України.

Судом з`ясовано, що за цим вироком кримінальне правопорушення вчинене у період іспитового строку, встановленого ОСОБА_3 вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2023 року.

Згідно з ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно з ч. 4 ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Отож, суд призначає остаточне покарання ОСОБА_3 за правилами ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом приєднання до покарання призначеного цим вироком частини покарання призначеного йому вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2023 року і визначає остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць.

V. Мотиви ухвалення інших рішень.

Згідно з постановою від 07 квітня 2024 року, визнаний речовим доказом: наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон), масою 0,172 г, який міститься у речовині білого кольору та первинне упакування, що поміщено та запаковано до паперового конверту.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Вказане питання вирішується судом за правилами частини дев`ятої статті 100 КПК України, а саме: (1) гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю); (2) гроші, цінності та інше майно, які призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, конфіскуються; (3) майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується; (4) майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується, а у разі необхідності - передається до криміналістичних колекцій експертних установ або заінтересованим особам на їх прохання; (5) гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; (6) гроші, цінності та інше майно, що одержані фізичною або юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено, конфіскуються; (6-1) майно (грошові кошти або інше майно, а також доходи від них) засудженого за вчинення корупційного злочину, легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, його пов`язаної особи конфіскується, якщо в суді не підтверджено законність підстав набуття прав на таке майно. (7) документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Отже, з огляду на викладене, суд вирішує наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон), масою 0,172 г, який міститься у речовині білого кольору та первинне упакування, що поміщено та запаковано до паперового конверту знищити.

Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні, висновок експерта від 04 квітня 2025 року № СЕ-19/111-25/19759-НЗПРАП, витрати на проведення експертизи становлять 3183,60 грн.

Згідно із ч. 2 ст. 124 КПК України, їх необхідно стягнути із обвинуваченого в дохід держави.

Підстав, передбачених ч. 2 ст. 177 КПК України для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, судом не встановлено.

Керуючись ст. 100, 124, 368, 374, 381-382, 395, 475, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднати покарання призначене вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2023 року та визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць.

Строк покарання обчислювати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 3183 (три тисячі сто вісімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Речовий доказ: наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон), масою 0,172 г, який міститься у речовині білого кольору та первинне упакування, що поміщено та запаковано до паперового конверту, що перебуває в камері схову Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, - знищити.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

В іншій частині вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, через Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання його копії,

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_6

Київської області