ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/776/25 Справа № 190/421/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 від 01.01.2024 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , на вирок П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2024 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Касинівка Кам`янського району, Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, з професійно-технічною освітою, військовослужбовця ЗСУ військової частини НОМЕР_1 , який на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржуваний вирок скасувати та постановити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_9 , звільнити останнього з-під варти та направити до військової частини для подальшого проходження військової служби.

В обгрунтування апеляційних вимог зазначає, що вирок суду є необґрунтованим і незаконним у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості правопорушення та особі обвинуваченого через його суворість.

Сторона захисту не заперечує, що в момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 був в стані алкогольного сп`яніння. В своїх свідченнях ОСОБА_9 вказує, що будучи у відпустці і перебуваючи в гостях у свого друга ОСОБА_10 , вони святкували Новий рік і він випив шампанського і пива. Почував себе добре. Вночі дружина ОСОБА_11 умовила ОСОБА_9 поїхати на заправочну станцію купити цигарок та попити каву. Вони приїхали на заправочну станцію, купили цигарки, попили каву та поїхали додому. Під?їжджаючи до закруглення дороги, він був засліплений зустрічним транспортним засобом і майже відразу після осліплення його автомобіль зіткнувся з відбійником (леєрною огорожею) який призначений для розділу смуг руху транспортних засобів. На місці транспортної пригоди закруглення дороги ще не починалось, що добре видно на фотографіях з місця пригоди.

Також зазначає, що ОСОБА_9 з першого свого пояснення на місці автотранспортної пригоди, на досудовому слідстві і в суді пояснював, що його раптово засліпив зустрічний транспортний засіб. Є всі підстави вважати ці показання правдивими, скільки згідно із свідченнями ОСОБА_9 , останній їхав з включеним дальним світлом фар, тому зустрічний автомобіль теж ввімкнув дальне світло, що раптово і засліпило ОСОБА_9 , який у свою чергу інстинктивно крутнув руль вліво і автомобіль не прямо, а під кутом зліва врізався у відбійник, що і стало основною причиною автотранспортної пригоди.

Захисник вказує, що суд першої інстанції упереджено оцінив докази по справі, зробивши висновок, що сп?яніння позбавило ОСОБА_9 можливості належним чином контролювати обстановку під час руху та своєчасно відреагувати на появу перешкоди у вигляді відбійника, в результаті чого відбулося ДТП. Звертає увагу на те що ОСОБА_9 рухався по своїй смузі руху. Не будучи засліпленим зустрічним транспортом, він би не звернув різко вліво і уникнув би зіткнення з відбійником.

Зазначає, що посилання суду на висновок судової авто-технічної експертизи № CE-19/104-24/1069 IТ від 12.01.2024 р. (т. 1 а.с. 164-165), наданий експертом Міністерства внутрішніх справ України ОСОБА_12 , є хибним, оскільки при його складанні останній керувався неналежними вихідними даними і не всі відомості на момент дачі заключення йому були відомі.

Захисник вказує, що дані, які вказані в експертизі, є хибними, а саме, у п. 1 вказано, що ДТП мало місце у світлий час доби, що невірно, бо транспортна пригода сталася 1 січня 2024 р. о 4 годині 25 хв.; п. 3 видимість елементів дороги зі світловідбиваючими елементами з робочого місця водія в умовах ДТП необмежена; п. 4 оглядовість водію в умовах ДТП: необмежена, оскільки, транспортна пригода сталася вночі, ця ділянка дороги не освітлювалась, світловідбиваючих елементів під час огляду місце дорожньо-транспортної пригоди не виявлено. Огляд місця дорожньо-транспортної пригоди проходив 1 січня 2024 р. о 8 годині 40 хвилин, так вказано в протоколі, що не відповідає видимості під час транспортної пригоди о 4 год. 25 хв.

Щодо п. 12 вихідних даних, зазначає, що згідно із ними автомобіль рухався у крайній правій смузі руху, під час виїзду на міст по закругленню дороги вправо, водій автомобіля не вибрав безпечну швидкість для руху, втратив контроль над керуванням транспортним засобом та допустив наїзд на відбійник. Разом із тим фактично автомобіль ОСОБА_9 рухався по лівій смузі руху, це чітко вказано на схемі, яка додана до протоколу слідчого експерименту; експерта не повідомили, що ОСОБА_9 вказує, що був засліплений зустрічним транспортом, а експерту вказали, що водій втратив контроль над керуванням. При цьому на місці дорожньо-транспортної пригоди мосту немає. У зв`язку із цим сторона захисту вважає, що хибні дані привели до хибного висновку. У вироку суддя посилається на висновок експерта № 716-24 від 29.07.2024 р. (т. 2 а.с. 21-32), де останній вказує, що вирішення питання технічної можливості водія ОСОБА_9 уникнути наїзду на відбійник не є можливим.

Захисник зазначає, що ОСОБА_9 з 2 березня 2023 р. проходить військову службу, тобто 1 рік і 8 місяців, та відповідно до ст. 39 КУпАП вважається таким, що адміністративному стягненню не піддавався. Та вказує, що потерпілий неодноразово просив суд звільнити обвинуваченого від покарання і направити його у військову частину.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_9 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, та призначено покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання у виді позбавленя волі ОСОБА_9 вирішено відраховувати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення за період з 01.01.2024 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили застосований до ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою, залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави витрати, понесені на проведення судових авто-технічних експертиз в сумі 18174 (вісімнадцять тисяч сто сімдесят чотири) грн.72 коп.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.01.2024 року (т. 1 а.с. 112-113) на автомобіль марки «Gееlу СК» реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Вирішено питання про речові докази.

ОСОБА_9 визнано винуватим та засуджено за те, що останній 01 січня 2024 о 04 годині 25 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (виявлений етиловий спирт в крові 1.89 %), чим заздалегідь позбавив себе можливості об`єктивно оцінювати дорожню обстановку і координувати свої дії, керуючи автомобілем «Gееlу СК» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_13 , рухаючись по сухому асфальтобетонному покриттю проїзної частини автодороги «М-30», сполученням «Стрий - Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка - Луганськ - Ізварине», що проходить по території Кам`янського району Дніпропетровської області, яка мас по дві смуги для руху в кожному напрямку, з боку м. П`ятихатки у напрямку с. Касинівки, Кам`янського району, Дніпропетровської області, в темну пору доби, без наявного електроосвітлення дорожньої ділянки, по сухому, чистому, асфальтобетонному дорожньому покриттю, перевозив на передньому пасажирському сидінні в якості пасажира ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У ході подальшого руху, в цих же умовах, 01 січня 2024 о 04 годині 25 хвилин, водій ОСОБА_9 , проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, при відсутності зовнішніх факторів, які б змушували його порушувати вимоги Правил дорожнього руху України, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змін, маючи змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати автомобілем, не урахувавши дорожню обстановку, щоб мати можливість постійно контролювати рух транспортного засобу і безпечно керувати ним, внаслідок чого, в районі е/о №0055 по автодорозі «М-30», сполученням «Стрий - Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка - Луганськ - Ізварине», що проходить по території Кам`янського району Дніпропетровської області, на закругленні дороги праворуч за напрямком його руху, втратив контроль над керуванням транспортного засобу, виїхав за межі проїзної частини ліворуч, де здійснив наїзд на перешкоду у вигляді металевого відбійника (леєрна огорожа), призначений для розділу смуг для руху транспортних засобів, внаслідок чого пасажир автомобіля «Gееlу СК» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_14 отримала тілесні ушкодження, від яких загинула на місці пригоди.

Своїми діями водій ОСОБА_9 грубо порушив вимоги п. п. 1.3, 1.5, 2.3 б), 12.9 а), 12.1 Правил дорожнього руху, в яких вказано:

п. 1.3: «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил, а так само бути взаємно ввічливими»;

п. 1.5: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування ним у дорозі»;

п. 2.9: «Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»;

п.12.1: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб маги змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

Порушення п. 12.1 Правил дорожнього руху з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пасажиру автомобіля ОСОБА_14 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки з ушкодженням великих кровоносних судин на рівні кореневої ділянки лівої легені, забою легень, травматичного гемотораксу (близько 2-х літрів великих темно-червоного кольору згортків крові та рідкої крові), гострої крововтрати, закритої травми черевної порожнини з розривом передньо-ліфрагмальної поверхні правої долі печінки; великої кількісті саден продовгуватої форми на шкірі лобної ділянки голови в центрі та переважно ліворуч, в міжбровній ділянці та в ділянці верхньої орбіти лівого ока; поверхневого вигляду скальпованих ран в ділянці верхньої орбіти внутрішнього крута правого ока, в ділянці верхньої орбіти зовнішнього кута лівого ока, в скроневій ділянці ліворуч та праворуч, множинні садна з менш та більш вираженим заглибленням в ділянці перенісся, спинки носу та крила носу ліворуч; ділянки виповненої великою кількістю поверхневих саднень в ділянці нижньої орбіти зовнішнього кута лівого ока, на лівій моці до носо-губної зморшки ліворуч; поверхневого садна з підсохлим рожевого кольору дном в ділянці носо-губного трикутника праворуч; поверхневого вигляду рани щілиноподібної форми на червоній каймі нижньої губи праворуч з крововиливом навколо; синців блідо-синюшного кольору з чіткими контурами без набряку м`яких тканин в ділянці лівого колінного суглобу по внутрішній поверхні, правого колінного суглобу по передній поверхні, в верхній третині правої гомілки по передній поверхні, в середній третині лівої гомілки по зовнішній поверхні, які могли виникнути від дії (співударянні) тупого твердого предмету (предметів) з великою силою (великою швидкістю дії), якими могли бути виступаючи частини салону автомобіля.

Смерть ОСОБА_14 настала 01.01.2024 о 04 годині 25 хвилин годині в районі е/о №0055 по автодорозі «М-30», сполученням «Стрий - Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка - Луганськ - Ізварине», що проходить по території Кам`янського району Дніпропетровської області, від гострої крововтрати, яка виникла внаслідок закритої травми грудної клітки з ушкодженням великих кровоносних судин на рівні кореневої ділянки лівої легені, забою легень, травматичного гемотораксу (близько 2-х літрів великих темно-червоного кольору згортків крові та рідкої крові).

Вищезазначені дії обвинуваченого судом кваліфіковані за ч. 3 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого та його захисника, які наполягали на задоволенні апеляційної скарги з викладених у ній підстав; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив вирок суду першої інстанції залишити без змін; колегія суддів з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно із якими суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.

Так, відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За змістом ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання: 1) чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; 2) чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; 3) чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; 4) чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; 5) чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме; 6) яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати, які обов`язки слід покласти на особу в разі її звільнення від відбування покарання з випробуванням та інші питання.

Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Частиною 1 та 2 статті 91 КПК України встановлено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження та ін. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Стаття 94 КПК передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вирішуючи питання про достатність сукупності доказів, наданих стороною обвинувачення у цьому кримінальному провадженні та установлених під час змагального судового розгляду, для визнання особи винуватою, суд апеляційної інстанції керується вимогами частин 2, 4 ст. 17 КПК, згідно з якими ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому сторона обвинувачення має довести винуватість особи поза розумним сумнівом, а всі сумніви щодо доведеності винуватості особи тлумачаться на її користь. Така позиція узгоджується з приписами ч. 3 ст. 62 Конституції України.

Верховний Суд неодноразово висловлювався щодо необхідності дотримання в кожному кримінальному провадженні стандарту доведення поза розумним сумнівом, який означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Зокрема, про це йдеться у постанові Касаційного кримінального суду від 10 листопада 2020 року (справа №490/5119/15-к, провадження № 51-2523км20).

Цей стандарт має застосовуватись у будь-якому випадку: і в разі, коли версію обвинувачення доведено, і в разі, коли таку версію спростовано, - це питання має бути вирішено на підставі повного і всебічного дослідження судом усіх обставин справи та безстороннього й неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону (п. 23 постанови Касаційного кримінального суду від 04 липня 2018 справа № 688/788/15-к, провадження № 51-597км17).

Аналізуючи доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів апеляційного суду, перевіривши висновки суду першої інстанції, дослідивши докази, наявні у кримінальному провадженні, та допитавши експерта, приходить до висновку про їх часткову обґрунтованість, виходячи з наступного.

Так, згідно із п. 1, 2 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

У відповідності до ч. 1 ст. 411 КПК cудове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

Частиною 1 статті 410 КПК України визначено, що неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Подія інкримінованого ОСОБА_9 злочину полягає у тому, що останній 01 січня 2024 о 04 годині 25 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «Gееlу СК», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по автодорозі «М-30» сполученням «Стрий - Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка - Луганськ Ізварине» з боку м. П`ятихатки у напрямку с. Касинівки, Кам`янського району, Дніпропетровської області, в районі е/о №0055 допустив наїзд вказаного транспортного на перешкоду у вигляді металевого відбійника (леєрна огорожа), призначеного для розділу смуг для руху транспортних засобів, внаслідок чого пасажир зазначеного автомобіля ОСОБА_14 отримала тілесні ушкодження, від яких загинула на місці пригоди.

Наведені фактичні обставини стороною захисту в цілому не оспорюються, позиція апелянта полягає у тому, що виїзд на перешкоду відбувся внаслідок засліплення водія ОСОБА_9 світлом фар зустрічного транспортного засобу, а також обвинуваченим не підтверджується втрата керування транспортним засобом.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що у цій частині пояснення обвинуваченого є послідовними, зокрема на факт засліплення він вказував у межах досудового розслідування під час проведення 19.01.2024 року слідчого експерименту за його участю (т. 1 а.с. 160-162). Разом із тим, ці відомості у межах слідчого експерименту не були перевірені, зокрема у протоколі не зазначено, де саме на дорозі був розташований транспортний засіб під керуванням ОСОБА_9 у момент засліплення, хоча згідно із відеозаписом слідчий вживав заходи щодо встановлення цих відомостей; якими були дії цього водія після засліплення та якою була траєкторія руху автомобіля до та після моменту засліплення. Час з моменту засліплення до зіткнення з перешкодою у 0,8 секунди був встановлений слідчим фактично довільно. Не було з`ясоване питання про технічну можливість засліплення ОСОБА_9 фарами зустрічного транспортного засобу, з урахуванням радіусу закруглення дороги та можливого взаємного розташування транспортних засобів.

Більше того, при призначенні судової автотехнічної експертизи на підставі зокрема відомостей, отриманих у межах цього слідчого експерименту, відповідні вихідні дані експерту не були повідомлені, будь-які питання щодо них перед ним поставлені також не були. Одночасно у вихідних даних були зазначені відомості очевидно неправильні або невідомого походження, зокрема те, що: ДТП мало місце у світлий час доби, хоча фактично воно відбулося о 04:25 годин 01.01.2024 року; швидкість автомобіля 70-80 км/год., хоча у межах слідчого експерименту ОСОБА_9 вказував про 60-70 км/год; автомобіль рухався у крайній правій смузі руху, хоча згідно із даним слідчого експерименту він рухався у лівій смузі; ДТП мало місце під час виїзду на міст, хоча міст на відповідній ділянці дороги відсутній; водій автомобіля не обрав безпечну швидкість та втратив контроль над транспортним засобом, хоча ОСОБА_9 у своїх пояснення на такі обставини не вказував (т. 1 а.с. 164, 165).

Також належить зазначити, що згідно із показаннями судового експерта ОСОБА_12 , допитаного під час апеляційного провадження, факт засліплення водія ОСОБА_9 під час дорожньо-транспортної пригоди має істотне значення для оцінки дій останнього, зокрема у них може вбачатися порушення інших положень (пунктів) ПДР, ніж те, що було йому інкриміноване в обвинувальному акті. У випадку, якщо б ці відомості були доведені до відома експерта у вихідних даних, вони істотно вплинули б на його висновки.

У межах судового розгляду такі неповнота й неправильність усунуті не були, оскільки додаткова експертиза була призначена лише за вихідними даними, наявними у матеріалах справи, та лише з питання наявності у ОСОБА_9 фізичної і технічної можливості за період 0,8 секунди, який був визначений слідчим фактично довільно, уникнути зіткнення з відбійником (т. 1 а.с. 188). Інші питання, що мали значення для справи з урахуванням показань обвинуваченого щодо механізму ДТП, зокрема про технічну спроможність його показань щодо механізму ДТП, про те, як він повинен був діяти у такій дорожній обстановці, чи відповідали його дії вимогам ПДР тощо, перед експертом поставлені не були.

У додатковому висновку № 716-24 від 29 липня 2024 року експерт встановив, що при заданому ухвалою суду та фабулою питання конкретному обсягу додаткових вихідних даних (у порівнянні з первинними даними, на які є посилання в ухвалі суду) вирішити питання технічної можливості для водія ОСОБА_9 уникнути наїзду на відбійник не є можливим. При цьому у резолютивній частині висновку експерт чітко вказав, які відомості, що є необхідними для аналізу механізму ДТП, не було встановлено у межах слідчого експерименту, проведеного із ОСОБА_9 (т. 2 а.с. 21-32). У подальшому заходи для усунення цієї неповноти вжиті не були.

Наведене свідчить про істотну неповноту судового розгляду у розумінні ст. 410 КПК України, оскільки залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, у зв`язку із чим оскаржуваний вирок підлягає безумовному скасуванню.

Обговорюючи питання про остаточне рішення за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів зважає на те, що апеляційний суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, з огляду на свої повноваження та обмеження, передбачені ст. 404 КПК України, а також враховуючи, що учасниками апеляційного розгляду не порушені питання про повторне дослідження доказів, допит свідків, експертів, надання доручення щодо проведення слідчих (розшукових) дій, призначення додаткових та/або повторних експертиз, вчинення інших процесуальних дій, спрямованих на усунення допущеної судом першої інстанції неповноти судового розгляду, - позбавлений можливості усунути вказані порушення процесуального закону та ухвалити законне та обгрунтоване остаточне рішення по суті апеляційних вимог.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно ч. 6 ст. 9 КПК у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги той факт, що чинним КПК України до переліку істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входять вищезазначені обставини, втім одночасно допущені судом першої інстанції порушення не можуть бути усунуті у межах апеляційного розгляду, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог п.п. 10, 15, 16 ч. 1 ст. 7 КПК України та ст. 23 КПК України, відповідно до яких до загальних засад відноситься презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також безпосередність дослідження показань, речей і документів, вказаний вирок підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду.

Враховуючи, що вирок суду підлягає скасуванню через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості розгляду апеляційних вимог захисника та оцінки їх доводів, які підлягають детальному дослідженню та перевірці у межах нового судового розгляду.

Під час нового розгляду кримінального провадження необхідно усунути вищевказані недоліки, повно й всебічно, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону проаналізувати наявні докази, дати їм оцінку з огляду на їх допустимість та достатність; ретельно дослідити фактичні обставини справи та встановити механізм пригоди; дослідити доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі, щодо неправильності вихідних даних, наданих експерту для проведення первинної судової автотехнічної експертизи, а також про їх можливий вплив на отримані результати; обговорити питання про доцільність проведення слідчого експерименту, з урахуванням показань обвинуваченого про його засліплення світлом фар зустрічного автомобіля, з метою отримання додаткових відомостей, що мають значення для справи, зокрема тих, на недостатність яких вказує експерт у додатковому висновку № 716-24 від 29 липня 2024 року; обговорити питання про призначення у справі додаткової судової експертизи на підставі додаткових відомостей; відповідно до вимог ст. 370 КПК України ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення з дотриманням вимог закону про кримінальну відповідальність та кримінального процесуального закону.

У зв`язку із викладеним, апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а вирок суду підлягає скасуванню, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Одночасно колегія суддів вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 строк тримання під вартою, оскільки встановлені щодо нього ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України продовжують існувати і не зменшилися.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 412, 415, 418 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Вирок П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2024 року щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Продовжити застосований до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до дня проведення судом першої інстанції підготовчого судового засідання, але не пізніше, ніж до 05 червня 2025 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4