Дата документу 08.05.2025Справа № 554/9224/24
Провадження № 1-кп/554/528/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«08» травня 2025 року Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження №0001249 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кошельово, Хустського району, Закарпатської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, без реєстрації місця проживання, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

І. ФОРМУЛЮВАННЯ ОБВИНУВАЧЕННЯ ВИЗНАНЕ СУДОМ ДОВЕДЕНИМ

25 липня 2024 року, приблизно о 01 години 07 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи на відкритій території «Полтавського Національного педагогічного університету ім. В.Г. Короленка», що знаходиться по вул. Остроградського, буд. 2 у м. Полтава, в умовах воєнного стану, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом зрізу велосипедного замка, викрав належний потерпілому ОСОБА_6 велосипед марки «Azimut Nevada», чорно-сірого кольору, вартістю 4 184 грн. 60 коп. Після цього ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 4 184 грн. 60 коп.

ІІ. ПРАВОВА КВАЛІФІКАЦІЯ КРИМІНАЛЬНОГО ПРАВОПОРУШЕННЯ

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ ОБВИНУВЧАЧЕНОГО

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину у пред`явленому обвинувачені за ч.4 ст. 185 КК України не визнав, суду пояснив, що 25.07.2024 року, приблизно о 01.00 години, він йшов з пляжу в гості до своєї знайомої. Йшов через територію «Полтавського Національного педагогічного університету ім. В.Г. Короленка». В дворовій території, на землі, він побачив велосипед. Пізніше, коли він вже повертався від знайомої тією ж дорогою, велосипед, знаходився на тому самому місці. Велосипед не був пристебнутий, а просто валявся на землі, був битий, щитків на ньому не було. Тому, він вирішив, що хтось покинув велосипед і він нікому не потрібен, сів на нього та поїхав. Залишив велосипед у своєї знайомої. З приводу знайденого велосипеду до поліції не звертався, власника шукати не намагався, оскільки вирішив, що його просто викинули як непотрібну річ. Через декілька днів після цієї події до нього додому прийшли співробітники поліції та розпитували про згаданий велосипед, повідомили, ніби-то, його викрали, а потерпілий подав заяву в поліцію про крадіжку. Він відразу сказав, що знайшов велосипед у дворі університету, що його не крав. Поїхав до знайомої, забрав велосипед і добровільно видав працівникам поліції. Наполягає, що ніякої крадіжки не вчиняв, а саме знайшов велосипед покинутим, це була знахідка, а не крадіжка. Не розуміє за що його судять, за знахідку чи за крадіжку, якої він не вчиняв. Місце вчинення злочину не встановлено, на території університету біля 5 корпусів, точно місце вчинення злочину не встановлено, в обвинувальному акті вказана лише адресу університету.

ІV. ДОКАЗИ НА ПІДТВЕРДЖЕННЯ ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ОБСТАВИН

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї провини у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, його вина повністю підтверджуються зібраними по кримінальному провадженню доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що 24.07.2024 року він повернувся в ОСОБА_7 . Написав знайомій дівчині, запропонував погуляти, пізніше вони зустрілися. На зустріч він приїхав на своєму велосипеді марки Azimut Nevada, чорно-сірого кольору. Велосипед був трохи пошарпаний, без щитків, але в справному стані. Приблизно о 23.15 годині вони зайшли на територію педагогічного університету, він велосипедним замком пристебнув свій велосипед до решітки, яка закривала вхід в підвал. Впевнившись, що надійно пристебнув велосипед, вони зі знайомою пішли гуляти. Коли він повернувся за велосипедом, приблизно 05.00 годині, його вже не було на тому місці, де він його залишив. Виявивши зникнення велосипеду, він звернувся до поліції. Велосипед йому повернули, тому претензій до обвинуваченого він не має.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що потерпілий є її знайомим. Минулого літа, в кінці серпня, точної дати вона не пам`ятає, вони з ОСОБА_9 домовилися погуляти. Кирило був з велосипедом. Вони пішли у двір педагогічного університету, він вирішив залишити його у дворі. Він пристебнув велосипед на замок до решітки на вході в підвал, після чого вони пішли гуляти. Вони гуляли всю ніч, зранку вона повернулася до гуртожитку, а ОСОБА_9 пішов за велосипедом. Пізніше, приблизно об 11.00 годині, він їй зателефонував та повідомив, що його велосипед вкрали.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 - старший оперуповноважений Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, суду повідомив, що в кінці липня 2024 року до поліції надійшла заява про крадіжку велосипеда. Слідчий надав доручення на проведення слідчих дій. Вони отримали відео з камер відеоспостереження, встановлених у дворі гуртожитку педагогічного університету. На досліджених відеозаписах видно, як невстановлена особа, приблизно о 00.00 годині, проходячи повз, підійшла до велосипеду, потім зникла. Пізніше ця ж особа знову з`явилась на відео, цього разу особа забрала велосипед та поїхала на ньому в невідомому напрямку. Впродовж 5-6 днів вони намагалися встановити особу чоловіка з камер відеоспостереження. Врешті це їм вдалося, цією особою виявився ОСОБА_3 . Вони поїхали до нього за місцем проживання, там виявили самого ОСОБА_3 та викрадений велосипед. Останній пояснив, що велосипед він не крав, а знайшов покинутим на землі, на території педагогічного університету. Велосипед був марки Azimut Nevada, чорного кольору, в справному стані. Обвинувачений добровільно видав співробітникам поліції вказаний велосипед.

Окрім показів потерпілого та свідків, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 185 КК України підтверджується письмовими доказами, зібраними по кримінальному провадження та дослідженими в судовому засіданні, а саме:

Протоколом огляду місця події та фототаблицями до нього від 25.07.2024 року, відповідно до якого оглядалася ділянка місцевості за адресою: м. Полтава, вул. Остроградського, 2. Вхід здійснювався через металеві ворота, на момент огляду останні були відчинені. Прямо від входу наявні зелені насадження та розміщені 3 металеві сміттєві баки. На території будівлі, а саме навпроти неї, розташований вхід до підвального приміщення, огороджений металевими прутами чорного кольору. В ході огляду потерпілий повідомив, що до одного із вказаних прутів, велосипедним замком він пристебнув свій велосипед. В результаті огляду ділянки місцевості за адресою: м. Полтава, вул. Остроградського, 2, та прилеглої території, жодних речових доказів не виявлено /а.п. 57-64/.

Протоколом огляду та фототаблицями до нього від 20.08.2024 року, відповідно до якого оглядавсядисковий носій DVD-R диску, на якому міститься наступна інформація: відеозаписи з камер відеоспостереження, що знаходяться на відкритій ділянці місцевості, поблизу «Полтавського національного педагогічного університету імені В.Г. Короленка» по вул. Остроградського, буд. 2 в м. Полтава. На дисковому носії містяться три файли: 1 - D03_3200.mp4; 2 - D03_0400.mp4; 3 - D03_0000.mp4. Всі відеозаписи мають чорно-біле зображення без звукозапису. На всіх відеозаписах зображені вхідні ворота до навчального закладу та частина прилеглої території. На першому відеозаписі зазначена дата зйомки 24.07.2024 року, де о 23:32:20 годині в центральній частині відеозапису з?являється дві особи. Особа №l - чоловічої статі, одягнутий в шорти світлого кольору, футболку світлого кольору та в руках везе велосипед темного кольору. Особа №2 - жіночої статі, одягнута в штани світлого кольору, кофту світлого кольору та має сумку через плече. Особа №1 та Особа №2 прямують до нижньої частини відеозапису та зникають із поля зору відеозйомки. На час 23:34:01 відеозапис завершується. На другому відеозаписі зазначена дата зйомки 24.07.2024 року, де о 23:32:20 годині в центральній частині відеозапису з?являється чоловік (далі Особа №3), повної статури, одягнутий в подовжені шорти темного кольору, футболку світлого кольору, кофту темного кольору, босоніжки темного кольору, наявний картуз світлого кольору, в лівій руці тримає пакет. На час 00:06:01 відеозапис завершується. На третьому відеозаписі зазначена дата зйомки 25.07.2024 року, де о 01:00:19 годині в центральній частині відеозапису з?являється Особа №3, що вдруге проходить повз центральний вхід, далі, озираючись довкола, проходить до нижньої частини відеозапису. У подальшому, ракурс зйомки не змінюється, на час 01:07:45 години, Особа №3, сидячи на велосипеді темного кольору, їде з нижньої частини запису до входу та покидає територію навчального закладу /а.п. 69-74/.

Протоколом огляду місця події та фототаблицею до нього від 08.08.2024 року, відповідно до якого оглядалася відкрита ділянка місцевості за адресою: м. Полтава, вул. Балакіна, буд. 85. В ході огляду ОСОБА_3 добровільно видав співробітникам поліції велосипед, який зі слів останнього, 25.07.2025 року о 23.00 годині він викрав за адресою: м. Полтава, вул. Остроградського, 2. Об`єктом огляду був велосипед марки Azimut Nevada в робочому стані, чорно-сірого кольору, діаметр коліс - 29 дюймів, кількість перемикачів швидкості - 21, перемикачі Shimano, права педаль сірого кольору. На рамі велосипеду закріплений тримач для води, а під рульовою частиною катафот /а.п. 76-79/. Також наявна заява ОСОБА_3 про добровільну видачу працівникам поліції велосипеду марки Azimut Nevada, чорно-сірого кольору, який він викрав на території ПНПУ ім. В.Г.Короленка в м.Полтава /а.п. 75/.

Протоколом огляду та фототаблицею до нього від 26.08.2024 року, відповідно до якого в присутності потерпілого ОСОБА_6 оглядався ключ, який зі слів останнього, відноситься до велосипедного замка, який в ніч з 24.07.2024 року по 25.07.2024 року, було викрадено. Об`єкт огляду металевий ключ невеликого розміру, цілий, без пошкоджень, що має пластикову вставку чорного кольору, під вставкою наявний напис «ого». Ключ вилучений та поміщений до паперового конверту з характерними написами /а.п. 92-93/.

Постановою про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 01.08.2024 року, відповідно до якої було постановлено здійснити зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису чи фотознімків камер відеоспостереження «Полтавського національного педагогічного університету імені В.Г. Короленка» по вул. Остроградського, буд. 2 в м. Полтава, за 25.07.2024 року /а.п. 65/.

Протоколом про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 01.08.2024 року та оптичним диском DVD-R з файлами в межах кримінального провадження, який досліджено в судовому засіданні, відповідно до якого слідчий відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СВ Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ознайомився із відеофайлом, який зберігався на локальному диску «CD-R» персонального комп?ютера марки «ASUS» із операційною системою «Windows 10», при відкритті вікна з назвою «Мій Комп?ютер» мається дисковий носій «Локальний диск D». Вказаний диск містить файли із назвою: D03_0400.mp4; D03_0000.mp4; D03_3200.mp4. При ознайомленні із змістом вищевказаного відеофайлу (МР4) встановлено, що це відеозаписи із камер відеоспостереження «Полтавського національного педагогічного університету імені В.Г. Короленка» по вул. Остроградського, буд. 2 в м. Полтава. Під час перегляду встановлено, що записи мають значення для розслідування кримінального провадження. Після перегляду дані відеозаписи записано на оптичний носій інформації «CD-R», який долучено до протоколу як додаток під №1 /а.п. 66-67/.

Висновком експерта від 09.08.2024 року №СЕ-19/117-24/13713-ТВ та ілюстративною таблицею до нього, відповідно до якого ринкова вартість велосипеду марки «Azimut Nevada», чорно-сірого кольору, бувшого у використанні, станом на момент крадіжки 24.07.2024, становила 4 184 (чотири тисячі сто вісімдесят чотири) гривні 60 копійок /а.п. 84-91/.

Постановою про визнання речовим доказом від 01.08.2024 року, відповідно до якої речовим доказом визнано оптичний носій інформації «CD-R» диск з відеозаписами з камер відеоспостереження в приміщенні «Полтавського національного педагогічного університету імені В.Г. Короленка» по вул. Остроградського, буд. 2 в м. Полтава, за 24.07.2024 року та 25.07.2024 року /а.п. 68/.

Постановою про визнання речовим доказом від 08.08.2024 року, відповідно до якої речовим доказом визнано велосипед марки Azimut Nevada, чорно-сірого кольору /а.п. 80/.

Постановою про визнання речовим доказом від 08.08.2024 року, відповідно до якої речовим доказом визнано металевий ключ до велосипедного замка /а.п. 94/.

V. МОТИВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_11 складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, суд виходить з наступного.

За змістом ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до роз?яснень, які містяться в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції при здійснені правосуддя» визнання особи винною у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини.

В ст.7 КПК України закріплені найважливіші засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Принцип законності, який відноситься до загальних засад кримінального провадження та закріплений у ст. 9 КПК України, встановлює, що під час кримінального провадження суд зобов?язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Пункт 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошує право на презумпцію невинуватості. В основі цього права лежить принцип, згідно з яким особа, яку обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, має право на виправдувальний вирок у разі нестачі доказів проти неї і тягар подання достатніх доказів для доведення вини покладається на сторону обвинувачення. Недопустимість порушення таких принципів Європейський суд з прав людини засвідчив у справі "Тельфнер проти Австрії" від 20 березня 2001 року та "Джон Мюррей проти Сполученого Королівства" від 08 лютого 1996 року.

Аналогічна позиція Європейського суду з прав людини викладена у справі "Капо проти Бельгії" (Capeau v Belgium) № 2914/98 від 13 січня 2005 року, де в п. 25 зазначено, що в кримінальних справах питання доказів належить досліджувати загалом в світлі п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і вимагає воно, окрім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення.

Крім того, Європейський суд з прав людини наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення вини поза розумним сумнівом (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні наряду з іншим обставинами підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ст. 94 КПК України).

Статтею 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення (ст. 370 КПК України).

Частина 3 статті 373 КПК України передбачає, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що вина обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами.

Так, показання потерпілого ОСОБА_6 є послідовними, логічними та стабільними, підтверджують обставини скоєння щодо нього кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті та встановлені під час судового розгляду кримінального провадження.

Також, показання потерпілого, надані в судовому засіданні повністю узгоджуються з показами інших, допитаних в судовому засіданні свідків та письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Підстав з боку потерпілого давати неправдиві свідчення судом не встановлено, а тому сумніватись в правдивості його показів, а також повідомлених даних під час проведення інших слідчих дій у суду підстав немає. Причин обмовляти обвинуваченого з боку потерпілого ОСОБА_6 також не встановлено.

Показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_10 також є об?єктивними та послідовними, узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження.

З приводу доводів обвинуваченого в частині того, що він не викрадав велосипед, а знайшов його, суд зазначає наступне.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, зазначеною у постанові від 11 грудня 2014 року (справа №5-23кс14) за нормативним визначенням крадіжка - це таємне викрадення майна, яке завідомо є чужим для винного, тобто воно перебуває у власності іншої особи, і винний не має на це майно ні дійсного, ні гаданого права. Заволодіння майном, яке фактично не вийшло з володіння власника, а опинилося з будь-яких причин у неналежному, але відомому йому місці (залишене чи забуте), особою, яка знала, кому належить це майно, мала підстави вважати, де знаходиться власник речі, і усвідомлювала, що він може за нею повернутися, або ж, у разі появи власника з метою поновлення свого права володіння майном, умисно перешкоджала йому в цьому, слід розцінювати не як привласнення знахідки, а як крадіжку чужого майна. На відміну від крадіжки, привласнене майно може вважатися знахідкою лише за умов, що: а) воно вибуло з володіння власника; б) місцезнаходження цього майна власнику не відомо; в) між втратою майна та його знахідкою пройшов тривалий час, який давав власнику підстави вважати майно остаточно втраченим; г) особа, яка знайшла майно, не була очевидцем події втрати і сама не чинила будь-яких активних дій, спрямованих на вилучення майна з володіння власника; д) відсутня можливість виявлення (ідентифікації) законного власника майна.

Аналогічна правова позиція міститься і в постановах Верховного Суду від 20.03.2018 року у справі №464/3742/15-к (провадження №51-850км18); від 06.11.2018 у справі №127/3792/16-к (провадження №51-51-660км18); від 02.10.2018 у справі №686/23920/16-к (провадження №51-5623км18); від 18.07.2019 у справі №761/31918/14-к (провадження №51-795км19).

Така ж правова позиція міститься і в постанові Другої судової палати ККС ВС від 23.06.2020 року по справі № 128/984/17 (провадження № 51-1305км20).

Встановлені у даному кримінальному провадженні обставини свідчать, що велосипед марки Azimut Nevada, чорно-сірого кольору був залишений власником на певний (незначний) час на території «Полтавського Національного педагогічного університету ім. В.Г. Короленка», місцезнаходження велосипеда власнику було відомо, останній мав намір повернутись за ним, тобто фактично велосипед не виходив із володіння власника. При цьому потерпілий вжив належних заходів для збереження свого майна, а саме пристебнув велосипед замком до решітки підвального приміщення у дворі «Полтавського Національного педагогічного університету ім. В.Г. Короленка». Між моментом, коли потерпілий залишив свій велосипед та часом, коли обвинувачений його викрав, пройшов невеликий часовий проміжок.

При цьому, обвинувачений, виявивши велосипед на території університету, мав всі підстави вважати, що власником майна може бути студент зазначеного університету або будь-яка інша особа, яка залишила майно у зазначеному місці на певний час, а отже може повернутися за своєю власністю. Проте жодних активних дій, направлених на встановлення власника, обвинувачений не здійснив, із заявою до поліції чи органів місцевого самоврядування не звертався, власними силами встановити власника майна також не намагався.

Крім того, з дослідженого судом відеозапису з камер спостереження, встановлених на території «Полтавського Національного педагогічного університету ім. В.Г. Короленка», вбачається, що обвинувачений, проходячи по території університету, за відсутності осіб навколо, озирався по сторонам, а потім, сидячи на велосипеді, покинув територію двору навчального закладу.

Доводи обвинуваченого про те, що місце вчинення злочину, зазначене в обвинувальному акті, точно не встановлено, що велосипед валявся на землі в зовсім іншому місці і не був пристебнутий замком не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, спростовуються як показаннями потерпілого ОСОБА_6 , так і показаннями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , а також іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Заперечення обвинуваченим своєї провини розцінюється судом як версія захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності та справедливого покарання за скоєне, оскільки повністю спростовані зібраними у кримінальному провадженні доказами, які є належними, допустимими, достовірними, взаємоузгодженими й такими, що поза розумним сумнівом доводять провину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Сукупність обставин кримінального провадження, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин, а саме викрадення чужого майна з відповідними кваліфікуючими ознаками було вчинено і обвинувачений є винуватими у його вчиненні.

VІ. МОТИВИ ПРИЗНАЧЕННЯ ПОКАРАННЯ

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий в силу ст. 89 КК України.

Добровільно відшкодував потерпілому завданий збиток шляхом повернення викраденого майна, що визнається судом обставиною, що пом?якшує його покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

На обліку у лікарів нарколога та психіатра обвинувачений не перебуває.

На підставі вищевикладеного, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку скоєного ним діяння, його обставини та наслідки, особу винного, наявність обставини, що пом?якшує покарання обвинуваченого та відсутність обставин, що обтяжують його покарання, а також той факт, що особі повинно бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а тому, суд приходить до висновків, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції його від суспільства, призначивши йому покарання у вигляді позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України.

За глибоким переконанням суду саме така міра покарання буде законною, обґрунтованою, справедливою, пропорційною і співрозмірною із ступенем тяжкості, характером, обставинами та наслідками вчиненого кримінального правопорушення, відповідати особі обвинуваченого та меті покарання, а також буде розумним балансом між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав і свобод особи.

VІ. МОТИВИ ІНШИХ РІШЕНЬ СУДУ

Враховуючи, що під час досудового розслідування обвинуваченому запобіжний захід не обирався, суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню витрати на залучення експерта у розмірі 1514,56 грн., у відповідності до наданої довідки.

Питання відносно речових доказів слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 /п?яти/ років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом 2 /двох/ років не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 76 КК України додатково покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1)не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без реєстрації місця проживання, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий, на користь держави витрати на проведення експертизи в сумі 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 56 копійок.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

-оптичний носій інформації «CD-R» диск з відеозаписами з камер відеоспостереження в приміщенні «Полтавського національного педагогічного університету імені В.Г. Короленка» по вул. Остроградського, буд. 2 в м. Полтава, за 24.07.2024 року та 25.07.2024 року, який, відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 01.08.2024 року, зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження;

-велосипед марки «Azimut Nevada», чорно-сірого кольору, який, відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 08.08.2024 року та зберігальної розписки переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 повернути законному власнику ОСОБА_6 ;

-металевий ключ до велосипедного замку, який, відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 26.08.2024 року, зберігається в кімнаті зберігання речових доказі Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області - повернути законному власнику ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, його захиснику, потерпілим, їхньому представнику та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя Шевченківського районного

суду міста Полтави: ОСОБА_1