Справа № 342/402/25
Провадження № 1-кп/342/129/2025
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2025 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження, без проведення судового розгляду у судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження, в залі суду в м. Городенка, кримінальне провадження №0000041, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.04.2025 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Стрільче, Городенківського району Івано-Франківської області, проживаючої по АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою освітою, одруженої, не працюючої, яка на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, депутатом не являється, раніше не судимої

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 вчинила злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Кримінальний проступок було вчинено при наступних обставинах.

13.01.2021 Городенківським районним судом Івано-Франківської області було винесено судовий наказ по справі № 342/1565/20 про стягнення з обвинуваченої на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.12.2020 і до досягнення дитиною повноліття.

На виконання вказаного рішення, 02.02.2021 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Городенківського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження № 64332285.

Однак, ОСОБА_3 від сплати аліментів злісно ухиляється у визначеному судовим рішенням порядку грошові кошти на утримання дитини не виплачує, внаслідок чого, станом на 01.04.2025, заборгованість зі сплати аліментів складає 114 990,78 (сто чотирнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто) гривень 78 копійок.

Так, у відповідності до ст. ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною, Держави - учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства»).

Згідно положень, визначених ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини права на утримання.

Таке право кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дитину до її повноліття, який закріплений в Основному Законі (ст. 51 Конституції України), а також в Сімейному кодексі (ст. 180) та гарантується Державою, в свою чергу, ст. 15 Сімейного кодексу чітко регламентовано, що сімейні обов`язки не можуть бути перекладені на іншу особу.

Статтею 51 Конституції України проголошено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 Сімейного Кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття закріплений також в ст. 180 Сімейного Кодексу України.

Крім того, статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до статті 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Однак, ОСОБА_3 від сплати аліментів злісно ухиляється у визначеному судовим рішенням порядку грошові кошти на утримання дитини не виплачує, не працевлаштовувався та заходів щодо працевлаштування з метою погашення заборгованості зі сплати аліментів не вживає, на попередження державного виконавця про необхідність сплачувати аліменти не реагував, в результаті чого утворилась заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 грубо порушує обов`язки, покладені на неї судовим рішенням та визначені нормами Конституції України і Сімейного кодексу України, та посягає на нормальний розвиток і здоров`я дітей.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 302 КПК України до обвинувального акту додано розписки про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, підписаних ОСОБА_3 , її захисником ОСОБА_6 , розписки про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування кримінального проступку та отримання копії матеріалів дізнання, підписаних обвинуваченою ОСОБА_7 та її захисником ОСОБА_6 , потерпілим ОСОБА_8 та його захисником ОСОБА_9 , письмову заяву обвинуваченої ОСОБА_3 , складеної у присутності захисника адвоката ОСОБА_6 та підписаної нею, щодо беззаперечного визнання винуватості у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, тобто в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_4 відповідно до письмової заяви, згідний із встановленими під час досудового розслідування обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст. 302 КПК України, та не заперечив проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні та за відсутності всіх учасників розгляду за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України у кримінальному провадженні №0000041, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.04.2025.

Крім того, до обвинувального акту додані матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000041 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості.

Ухвалою судді від 18.04.2025 розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000041 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України призначено до розгляду у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового розгляду.

Відповідно до частини 4 ст.107 КПК України, в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши обвинувальний акт, та додані до нього матеріали, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КК України, є кримінальним проступком.

Згідно матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_3 , встановлено, що по місцю проживання вона характеризується посередньо, не знаходиться на диспансерному обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах КНП «Городенківська БЛІЛ» Городенківської міської ради, раніше не судима, одружена, не працююча, на утриманні має 3 неповнолітніх дітей.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченій згідно ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При призначені покарання ОСОБА_10 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує обставини вчиненого нею кримінального проступку, його наслідки, які не є тяжкими, спосіб вчинення такого і його мотиви, форму вини, обстановку вчинення кримінального проступку, особу обвинуваченої, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також вимоги ст. 50 КК України, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченій ОСОБА_10 слід призначити в межах санкції ч. 1 ст. 164 КК України, у виді пробаційного нагляду і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для її виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як нею, так і іншими особами.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.

Арешт на майно не накладався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370, 373-374, 381-382 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити їй покарання у виді одного року пробаційного нагляду.

На підставі ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту постановки засудженої на облік органом з питань пробації.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, ухвалений за результатами спрощеного провадження не може бути оскаржений у апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1