Провадження №11-кп/801/849/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого

у режимі відеоконференції ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 24.06.2025, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 21.12.2021 за ч. 4 ст. 70 ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_7 не довів свого виправлення, а також факту недоцільності подальшого виконання призначеного покарання внаслідок досягнення цілей покарання в процесі його відбування.

Засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки він має 9 заохочень та по можливості працював 1 рік та 1 місяць в промисловій зоні.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, виступ прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Указаним вимогам ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 24.06.2025 відповідає.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

А також те, що умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.

З наведеного слідує, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 відбуває покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі у Державній установі «Вінницька виправна колонія (№86)» на виконання вироку Томашпільського районного суду Вінницької області від 21.12.2021.

ОСОБА_7 10.05.2025 відбув 2/3 строку покарання, що надає йому формальне юридичне право на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, відповідно до ст. 81 КК України.

Суд, дослідивши матеріали, що характеризують засудженого ОСОБА_7 , встановив, що він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Проте після кожного відбуття покарання він знову вчиняв кримінальні правопорушення. Така поведінка свідчить про відсутність бажання дотримуватись закону, систематичне ігнорування наданих йому шансів на виправлення, а отже, про стійку криміногенну налаштованість особи.

Так з матеріалів судової справи було встановлено:

?засуджений має дев`ять заохочень, дисциплінарних стягнень не мав, працював у колонії впродовж певного періоду. Проте ці дані свідчать лише про формальні ознаки виправлення і не охоплюють стійких змін у поведінці за весь строк відбування;

?особливо вагомим є факт, що засуджений тричі вже звільнявся умовно-достроково, але на новий шлях виправлення не став вчинив нові злочини під час іспитового строку. Це свідчить про відсутність стійких позитивних внутрішніх змін і невміння витримати іспит виправлення;

?комісія колонії у своєму протоколі №?11 від 20.05.2025 відмовила йому у поданні на УДЗ, вважаючи, що виправлення не доведено. Цей висновок підтримано в рішеннях судів і відображає оцінку ризику повторного правопорушення як середнього.

Більше того, навіть після неодноразового звільнення від відбуття покарання, у тому числі у зв`язку з відбуттям строку або застосуванням іспитового терміну, засуджений продовжував вчиняти нові злочини. Це свідчить про відсутність належних висновків із попередніх засуджень та нездатність стати на шлях виправлення. Стійка спрямованість його поведінки на вчинення злочинів, зокрема повторних крадіжок, підтверджує його злочинну налаштованість та відсутність передумов для позитивних змін у майбутньому.

Колегія суддів, оцінюючи матеріали особової справи та надану адміністрацією виправної колонії характеристику, бере до уваги, що засуджений має низку заохочень, дисциплінарних стягнень не має, а його поведінка в установі загалом відповідає вимогам режиму. Наявність дев`яти заохочень та позитивні оцінки щодо дотримання правил внутрішнього розпорядку формально свідчать про певний рівень дисципліни та зовнішньої коректності поведінки.

З наданої характеристики вбачається, що ОСОБА_7 є особою, яка неодноразово засуджувалась за умисні злочини проти власності, у тому числі після застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

Сам факт неодноразового повернення до злочинної діяльності після попередніх звільнень вказує на те, що він не зробив належних висновків зі свого кримінального минулого, а вчинені ним раніше правопорушення свідчать про стійку злочинну налаштованість.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що рецидиви та вчинення злочинів у період дії умовно-дострокового звільнення є обставинами, які свідчать про відсутність доведеного виправлення та виключають можливість повторного застосування цього інституту.

Крім того, у висновках психолога та адміністрації установи відображено, що ризик повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній. Незважаючи на задеклароване бажання змінити свою поведінку, суд бере до уваги, що попередні аналогічні обіцянки ОСОБА_7 не реалізовувалися у реальній відмові від злочинного способу життя.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що хоча наявні заохочення та відсутність стягнень формально свідчать про дисциплінованість засудженого, однак ці дані самі по собі не доводять його виправлення. З огляду на криміногенну налаштованість ОСОБА_7 , його багатократні судимості, вчинення злочинів після умовно-дострокових звільнень та оцінку ризику повторності правопорушень, можна зробити висновок, що мета покарання, передбачена ст. 50 КК України, ще не досягнута, а підстави для застосування умовно-дострокового звільнення - відсутніми.

Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 24.06.2025, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4