Справа № 503/192/23
Провадження № 1-кп/503/18/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року м. Кодима

Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

його представника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кодима кримінальне провадження №0000876 від 23 вересня 2021 року по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця пос. Сніжногорськ, міста Норільська Красноярського краю, російська федерація, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, одруженого, інваліда ІІІ-ї групи, працюючого екскаваторником Комунального підприємства «Кодимакомунсервіс» Кодимської міської ради Подільського району Одеської області, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення обвинуваченому ОСОБА_6 , визнаного судом доведеним:

23 вересня 2021 року о 16 годині 12 хвилин обвинувачений ОСОБА_6 , займаючи посаду водія-навантажувача ТОВ «Соковий завод «Кодимський» відповідно до наказу №72-К-П від 22.09.2021 року, що розташований у м. Кодима Подільського району Одеської області, по вул. Стуса,1, будучи особою, яка зобов`язана дотримуватися правил безпеки під час виконання робіт із підвищеною небезпекою на виробництві, будучи зобов`язаним виконувати вимоги законодавства з охорони праці та безпеки життєдіяльності, а саме: ст.ст.14, 18 Закону України «Про охорону праці»; пунктів 37, 45, 46, 49, 50 розділу V наказу Міністерства соціальної політики України №1220 від 27.08.2020 року «Про затвердження Правил охорони праці під час експлуатації навантажувачів»; пункту 29 розділу ІІ Наказу Міністерства соціальної політики України №635 від 18.04.2017 року «Про затвердження Правил охорони праці для працівників виробництва солоду, пива та безалкогольних напоїв», пунктів 3.1, 3.8 наказу Державного комітету України з нагляду за охороною праці №15 від 26.01.2005 року «Про затвердження Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці та Переліку робіт з підвищеною небезпекою»; пункту 4.2 робочої інструкції водія-навантажувача ТОВ «Соковий завод «Кодимський» та Інструкції з охорони праці та техніки безпеки №38 для машиністів навантажувальної машини (автомобільного навантажувача) на підприємстві ТОВ «Соковий завод «Кодимський», маючи відповідні знання у галузі робіт з підвищеною небезпекою та будучи ознайомленим з робочою інструкцією водія-навантажувача ТОВ «Соковий завод Кодимський» та Інструкцією з охорони праці та техніки безпеки №38 для машиністів навантажувальної машини (автомобільного навантажувача) на підприємстві ТОВ «СЗ Кодимський», де вказано, що перш ніж зрушити з місця, машиніст повинен пересвідчитися, що проїзд в робочій зоні вільний від сторонніх людей, дати попереджувальний звуковий сигнал, неналежно виконуючи свої професійні обов`язки внаслідок несумлінного ставлення до них, здійснюючи на виконання завдання, отриманого від начальника транспортного відділу ТОВ «Соковий завод «Кодимський», перевезення тари технічно справним автонавантажувачем HELI CPCD 30-HJH, державний номер НОМЕР_1 , що згідно з пунктом 7 Групи А Переліку машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, належить до машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, з відкритого майданчика території ТОВ «Соковий завод «Кодимський» до складу готової продукції, тобто виконуючи вантажно-розвантажувальні роботи з використанням машини підвищеної небезпеки, які згідно з пунктами 101,109 Переліку робіт з підвищеною небезпекою і пунктом 20 Групи А Додатку 2 Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки належать до робіт підвищеної небезпеки, з розміщеним попереду цього автонавантажувача вантажем, що заважав огляду маршруту, рухаючись по діагоналі та перетинаючи внутрішньозаводську дорогу, що веде до складу асептики, не слідкував за відсутністю людей на шляху руху, який здійснював переднім ходом в умовах обмеженої оглядовості без сигнальника, та перевищив швидкість руху (більше за 10 км/год), внаслідок чого здійснив наїзд на проходячого попереду автонавантажувача ОСОБА_8 , що у свою чергу призвело до отримання останнім відповідно до п.п.2.1 (а), 2.1.3. (л) та п.2.1.3. (о) «Правил судового-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» тяжких тілесних ушкоджень у вигляді закритої травми грудної клітки і живота, закритої травми тазу та травми кінцівок, від отримання яких цього ж дня о 22 годині 10 хвилин настала смерть ОСОБА_8 .

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 272 КК України, як порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, що спричинило загибель людей.

Судовий розгляд даного кримінального провадження здійснено шляхом допиту потерпілого, дослідження доказів обвинувачення, допиту свідків обвинувачення та допиту самого обвинуваченого.

За наслідками такого розгляду судом встановлено доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення із зазначеним формулюванням обвинувачення згідно обвинувального акту.

Відповідно до положень ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 після дослідження судом всіх доказів сторони обвинувачення, що були надані прокурором, показав, що вину у вчиненому ним кримінальному правопорушенні визнає та щиро розкаюється у скоєному. Крім того, обвинувачений публічно вибачився перед потерпілим ОСОБА_4 та дружиною загиблого ОСОБА_9 , зазначивши, що дуже шкодує про трагічну загибель ОСОБА_8 , яка сталася з його вини через власну самовпевненість у професіоналізмі. Також обвинувачений ОСОБА_6 повністю підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини та порушення ним положень інструкцій, що в ньому зазначені, та показав, що працює на спеціальній техніці 20 років. 23.09.2021 року, перед початком виконання робіт на автонавантажувачі, отримавши відповідний усний інструктаж, розпочав роботи по перевезенню вантажу (бінів) з прощадки на території ТОВ «Соковий завод Кодимський» до складу. Того ж дня приблизно о 16 годині 00 хвилин під час перевезення вантажу у зворотньому напрямку від складу до площадки, рухаючись передом, в умовах обмеженої оглядовості, оскільки вантаж заважав огляду, не бачив ОСОБА_8 та не залучив сигнальника, сподіваючись на свій професіоналізм, внаслідок чого допустив наїзд на ОСОБА_8 автонавантажувачем. Він (обвинувачений) бачив, що ОСОБА_8 стояв, однак саповнено подумав, що останній вже пішов з цього місця. Зазначив, що йому було відомо про те, що рухатися на автонавантажувачі потрібно передом, однак він грубо порушив такі вимоги інструкції, розраховуючи на свій попередній професійний досвід. В подальшому, він почув крик людини, побачив ОСОБА_8 та зрозумів, що він скоїв на нього наїзд. ОСОБА_8 сказав, що у нього все болить та він (обвинувачений), в свою чергу, викликав швидку допомогу.

Прокурор в судовому засіданні в судових дебатах просив визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.272 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, взявши його під-варту в залі суду негайно, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк 3 (три) роки.

Потерпілий ОСОБА_10 та його представник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні в судових дебатах просили застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 максимальний строк покарання, передбачений санкцією ч.2 ст.272 КК України, у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі. Потерпілий ОСОБА_10 пояснив визначення саме такого покарання викликане тим, що обвинувачений грубо порушив правила перевезення вантажу та маршрут руху, перевищив допустиму швидкість руху, не дивлячись на те, що інструктаж по безпеці руху був з ним проведений зранку дня події, що вказує на відсутність професіоналізму в обвинуваченого з виконання посадових обов`язків.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні під час судових дебатів просив, з врахуванням особи обвинуваченого, який відверто щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, про що свідчить намагання відшкодувати моральні збитки потерпілому, який категорично відмовляється їх отримати та публічне вибачення перед потерпілим, беручи до уваги сумлінну поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його позитивні характеристики, факт перебування в зоні бойових дій, а також ту обставину, що злочин носить необережний характер, при призначенні покарання, враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, застосувати ст.69 КК України та призначити обвинуваченому ОСОБА_6 основне покарання, нижче від найнижчої межі, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, перейти до іншого більш м`якого основного покарання не зазначеного в санкції статті у вигляді виправних робіт. А у разі неприйняття такого рішення просить застосувати до обвинуваченого ст.ст.75,76 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію захисника.

Крім повного та беззастережного визнання обвинуваченим своєї вини, така повністю стверджується показаннями потерпілого та свідків.

Так, потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що раніше працював разом із обвинуваченим ОСОБА_11 на ТОВ «Соковий завод Кодимський» 23.09.2021 року його батько ОСОБА_8 , який також працював в цьому Товаристві, перебував в зоні відпочинку та зателефонував йому, повідомивши, що його автомобіль стоїть в черзі. Вони балакали приблизно 1 хвилину. Другий раз він зателефонував йому того ж дня тоді, коли на нього був здійснений наїзд карою під керуванням ОСОБА_6 . Коли він (свідок) приїхав на місце події, він побачив лежачого батька біля навантажувача, а подалі стояв ОСОБА_6 . Його батько лежав в 2 метрах від транспортного засобу з лівого боку на куртці у положенні на спині. На його запитання батько відповів все болить та його забрала швидка допомога.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України, показав, що працює виконавчим директором ТОВ «Соковий завод Кодимський». Він особисто проводив інструктаж із водієм навантажувача ОСОБА_6 , а потім з ним проводився інструктаж безпосередньо перед початком виконання завдання по перевезенню бінів свідком ОСОБА_13 . Йому відомо, що в день події ОСОБА_6 , виконуючи завдання, рухався по території ТОВ «Соковий завод «Кодимський» на автонавантажувачі з вантажем (бінами) передом на протилежну сторону дороги. Згідно положень Інструкції якщо водій не бачить попереду себе, то він звертається до регулювальника. Коли він прийшов на місці події, то побачив, що біля бінів лежав ОСОБА_8 та комусь телефонував, а біля нього знаходився обвинувачений. Крім того, свідок зазначив, що ТОВ «Соковий завод Кодимський» виплатив потерпілому ОСОБА_10 у вигляді матеріальної компенсації 140 000 гривень. В свою чергу, йому відомо, що ОСОБА_6 пропонував потерпілому відшкодувати шкоду, однак останній від її отримання категорично відмовився. Також свідок охарактеризував ОСОБА_6 з позитивної сторони.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України, показав, що працює начальником транспортного відділу ТОВ «Соковий завод Кодимський». 23.09.2021 року надав вказівку водію автонавантажувача ОСОБА_6 перевозити біни з відкритого майданчика ТОВ до складу готової продукції. Перед виконанням такого завдання він провів із ОСОБА_6 інструктаж з охорони праці та безпеки життя. В момент наїзду автонавантажувача під керуванням ОСОБА_6 на ОСОБА_8 він перебував на нараді. Коли прийшов на місце події, то побачив, що приблизно на відстані 1-1,5 м від навантажувача лежить на землі ОСОБА_8 . Сам факт події він не бачив. Також свідок зазначив, що допустима швидкість навантажувача з вантажем під час руху по території товариства повинна становити 5 км.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України, показав, що він працює в ТОВ «Соковий завод Кодимський» водієм-автонавантажувача. Приблизно 3 роки тому стався наїзд автонавантажувача на ОСОБА_8 . Сам факт наїзду він не бачив та камери спостереження не переглядав. В день події почув крики з території Товариства та вибіг на його територію, де побачив ОСОБА_8 біля автонавантажувача.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України, показав, що є кумом ОСОБА_6 та на час події працював на швидкій допомозі в Кодимській лікарні. Тому приїхав на виклик до ТОВ «Соковий завод Кодимський». Обставин виклику він не пам`ятає.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України, показала, що займає посаду інженера з охорони праці ТОВ «Соковий завод «Кодимський». Оскільки працювала на посаді лише третій день не знала ні обвинуваченого, ні потерпілого. Коли відбулася ця трагічна подія, в Товаристві проходила нарада, внаслідок чого вона свідком наїзду не була. Про обставини події дізналась зі слів колег.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України, показала, що в 2021 року працювала бухгалтером в ТОВ «Соковий завод Кодимський». Безпосереднім свідком наїзду навантажувача не була, обставини того дня не пам`ятає, а про трагічну подію дізналась зі слів співробітників ТОВ

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України, показала, що працює інспектором з кадрів ТОВ «Соковий завод «Кодимський». 23.09.2021 року приблизно о 16 годині 00 хвилин в Товаристві проходила нарада, під час якої прибіг ОСОБА_15 та попросив покликати директора. Про факт наїзду на ОСОБА_8 навантажувачем під керуванням ОСОБА_6 вона дізналась лише увечері. Крім того, свідок охарактеризувала ОСОБА_6 з позитивного боку.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України, показав, що в 2021 року працював стропільником в ТОВ «Соковий завод Кодимський» та надав покази аналогічні показам свідка ОСОБА_15 . Крім того, додав, що ОСОБА_6 викликав швидку допомогу.

Ураховуючи попередньо визначений обсяг та порядок дослідження доказів у даному кримінальному провадженні, в ході судового розгляду судом були досліджені також письмові та електронні докази в кримінальному провадженні, надані стороною обвинувачення в підтвердження вини ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні:

- витяг з кримінального провадження №0000876 від 23.09.2021 щодо надходження повідомлення зі служби 102 про те, що біля 16 години 16 хвилин на огородженій та охоронюваній території ТОВ «Соковий завод Кодимський» за адресою: Подільський район, м. Кодима, вул. Чкалова, ОСОБА_8 на робочому місці, отримав травму у вигляді перелому ребер, після чого його доставили до лікарні. Попередня кваліфікація кримінального правопорушення ч.1 ст.272 КК України (Т.2 а.п.1);

- протокол огляду місця події від 23 вересня 2021 року з фототаблицею до нього, з якого вбачається, що предметом огляду являється ділянка місцевості з бетонного покриття розміром 50х50 м огородженої та охоронюваної території підприємства ТОВ «Соковий завод Кодимський» між складом готової продукції та гаражним приміщенням, де розміщені вантажний автомобіль, екскаватор та металеві конструкції (біни), а по ходу руху знаходиться транспортний засіб для перевезення вантажів «Кара» д/н 08021 ТАР марки «HELI» помаранчевого кольору без видимих механічних пошкоджень (Т.1 а.п.73-78);

- протокол огляду предмету від 23.09.2021 року, за яким оглянуто транспортний засіб для перевезення вантажів «Кара» д/н 08021 ТАР марки «HELI» помаранчевого кольору без видимих механічних пошкоджень та слідів біологічної речовини крові (Т.1 а.п.79);

- постанова про визнання і приєднання до кримінального провадження речових доказів від 23.09.2021 року у вигляді автонавантажувача марки «CPCD30HJH», виробник «HELI», д/н 08021 ТАП помаранчевого кольору, номер шасі НОМЕР_2 (Т.1 а.п. 80-81);

- договір оренди №25-06 /ОД від 25.06.2021 року та акт приймання-передачі Майна від Орендодавця до Орендаря від 30.06.2021 року, зі змісту яких вбачається, що власником автонавантажувача марки «CPCD30HJH», виробник «HELI», д/н 08021 ТАП помаранчевого кольору, номер шасі НОМЕР_2 є ТОВ «Зевс», що передало ТОВ «Соковий завод «Кодимський» в оренду вищевказаний транспортний засіб за визначену правочином плату та на обумовлені договором строки ( Т.1 а.п.83-86);

- зберігальна розписка від 23.02.2022 року, зі змісту якої вбачається, що начальник транспортного відділу ТОВ «Соковий завод Кодимський» ОСОБА_13 отримав на відповідальне зберігання автонавантажувач марки «CPCD30HJH», виробник «HELI», д/н 08021 ТАП помаранчевого кольору, номер шасі НОМЕР_2 ( Т.1 а.п.156);

-ухвала слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 15.02.2022 року, відповідно до якої скасовано арешт, накладений 21.10.2021 року ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду на вищевказаний транспортний засіб ( Т.1 а.п.158-160);

- постанова про визнання і приєднання до кримінального провадження речових доказів від 24.09.2021 року у вигляді фрагменту відеозапису під назвою «Кара2» об`ємом 31 мб, що перекопійовано на CD-диск об`ємом 700 МБ ( Т.1 а.п.95);

- протокол добровільної видачі речей від 27.09.2021 року, в ході якого потерпілий ОСОБА_4 , добровільно видав речі, в яких був одягнений його батько ОСОБА_8 в момент наїзду на нього автонавантажувача під керуванням ОСОБА_6 , а саме: сорочку блакитного кольору, сорочку синього кольору, футболку сірого кольору, брюки синього кольору, брюки біло-жовтого кольору, спортивні штани утеплені чорного кольору, куртку зеленого кольору (два фрагменти), взуття чорного кольору розміром 42 ( Т.1 а.п.96-97);

- протокол огляду предмета від 27.09.2021 року з фототаблицею, під час проведення якого на вищевказаних вилучених речах ОСОБА_8 , виявлено сліди механічного пошкодження у вигляді розривів, волочіння та тертя (т.1 а.п.98-100);

- постанова про визнання і приєднання до кримінального провадження речових доказів від 27.09.2021 року у вигляді сорочки блакитного кольору, сорочки синього кольору, футболки сірого кольору, брюк синього кольору, брюк біло-жовтого кольору, спортивних штанів утеплених чорного кольору, куртки зеленого кольору (два фрагменти), взуття чорного кольору розміром 42 ( Т.1 а.п.101-102);

- витяг з наказу № 72-Е-П від 22.09.2021 року ТОВ «Соковий завод Кодимський" «Про прийняття на роботу», згідно якого ОСОБА_6 прийнято на роботу на посаду водія навантажувача з випробувальним терміном на один місяць з 23 вересня 2021 року (Т. 1 а. с. 114);

- робоча інструкція водія навантажувача (Т.1 а.с.115-116), згідно якою на ОСОБА_6 як водія навантажувача, поклалися завдання та посадові обов`язки, зокрема обов`язки по здійсненню керування навантажувачами та всіма спеціальними вантажозахоплювальними механізмами і пристроями під час навантаження, відвантаження, переміщення та укладання в штабелі вантажів; зі знання, розуміння та застосування діючих нормативних документів, що стосуються його діяльності; зі знання і виконання вимог нормативних актів по охороні праці, дотримання норм, методів і прийомів безпечного виконання робіт; зі знання будови навантажувача, способи навантаження, вивантаження вантажів на всіх видах транспорту; правил підіймання, переміщення та укладання вантажів; правил руху по території підприємства; правил техніки безпеки, з якою ОСОБА_6 був ознайомлений 23 вересня 2021 року під особистий підпис (Т. 1 а. п.117);

- посвідчення №3/2021 ТОВ «Соковий завод Кодимський», видане на імя ОСОБА_6 як водію навантажувача на підставі протоколу №1 засідання комісії з перевірки знань з охорони праці від 05.02.2021 року, про те, що ОСОБА_6 пройшов відповідне навчання і виявив потрібні знання з охорони праці ( Т.1 а.п.122-123);

- витяг з Журналу Реєстрації вступного інструктажу з питань охорони праці ТОВ «Соковий завод Кодимський», за яким водій навантажувача ОСОБА_6 23.09.2021 року був проінструктований з питань охорони праці виконавчим директором транспортного відділу ТОВ «Соковий завод Кодимський» ОСОБА_12 під особистий підпис ( Т.1 а.п.125-126);

- Акт спеціального розслідування нещасного випадку на виробництві із смертельним наслідком, що стався 23 вересня 2021 року о 16 годині 12 хвилин в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Соковий завод Кодимський» від 23.10.2021 року, зі змісту якого вбачається, що основною причиною нещасного випадку комісія вважає порушення водієм ОСОБА_21 правил експлуатації автонавантажувача, а саме рух передом в умовах обмеженої видимості, перевищення швидкості руху» (Т. 1 а.п.161-168);

- висновок експерта №21-6397 від 04 січня 2022 року з фототаблицями, згідно якого рульове керування, гальмівна система, ходова частина, система головного освітлення та система світлової і звукової сигналізації автонавантажувача HELI моделі CPCD30HJH, д/н 08021 ТАП безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою знаходилися в працездатному стані ( Т 1 а.п.151-155);

- висновок судово-медичного експерта №183/183 від 24.09.2021 року, згідно якого виявлені на тілі трупа ОСОБА_8 , пошкодження з урахування їх масивності, поєднаності, множинності, локалізації та механізму утворення (ударна дія) могли бути заподіяні в результаті дії тупих, твердих предметів, якими могли бути деталі і поверхні рухомого транспортного засобу, а також металевої конструкції, яку перевозив автопогрузчик, яким було скоєно наїзд на ОСОБА_8 , а також за рахунок, подальшого співударяння тіла з поверхнею дорожнього покриття та перебувають з ними у причинному зв`язку (Т.1 а.с.179-187);

- висновок експерта судової експертизи безпеки життєдіяльності №21-5746 від 23.12.2021 року та висновком судової комісійної експертизи безпеки життєдіяльності №22-2352 від 30.06.2022 року, зі змісту яких вбачається, що «дії водія навантажувача ТОВ «Соковий завод Кодимський», ОСОБА_6 , не відповідали вимогам статті 14 ЗУ «Про охорону праці», пунктів 37, 45, 46, 49, 50 розділу VПравил охорони праці під час експлуатації навантажувачів, пункту 29 розділу ІІ Правил охорони праці для працівників виробництва солоду, пива та безалкогольних напоїв, пункту 3.1 Інструкції з охорони праці та техніки безпеки №38 для машиніста навантажувальної машини (автомобільного навантажувача) на підприємстві ТОВ «Соковий завод Кодимський», пункту 4.2 Робочої інструкції водія навантажувача, в частині того, що він під час керування автонавантажувачем «CPCD 30-HJH» виробництва «HELI», р/н Т08021 АР помаранчевого кольору, номер шасі НОМЕР_2 , не слідкував за відсутністю людей на шляху руху, який здійснював переднім ходом в умовах обмеженої видимості без сигнальника, і перевищив швидкість руху (більше за 10 км/год), і з технічної точки зору, знаходилися в прямому (безпосередньому) причинно-наслідковому зв`язку з настанням події нещасного випадку травмування водія автотранспортних засобів ТОВ «Соковий завод Кодимський» ОСОБА_8 . В діях інших працівників ТОВ «Соковий завод Кодимський» в т.ч. водія автотранспорту ТОВ «Соковий завод Кодимський» ОСОБА_8 , не встановлено відступів від вимог нормативно-правових актів з охорони праці, які з технічної точки зору знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням 23.09.2021 року події нещасного випадку із водієм автотранспорту ТОВ «Соковий завод Кодимський» ОСОБА_8 » ( т.1 а.с.171-176; Т.2 а.п.211-223);

- висновок судової медико-криміналістичної експертизи одягу №460 від 27.09.2021 року, з підсумків якої, на одягу ОСОБА_8 , «враховуючи локалізацію ушкоджень на куртці (на її спині) та пошкодження на брюках (задній поверхні їх) громадяни на ОСОБА_8 1961 р.н., що найімовірніше, в момент заподіяння пошкоджень він був обернений задньою поверхнею тіла до та травмую чого об`єкта (предметів)» ( Т.2 а.п.93-105);

- лікарське свідоцтво про смерть №183 від 24.09.2023 року, відповідно до якого смерть ОСОБА_8 настала у відділенні реанімації Кодимської лікарні 23.09.2021 року внаслідок нещасного випадку у зв`язку з виробництвом через отримання травми на робочому місці на території ТОВ «Соковий завод Кодимський» (Т.1 а.п.93);

- протокол №112 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 23.09.2021 року, за яким у ОСОБА_6 23.09.2021 року не виявлено алкоголю та він є тверезим (Т.1 а.п.82);

- матеріали проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 23 вересня 2021 року з водієм ТОВ «Соковий завод Кодимський», згідно якого підтверджуються обставини нещасного випадку, вказані в обвинувальному акті та визнані обвинуваченим ОСОБА_6 , що встановлені судом під час судового розгляду кримінального провадження (Т.2 а.с.7, в тому числі витягом з Інструкції з охорони праці та техніки безпеки №38 для водія навантажувача (автомобільного навантажувача) на підприємстві ТОВ «Соковий завод Кодимський», затвердженої виконавчим директором ТОВ ОСОБА_12 , відповідно до пунктів 3.5, 3.11 якої, вантажі, які закривають видимість шляху автонавантажувача, слід перевозити в супроводі сигнальника, переміщувати вантажі великих розмірів тільки за сигналом сигнальника; витягом з наказу Міністерства соціальної політики України №1220 від 27.08.2020 року «Про затвердження Правил охорони праці під час експлуатації навантажувачів», відповідно до змісту пунктів 45, 46, 47 якого, під час пересування навантажувача територією водій повинен постійно контролювати рух, стежити за засобом, а також витримувати безпечну дистанцію, потрібно дотримуватися обмежень швидкості, що діють; коли умови змушують переміщуватися з вантажем, що закриває огляд під час руху переднім та заднім ходом у виняткових випадках (наприклад, під час штабелювання або вїзду на деякі ухили майданчика, розміщеним попереду в напрямку руху, рух навантажувача має здійснюватися обережно, навантажувач повинні супроводжувати призначений працівник чи працівники, що вказують дорогу; потрібно знижувати швидкість і подавати звукові сигнали на перетинаннях і в інших місцях;

- фрагментом відеозапису з камер відео спостереження ТОВ «Соковий завод «Кодимський» під назвою «Кара2» за 23.09.2021 року, що був відтворений та досліджений під час судового розгляду справи, та на якому зафіксований момент наїзду на ОСОБА_8 автонавантажувача на території ТОВ «Соковий завод «Кодимський», що відбувся 23.09.2021 року о 16 годині 12 хвилин ((т.1 а.п.94).

Так, стороною обвинувачення у даному кримінальному проваджені, окрім зазначених вище письмових та електронних доказів, на підтвердження вини обвинуваченого, було надано протоколи проведення слідчих експериментів від 27.02.2023 року зі свідком ОСОБА_20 , потерпілим ОСОБА_4 та свідком ОСОБА_15 . Докази було досліджено в судовому засіданні, а також в ході розгляду справи були відтворені та досліджені три відеозаписи даної слідчої дії.

З дослідженого протоколу слідчого експерименту із свідком ОСОБА_20 та відеозапису (Т.2 а.п.229-234) вбачається, що 27.02.2023 року свідок ОСОБА_20 у присутності понятих, перебуваючи на території ТОВ «Соковий завод Кодимський» (далі Товариство), погодився показати обставини, які йому відомі по факту нещасного випадку, що стався на території Товариства. Так, свідок ОСОБА_20 показав, що 23.09.2021 року перебував в кімнаті відпочинку водіїв та показав місце його знаходження на території Товариства, разом із свідком ОСОБА_15 . Після обідньої години вони почули крики із зовні. Коли вони вибігли з приміщення гаражу, то побачили автонавантажувач, біля якого знаходився водій ОСОБА_6 , а біля нього на землі був ОСОБА_8 . При цьому, свідок ОСОБА_20 показав місце знаходження ОСОБА_8 відносно навантажувача та місце знаходження ОСОБА_6 . Крім того. Свідок вказав на можливий напрямок руху автонавантажувача із точки «А» в точку «Б».

З дослідженого протоколу слідчого експерименту із свідком ОСОБА_22 та відеозапису (Т.2 а.п.242-247)- вбачається, що 27.02.2023 року свідок ОСОБА_22 у присутності понятих, перебуваючи на території ТОВ «Соковий завод Кодимський» (далі Товариство), погодився показати обставини, які йому відомі по факту нещасного випадку, що стався на території Товариства та надав покази аналогічні за змістом з показами свідка ОСОБА_20 , надані ним під час проведеного слідчого експерименту.

З дослідженого протоколу слідчого експерименту із потерпілим ОСОБА_4 та відеозапису (Т.2 а.п. 235-240) вбачається, що 27.02.2023 року потерпілий ОСОБА_4 у присутності понятих, перебуваючи на території ТОВ «Соковий завод Кодимський» (далі Товариство), погодився показати обставини, які йому відомі по факту нещасного випадку, що стався на території Товариства за фактом наїзду на його батька ОСОБА_8 автонавантажувачем. Так, потерпілий ОСОБА_4 показав, що 23.09.2021 року о 16 годині 17 хвилин йому зателефонував батько та повідомив про факт наїзду на нього автонавантажувача. Він прибув на місце події та під час слідчого експерименту показав положення батька відносно навантажувача.

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, належні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд їх прийняв. Матеріали досудового розслідування були відкриті сторонам кримінального провадження, відповідно дост. 290 КПК України, що не заперечувалось ними в судовому засіданні.

Також в судовому засіданні судом були дослідженні докази, що свідчать про особу обвинуваченого.

Таким чином, аналізуючи усі докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення приходить до висновку, що в судовому засіданні встановлені достатні докази для доведення «поза розумним сумнівом» винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину, а дії обвинуваченого слід кваліфікувати:

за ч. 2 ст. 272 КК України як порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на підприємстві особою, яка зобов`язана їх дотримувати, що спричинило загибель людини.

Таку кваліфікацію дій обвинуваченого суд вважає правильною.

Вказаний висновок суду узгоджується з п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» (заява № 1637/04), в якому зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Авшар проти Туреччини», п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Так, відповідно до диспозиції частини 2 статті 272 КК України кримінальна відповідальність за вчинення даного кримінального правопорушення настає у випадку порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві або будь-якому підприємстві особою, яка зобов`язана їх дотримувати, якщо воно спричинило загибель людей або інші тяжкі наслідки.

У п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини проти безпеки виробництва» від 12 червня 2009 року (далі Постанова) роз`яснено, що при розгляді справ про порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою (стаття 272 КК) суди повинні керуватися Переліком робіт з підвищеною небезпекою, затвердженим наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці від 26 січня 2005 року № 15 (далі Перелік), і законодавчим або нормативно-правовим актом (галузевим або міжгалузевим), у якому встановлено правила безпеки під час проведення відповідних робіт, що входять до Переліку, враховуючи, що в цьому випадку має значення не галузь виробництва, а сам характер таких робіт.

Згідно зі пунктами 101 та 109 Переліку робіт з підвищеною небезпекою, затвердженим наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці від 26 січня 2005 року № 15, вантажно-розвантажувальні роботи за допомогою машин і

механізмів, а також управління тракторами і самохідним технологічним

устаткуванням відносяться до робіт з підвищеною небезпекою.

Відповідно до пункту 7 Переліку машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №77 від 03.02.2021 року «Про затвердження переліку машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», вантажопідіймальні крани і машини належать до машин підвищеної небезпеки.

Згідно із п.20 Додатку №2 до Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1107 (в редакції постанови КМУ №77 від 03.02.2021 року) до видів робіт підвищеної небезпеки належать вантажно-розвантажувальні роботи за допомогою машин і механізмів.

Основним безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого статтею 272 КК України, є безпека виконання робіт з підвищеною небезпекою, а додатковим обов`язковим об`єктом - життя та здоров`я особи. Під безпекою виконання робіт з підвищеною небезпекою слід розуміти такий стан, коли не заподіюється і не може бути заподіяна шкода, зокрема, внаслідок експлуатації і ремонту певних об`єктів, обладнання, здійснення іншої виробничої діяльності, пов`язаної з підвищеним ризиком (високою ймовірністю завдання шкоди) як учасникам таких робіт, так і стороннім особам, правоохоронюваним інтересам. При цьому має значення не галузь господарства, в якій проводяться певні роботи, а сам характер таких робіт та правил, які порушуються.

Як роз`яснено у п. 9 Постанови потерпілими в результаті злочинних діянь, передбачених статтею 272 КК можуть бути як учасники виробничого процесу, так і інші особи, які не мають до нього відношення.

Об`єктивна сторона злочину характеризується: 1) діянням порушенням правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві або будь-якому підприємстві, 2) наслідками у вигляді загибелі людей чи інших тяжких наслідків (ч. 2 ст. 272); 3) причинним зв`язком між діянням і наслідками, який полягає у порушенні правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, та наслідками, вказаними в ч. 1 або ч. 2 ст.272 КК.

Діяння являє собою порушення правил безпеки. Порушення може бути допущене шляхом вчинення дії, забороненої правилами або з порушенням цих правил (чи сукупності таких дій), або бездіяльності, що полягає у невчиненні дій, які суб`єкт злочину повинен був вчинити згідно із законодавством, трудовим договором, посадовою (робочою) інструкцією або в їх поєднанні. Для притягнення суб`єкта злочину до відповідальності за бездіяльність необхідно встановлювати не лише його обов`язок щодо дотримання певних правил безпеки, але й реальну можливість їх дотримання.

При цьому, враховуючи наведене, кримінальній відповідальності за ч. 2 ст. 272 КК України може підлягати особа, яка не тільки безпосередньо знаходиться на місці, де виконуються або повинні виконуватися роботи з підвищеною небезпекою, але й особа, на яку покладені обов`язки щодо дотримання правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою у випадку невиконання таких правил, що призвело до загибелі людей чи інших тяжких наслідків.

Для кваліфікації діяння за ст. 272 КК України важливе значення має визначення змісту правил безпеки, які порушено.

Обстановка вчинення злочину полягає у тому, що діяння має місце щодо виконання робіт з підвищеною небезпекою. Місцем вчинення даного злочину є виробництво або будь-яке підприємство. Вид підприємства, форма власності та підпорядкованість, розміри, місце розташування та інші подібні ознаки не мають значення для його визнання місцем вчинення злочину, передбаченого ст. 272 КК. При цьому підприємством чи виробництвом можна вважати вид виробничої установи, де зосереджене обладнання цього підприємства. Поняттями «підприємства», «виробництва» як місця вчинення злочину охоплюються як ті із них, що мають організаційну самостійність, так і окремі цехи, дільниці, а також ділянки місцевості, на яких знаходиться їх обладнання.

Суб`єкт цього злочину є спеціальний особа, яка зобов`язана дотримувати правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою. Обов`язки з дотримання правил можуть покладатися на особу в зв`язку із займаною посадою чи виходячи з характеру виконуваної роботи. Такі обов`язки, зокрема можуть покладатися на особу згідно її посадової чи робочої інструкції.

З досліджених судом доказів у кримінальному провадженні встановлено, що дії водія навантажувача ТОВ «Соковий завод Кодимський» ОСОБА_6 , не відповідали вимогам статті 14 ЗУ «Про охорону праці», пунктів 37, 45, 46, 49, 50 розділу VПравил охорони праці під час експлуатації навантажувачів, пункту 29 розділу ІІ Правил охорони праці для працівників виробництва солоду, пива та безалкогольних напоїв, пункту 3.1 Інструкції з охорони праці та техніки безпеки №38 для машиніста навантажувальної машини (автомобільного навантажувача) на підприємстві ТОВ «Соковий завод Кодимський», пункту 4.2 Робочої інструкції водія навантажувача, в частині того, що він під час керування автонавантажувачем «CPCD 30-HJH» виробництва «HELI», р/н Т08021 АР помаранчевого кольору, номер шасі НОМЕР_2 , не слідкував за відсутністю людей на шляху руху, який здійснював переднім ходом в умовах обмеженої видимості без сигнальника, і перевищив швидкість руху (більше за 10 км/год), і з технічної точки зору, знаходилися в прямому (безпосередньому) причинно-наслідковому зв`язку з настанням події нещасного випадку травмування водія автотранспортних засобів ТОВ «Соковий завод Кодимський» ОСОБА_8 та загибелі останнього.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного і обставини, що пом`якшують покарання, а також відсутність обтяжуючих обставин.

Так, згідно ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, що призвело до загибелі людини.

Разом з тим, ОСОБА_6 є раніше не судимим, за місцем проживання та роботи, в тому числі під час виконання посадових обовязків в ТОВ «Соковий завод Кодимський», характеризується позитивно, як наполегливий, відданий своїй справі та такий, що має хорошу професійну підготовку, достатню для виконання обов`язків, сумлінно ставиться до виконання своїх трудових обов`язків та дотримується термінів їх виконання, не порушує правил внутрішнього трудового розпорядку. Крім цього, матеріалами справи підтверджується, що на обліку у лікарів нарколога та психіатра ОСОБА_6 не перебуває, однак має ІІІ групу інвалідності.

Суд зазначає, що виходячи із системного тлумачення законодавства та із судової практики, щире каяття, характеризує ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Про щирість каяття особи свідчить і поведінка обвинуваченого після вчинення злочину. Якщо особа сприяє розкриттю вчиненого нею злочину, добровільно відшкодовує завдані збитки або усуває завдану шкоду, такі дії об`єктивно підтверджують щире каяття особи.

Крім того, системний аналіз кримінального закону свідчить про те, що щире каяття особи можливе на будь-якій стадії кримінального процесу, як до внесення відомостей до ЄРДР (наприклад, при з`явленні із зізнанням), так і після їх внесення, на досудовому розслідуванні або під час розгляду справи у суді. Для визнання щирого каяття обставиною, яка пом`якшує покарання, не має значення, на якій стадії воно відбулося, головне встановити фактори, які б свідчили про справжність, щирість каяття.

Таким чином, можна зробити висновок, що щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню заданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

В ході судового розгляду обвинувачений пояснив, що бажає просити вибачення у потерпілого та зробив це публічно в судовому засіданні, а також відшкодувати йому моральні збитки, які потерпілий категорично відмовляється отримувати, а також зазначив, що сильно шкодує, що від його дій настали такі тяжкі наслідки, тобто обвинувачений демонструє готовність понести заслужене покарання, що свідчить про те, що в особі винного відбулися суттєві позитивні зміни соціальних орієнтацій, які знижують ступінь його соціальної небезпечності.

Таким чином, суд вважає, що наявна обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до положень ст.66 КК України, а саме щире каяття, що в розумінні ст.66 КК України є обставиною, яка пом`якшує покарання.

Крім того, відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд також визнає намагання добровільного відшкодування завданої шкоди потерпілому та сумлінну поведінку обвинуваченого після вчинення злочину.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, суд не знаходить.

Відповідно до досудової доповіді, складеної 03.05.2023 року представником персоналу органу пробації ОСОБА_23 за участю обвинуваченого ОСОБА_6 , виправлення останнього можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).

З урахуванням зазначених обставин, відповідно до вимог кримінального закону і передбаченої цим законом санкції, а також враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, хоча є кримінальним правопорушенням, вчиненим з необережності, враховуючи думку потерпілого, яка сама по собі не є вирішальною, але враховується судом в сукупності з іншими обставинами, наявності пом`якшуючих покарання обставин та відсутності обставин, що його обтяжують, обставини вчинення злочину, дані про особу винного, який беззаперечно визнав свою вину у вчиненому, наявності пом`якшуючих покарання обставин та відсутності обставин, що його обтяжують, обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає щире каяття, намагання добровільного відшкодування моральної шкоди потерпілому та сумлінну поведінку після вчинення злочину, беручи до уваги те, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності жодного разу не притягувався, має постійне місце проживання та роботи, де характеризується виключно позитивно, на обліку у психіатра і нарколога не перебуває, неодноразово публічно, під час судового розгляду кримінального провадження, просив вибачення від потерпілого ОСОБА_10 та дружини померлого, що вказує на усвідомлення протиправності своїх дій та те, що обвинувачений зробив правильні висновки та критично розцінює свою поведінку та свідчить про відверте щире каяття обвинуваченого у вчиненому злочину, ту обставину, що ОСОБА_6 намагається добровільно відшкодувати завдану шкоду потерпілому, яку останній приймати категорично відмовляється, інформацію досудової доповіді, за якою орган пробації вважає цілковим можливим виправлення обвинуваченого без позбавлення волі,суд приходить до висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини 2 статті 272 КК України з його звільненням від відбування покарання відповідно до ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу.

Крім того, з урахуванням всіх обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, суд вважає, що при призначенні додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_24 , належить взяти до уваги тяжкість кримінального правопорушення та обставини справи, та призначати додаткове покарання в виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, котрі пов`язані з виконанням робіт з підвищеною небезпекою, що передбачене як обов`язкове в санкції ч.2 ст.272 КК України в межах санкції даної статті.

При цьому, призначаючи додаткове покарання, судом враховується те, що професійна діяльність обвинуваченого ОСОБА_6 безпосередньо пов`язана з виконанням робіт підвищеної небезпеки.

Також суд враховує ту обставину, що після вчинення кримінального правопорушення, факт якого мав місце 21 вересня 2021 року, обвинувачений ОСОБА_6 у 2024 та 2025 роках в умовах воєнного стану працював машиністом екскаватора одноковшового на території Донецької області (м. Покровськ), що у воєнний час є дефіцитною спеціальністю, яка забезпечує виконання завдань, спрямованих на зміцнення обороноздатності України, в тому числі і на території Донецької області. За проявлену мужність, сумлінну та професійну працю під час виконання таких завдань ОСОБА_6 неодноразово нагороджувався почесними грамотами з боку керівництва та військової адміністрації, що характеризує його з позитивної сторони.

Таке покарання, на думку суду відповідатиме принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування ст.69 КК України суд не вбачає.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України документально підтверджені витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в загальному розмірі 33 463 гривені 84 копійки.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Запроваджений арешт згідно ухвали слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 13.10.2021 року на речові докази після набрання вироком суду законної сили належить скасувати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Підстав, передбачених ст.176, 177 КПК України для застосування щодо обвинуваченого запобіжних заходів суд не вбачає.

Керуючись ст. 368, ч. 2 ст. 373, ст. 374, 615 КПК України, с у д

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, та призначити йому основне покарання в виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, з позбавлення права обіймати посади та займатися діяльністю, котрі пов`язані з виконанням робіт з підвищеною небезпекою строком на 1 (один) рік.

На підставі статей 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межи України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк ОСОБА_6 відраховувати з 13.05.2025 року.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на проведення судових експертиз в загальному розмірі 33463 (тридцять три тисячі чотириста шістдесят три) гривні 84 копійки.

Речові докази: автонавантажувач марки «CPCD30HJH». виробник «HELI», державний номер НОМЕР_3 помаранчевого кольору, номер шасі НОМЕР_4 , що переданий на відповідальне зберігання ТОВ «Соковий завод Кодимський» залишити у користуванні його орендаря або повернути власнику (законному володільцю); фрагмент відеозапису під назвою «Кара2» об`ємом 31 мб, що перекопійовано на CD-диск об`ємом 700 МБ; копії документів, вилучених під час проведення тимчасового доступу до речей та документів від 01.06.2022 року - залишити у матеріалах кримінального провадження; сорочку блакитного кольору, сорочку синього кольору, футболку сірого кольору, брюки синього кольору, брюки біло-жовтого кольору, спортивні штани утеплені чорного кольору, куртку зеленого кольору (два фрагменти), взуття чорного кольору розміром 42, що поміщено до сейф-пакету №INZ4024580, - знищити.

Заходи забезпечення у кримінальному провадженні у вигляді арешту, накладеного, згідно із ухвалами слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 13.10.2021 року на сорочку блакитного кольору, сорочку синього кольору, футболку сірого кольору, брюки синього кольору, брюки біло-жовтого кольору, спортивні штани утеплені чорного кольору, куртку зеленого кольору (два фрагменти), взуття чорного кольору розміром 42, скасувати.

Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення через Кодимський районний суд Одеської області шляхом подачі пеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору та потерпілому.

Повний текст вироку негайно після проголошення вступної та резолютивної частини згідно ч.15ст.615 КПК Українивручити обвинуваченому, прокурору та потерпілому.

Суддя

Кодимського районного суду ОСОБА_1