Справа № 541/2001/25
Провадження № 1-кс/541/677/2025
У Х В А Л А

25 липня 2025 року

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

заявника - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про відвід головуючої судді ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0001073 від 05.10.2024 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 321 КК України,

ВСТАНОВИВ:

21.07.2025 року в судовому засіданні обвинуваченою ОСОБА_3 подано заяву про відвід головуючої по справі судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_6 . Заяву про відвід мотивувала тим, що під час розгляду справи 14.07.2025 року, головуюча висловила думку про її винуватість та призначення покарання, заявила, що вона, ОСОБА_3 , сидить і буде сидіти, що може свідчити про те, що суддя вже визначила результат розгляду справи. Вищевикладене на думку заявниці вказує на упередженість судді відносно неї, як обвинуваченої, тому просила задовольнити заяву про відвід.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 підтримала подану заяву про відвід та просила її задовольнити. У своїх поясненнях обвинувачена вказала, що після закінчення судового засідання не було завершено відеоконференцію, що дало їй можливість почути діалог головуючої по справі з прокурором. Саме під час розмови між ними обвинувачена почула вислови про свою винуватість до постановлення вироку, що стало підставою для заявлення відводу.

Суддею Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_6 подано заяву, в якій зазначено, що під час судового засідання 14.07.2025 року по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 321 КК України, яке проводилось в режимі відеоконференції із ДУ «Полтавської установи виконання покарань №23», будь-яких висловлювань, які б не стосувалися розгляду справи, з її боку не було, що підтверджується аудіо- та відеофіксацією судового процесу. Розгляд заяви про відвід просила провести у її відсутність.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що підтримує заяву обвинуваченої, однак не може стверджувати, що чула висловлювання головуючої судді ОСОБА_6 про винуватість ОСОБА_3 .

Прокурор ОСОБА_5 заперечив відвід головуючої, так як не чув жодних висловлювань головуючої судді, які б виходили за межі дозволеного під час судового засідання та після його закінчення.

Дослідивши заяву про відвід судді, прослухавши запис судового засідання від 14.07.2025 року, оцінивши на предмет обґрунтованості доводи заявленого відводу, суд приходить до висновку про наступне.

Пункт 4 частини 1 статті 75 КПК України передбачає, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

З метою дотримання загальновизнаних інституційних гарантій правосуддя таких як незалежність і безсторонність суду, усунення судді відбувається через самовідвід (самоусунення) або на підставі заяви про відвід, поданої особою, що бере участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до частини 3-5 статті 80 КПК України, заява про відвід може бути заявлена як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження; заява про відвід під час судового провадження подається до початку судового розгляду; відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду.

Кримінальне процесуальне законодавство висуває загальні вимоги до вмотивованості відводу, тому суд звертається до інших джерел права, які визнані в Україні для більш детального аналізу.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Це положення узгоджується зі ст. 9 Конституції України, що встановлює примат (пріоритет) міжнародного права в Україні.

Суд керується сталою практикою ЄСПЛ в оцінці вмотивованості відводу, зокрема критеріями, що були чітко висвітлені у справі Mironenko та Martenko проти України (рішення ЄСПЛ від 10 грудня 2009 року, заява №4785/02, параграфи 66-71) та в основоположних справах Wettstein проти Швейцарії (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року, заява №33958/96, параграфи 42-44) та Kyprianou проти Кіпру (рішення ЄСПЛ від 15 грудня 2005 року, заява №73797, параграфи 119, 121). ЄСПЛ вказав, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Існування неупередженості повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку самого судді, що означає необхідність встановити, чи мав останній у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суддя достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його неупередженості, відповідно до практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є в цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України», №33949/02, §49-52, від 09.11.2006).

Таким чином, сумніви обвинуваченої щодо неупередженого розгляду справи суддею ОСОБА_6 , мають суб`єктивний, а не об`єктивний характер, жодними належними та допустимими доказами не підтверджуються, а заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу, що передбачені статтями 75-76 КПК.

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

Не зважаючи на те, що поведінка судді не викликає об`єктивних побоювань щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача, однак може бути пов`язана з питанням особистих переконань.

При цьому суд вважає, що у разі не задоволення заявленого відводу та розгляду справи по суті незалежно від прийнятого рішення, обвинувачена, яка звернулась з відповідною заявою або інші сторонні спостерігачі, можуть стверджувати, що таке рішення судді, є наслідком його упередженості.

В судовому засіданні встановлено, що у обвинуваченої є сумніви щодо об`єктивного відправлення правосуддя у вказаній справі суддею ОСОБА_6 , а тому суд, враховуючи, що «інститут відводу» покликаний ліквідувати найменший сумнів у відправленні суддею правосуддя, навіть якщо сумніви є безпідставними, оскільки тут є головним «публічний інтерес», з метою уникнення будь-яких сумнівів у об`єктивності судді у стороннього спостерігача, приходить до висновку, що заява про відвід судді ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст. 75, 80, 81, 372, 376 КПК України,

постановив:

Заяву обвинуваченої ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_6 по кримінальному провадженню №0001073 від 05.10.2024 - задовольнити.

Відвести суддю ОСОБА_6 від розгляду судової справи №541/2001/25, провадження №1-кп/541/266/2025 по обвинуваченню ОСОБА_3 .

Кримінальну справу №541/2001/25, провадження №1-кп/541/266/2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 321 КК України, передати керівнику апарату Миргородського міськрайонного суду Полтавської області для визначення в порядку, встановленому ст. 35 КПК України, іншого судді, на розгляд якого буде передане вказана кримінальна справа.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1