УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000806 внесеного до ЄРДР 23.07.2025, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тульчин, Тульчинського району, Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 , яке погоджено із прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що слідчим управлінням ГУНП України у Вінницькій області розслідується кримінальне провадження № 0000806 від 23.07.2025, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що 23.07.2025, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у м. Тульчин Вінницької області, під час приватного спілкування між ОСОБА_4 та водієм електриком 1 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів 2 взводу ударних безпілотних авіаційних комплексів 2 роти ударних безпілотних комплексів батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_7 , виник діалог щодо місцевого жителя ОСОБА_8 , якого вони вважали особою, що причетна до незаконного обігу наркотичних засобів, що, на їхню думку, становить небезпеку для місцевих жителів, зокрема молоді.

У ході цього діалогу обидва співрозмовники висловлювали обурення з приводу, як вони вважали, бездіяльності правоохоронних органів, які, на їх переконання, не вживають належних заходів для припинення можливої протиправної діяльності ОСОБА_8 . Почуття соціальної несправедливості, особисте невдоволення, а також радикально налаштоване сприйняття ситуації, у поєднанні з суб`єктивною оцінкою обстановки, поступово сформували у ОСОБА_4 та ОСОБА_7 спільний злочинний умисел.

Замість того, щоб діяти у законний спосіб звернутися до правоохоронних органів із відповідною заявою про можливе вчинення кримінального правопорушення з боку ОСОБА_8 , вони ухвалили рішення самостійно вчинити протиправні дії, спрямовані на знищення або пошкодження майна останнього.

Метою такого злочинного наміру була демонстрація власного бачення «справедливості», шляхом вчинення підпалу, який би, на їхню думку, став «застереженням» для ОСОБА_8 та осіб, які займаються подібною діяльністю.

Тобто, усвідомлюючи суспільну небезпечність обраного способу дій, його протиправність, потенційні наслідки та замість використання правових інструментів захисту інтересів суспільства, вони добровільно обрали шлях кримінального правопорушення, розраховуючи уникнути відповідальності.

Реалізуючи попередньо узгоджений злочинний намір, спрямований на умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу, що створює небезпеку для життя та здоров`я людей, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб із солдатом ОСОБА_7 , 23.07.2025, близько 01 год. 20 хв., прибули на транспортному засобі марки «BMW» моделі «X7 XDRIVE 40I», державний номерний знак НОМЕР_2 , до автозаправної станції ПП «ЕСКОН», що знаходиться за адресою: Вінницька область, м. Тульчин, вул. Незалежності, 14А.

Прибувши на вищезазначену автозаправну станцію з метою підготовки знарядь вчинення злочину, ОСОБА_4 та солдат ОСОБА_7 придбали дві пляшки мінеральної води торгової марки «Боржомі» в скляній тарі, свідомо обравши скляні пляшки через їхню придатність для виготовлення саморобних запалювальних засобів, одночасно придбавши паливно-мастильні матеріали.

При цьому солдат ОСОБА_7 , маючи відповідні навички поводження з легкозаймистими речовинами, набуті під час проходження військової служби, а також володіючи знаннями щодо виготовлення імпровізованих запальних сумішей, взяв на себе активну роль у виготовленні засобів для підпалу, власноруч спорядивши дві скляні пляшки виготовленою запальною сумішшю.

У подальшому, 23.07.2025, приблизно о 02 годині 35 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи за кермом транспортного засобу BMW X7 XDRIVE 40I, спільно з солдатом ОСОБА_7 , який знаходився на пасажирському сидінні, прибули до місця проживання ОСОБА_8 , а саме до будинку АДРЕСА_2 .

Діючи відповідно до заздалегідь обумовленого плану, ОСОБА_4 зупинив транспортний засіб у безпосередній близькості до домоволодіння ОСОБА_8 і, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи настання, розуміючи, що використання запальних сумішей може призвести до поширення пожежі, яка становитиме реальну загрозу життю та здоров`ю мешканців будинку та прилеглих територій, діючи у злочинній змові з солдатом ОСОБА_7 , останній, підпаливши ґноти запальних сумішей, передав одну з пляшок ОСОБА_4 , після чого кожен із них кинув по одній скляній пляшці із сумішшю у двір домоволодіння ОСОБА_8 , внаслідок чого обидві пляшки розбилися об тверду поверхню господарського подвір`я, а саме об тротуарну плитку, що спричинило виливання легкозаймистої рідини та її миттєве займання відкритим полум`ям, яке частково перекинулось на номерний знак транспортного засобу ВАЗ 21006 з ДНЗ НОМЕР_3 , що був припаркований у подвір`ї домогосподарства.

Вказане полум`я одразу було локалізовано силами ОСОБА_8 , а ОСОБА_4 та солдат ОСОБА_7 , будучи впевненими, що вчинили усі необхідні дії для знищення майна, залишили місце вчинення кримінального правопорушення, не довівши свій злочин до кінця з причин, які не залежали від їх волі.

Так, результатами розслідування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Тульчин, Тульчинського району Вінницької області, громадянину України, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , 11.08.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, тобто закінчений замах на умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення обґрунтовується наступними доказами:

- протоколом прийняття заяви від 23.07.2025;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 23.07.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 23.07.2025;

- протоколом проведення впізнання за фотознімком:

- протоколом огляду документу від 28.07.2025;

- висновком експерта № СЕ-19/102-25/17008-ТР від 30.07.2025;

- протоколом слідчого експеременту з підозрюваним ОСОБА_7 від 30.07.2025;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Установлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років, а тому ОСОБА_4 може в будь-який момент без зайвих труднощів покинути місце свого проживання та під загрозою застосування суворої міри покарання може здійснити спроби переховуватись від слідства та суду, що являється ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У ході досудового розслідування існують підстави вважати, що без застосування дієвого запобіжного заходу підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на інших підозрюваних та/або свідків або знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тобто наявні ризики, передбачені п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, враховуючи обставини інкримінованого кримінального правопорушення підозрюваному ОСОБА_4 , є підстави вважати, що підозрюваний може продовжити злочинну діяльність та вчинити інший злочин, що є ризиком передбаченим п. 5 ч. 1 ст. 177 КК України.

Наведені обставини у їх сукупності дають підстави вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід, окрім нічного домашнього арешту, на даний час не може запобігти ризикам, визначеним ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого, слідчому судді пояснив, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України, по кримінальному провадженні існують ризики, зокрема те що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому останньому необхідно обрати саме запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечили проти задоволення клопотання слідчого.

Слідчий суддя заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Стаття 177 КПК України, передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до вимог ст. 184 КПК України під час досудового розслідування слідством встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України, підтверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

При цьому, слід звернути увагу, що згідно положень чинного КПК, на стадії досудового розслідування оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті їх оцінки з точки зору достатності й допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи.

На цій стадії слідчий суддя, враховуючи правову позицію ЄСПЛ, оцінює оголошену підозру лише з точки зору її обґрунтованості.

Так, згідно позиції, що висловлена у рішеннях ЄСПЛ і яку використовують слідчі судді, зокрема «Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» № 12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Тобто, обґрунтованою є підозра яка побудована на фактах, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність і стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Щодо рівня імовірності, за якого підозра вважається обґрунтованою, то цей стандарт доказування не передбачає, що уповноважені особи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, які необхідні на наступних етапах кримінального провадження.

За наявності обґрунтованих даних, які спростовують усі чи деякі обставини вчинення кримінального правопорушення, прокурор має право змінити раніше повідомлену підозру чи, за наявності для цього підстав, прийняти рішення про закриття провадження.

В даному випадку, з`ясовані під час розгляду клопотання обставини свідчать про те, що повідомлення про підозру було здійснено за наявності фактичних даних, які давали прокурору можливість дійти висновку, що ОСОБА_4 може бути причетним до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, а додані до клопотання документи містять фактичні дані, які дають підстави слідчому судді на даній стадії процесу вважати, що причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінують органи досудового розслідування, є імовірною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

Отже, у даному випадку оголошена ОСОБА_4 підозра з огляду на практику ЄСПЛ відповідає критеріям обґрунтованості.

Разом з тим, метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто, до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і встановлених в судовому засіданні, а також, відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність (пп. «а» п. 1ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

За приписами ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, раніше не судимий, підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років.

Вагомість наявних доказів у підозрі про вчинення кримінального правопорушення, наслідки від кримінального правопорушення, надають підстави слідчому судді дійти висновку, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на свідків та потерпілого, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме такі дії, однак має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Крім того, слідчий суддя вважає, що жоден із більш м`яких або жорстких запобіжних заходів, окрім домашнього арешту в певний період доби, не зможе запобігти ризикам та забезпечити належну поведінку підозрюваного, а тому, з урахуванням всіх обставин, передбачених ст. 178 КПК України та встановлених в судовому засіданні ризиків, до підозрюваного ОСОБА_4 слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби.

Слідчий суддя вважає обґрунтованим застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, відносно підозрюваного ОСОБА_4 в межах строку досудового розслідування, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 181, 194, 196, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, що полягає у забороні залишати житло в якому він проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 23:00 год. по 06:00 год. кожної доби, строком на 53 (п`ятдесят три) дні, тобто до 11 жовтня 2025 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Строк дії ухвали слідчого судді визначити до 11 жовтня 2025 року включно.

Відповідно до ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , такі обов`язки:

- прибувати на виклики до слідчого, прокурора та суду із встановленою періодичністю;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, та місця роботи;

- утриматись від спілкування із особами, які являються свідками, підозрюваними, у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до вимог ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу слідчого судді для організації виконання направити начальнику ГУНП у Вінницькій області.

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на старшого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, однак оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя