Справа № 442/4159/25
Провадження № 1-кс/442/743/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

підозрюваного ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у кримінальному проваджені № 0000766 від 01.06.2025 клопотання слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дрогобича Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштованого, не одруженого, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в:

У провадження слідчого судді надійшло клопотання слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні за № 0000766 від 01.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_3 строком на 60 діб без визначення розміру застави.

Клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 27.07.2023 призваний до лав Збройних Сил України ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу під час загальної мобілізації у військову частину та на даний час вважається таким, що самовільно залишив військову частину. Згідно зі ст.ст. 3, 27 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави захищати життя людини. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Вказує, що 01.06.2025 приблизно о 03 год. 13 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу нічого магазину „Нічна діброва, що по вул. Михайла Грушевського, 70 у м. Дрогобичі Львівської області, в ході раптово виниклого словесного конфлікту між ним та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на ґрунті неприязних відносин, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тримаючи у правій руці складний ніж, наніс один удар у ділянку живота ОСОБА_9 зліва, заподіявши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення передньої черевної стінки зліва з пошкодженням тонкої кишки, яке відноситься до тяжкого ступеня тяжкості за ознакою небезпеки для життя у момент заподіяння. Таким чином, вказує, що ОСОБА_3 підозрюється в заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Вказує, що обставинами, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, є докази, зібрані у ході досудового розслідування, а саме: заява ОСОБА_8 від 01.06.2025, протокол огляду місця події від 01.06.2025, протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 01.06.2025, протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 01.06.2025, протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 01.06.2025, протокол огляду предмету (відеозапису) від 01.06.2025, протокол допиту потерпілого ОСОБА_8 від 01.06.2025, протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі ОСОБА_8 від 01.06.2025, та інші матеріалами кримінального провадження.

Слідчий вказує, що оскільки ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, санкція статті якого передбачає позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, що вчинене останнім із застосуванням фізичного насильства до потерпілого, вагомість та обґрунтованість наявних доказів про вчинення ним кримінального правопорушення, є підстави вважати що є наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які слугують підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зокрема: неможливість запобігання у межах кримінального провадження ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування підозрюваного ОСОБА_3 , від органів досудового розслідування та суду. Даний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_3 загрожує максимальне покарання за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, у виді реального позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, та те, що він під страхом покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім цього, у разі визнання винним у вчиненні інкримінованого ОСОБА_3 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, при обранні міри покарання останньому, виключається застосування ст. 75 КК України, що у свою чергу також може вплинути на те, щоб з метою уникнення реального терміну покарання ОСОБА_3 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Також ОСОБА_3 є військовослужбовцем та перебуває у статусі особи яка самовільно залишила військову частину, що підтверджується витягом із бази ІТІПНП, де зазначено „тип діяльності дезертир, причина внесення сзч та номер ЄРДР № 0001109. Водночас, вказує, що відповідно по п. 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі „Москаленко проти України Європейський суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Неможливість запобігання ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Так як в межах кримінального провадження на даний час віднайти знаряддя вчинення злочину не видалось можливим, а у разі віднання буде визнаним речовим доказом, однак ОСОБА_3 не вказує, де знаходиться знаряддя, для того щоб в подальшому його знищити.

Неможливість запобігання ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні шляхом їх переконання, залякування чи схиляння їх до зміни, наданих ними показань, узгодження своїх показань з показаннями вказаних осіб, що підтверджується насильницьким характером злочину, в якому підозрюється ОСОБА_3 . Такий ризик підтверджується тим, що ОСОБА_3 знайомий зі прямим свідком у кримінальному провадженні ОСОБА_12 який є його товаришем та знайомий потерпілого і, перебуваючи на свободі, може впливати на нього з метою зміни своїх показів у суді. Крім цього, ОСОБА_3 є корінним жителем м. Дрогобича знає його жителів та може також вплинути на інших свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни їх показів у суді. Свідки у порядку ст. 225 КПК України не допитувалися, про неможливість запобігти такому ризику свідчить і той факт, що з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 КПК України) такі ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу обвинувального вироку відносно нього.

Неможливість запобігання ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Вказує, що на даний час, ОСОБА_3 є військовослужбовцем Збройних Сил України, мобілізований у військову частину та на даний час вважається таким, що самовільно залишив військову частину. Згідно з п.п. 1 п. 7-2 Перехідних положень Закону України „Про військовий обов`язок і військову службу установлено, що військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини чи місця проходження служби або дезертирували до набрання чинності Законом України „Про внесення зміни до глави XII „Прикінцеві положення Закону України „Про військовий обов`язок і військову службу щодо умов продовження військової служби під час дії воєнного стану окремим категоріям військовослужбовців від 30.04.2025 № 4392-IX і військову службу яких призупинено та які добровільно прибули не пізніше 30.08.2025 до відповідних військових частин (місць проходження військової служби), визначених центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво Збройними Силами України та іншими військовими формуваннями, і висловили готовність продовжити військову службу, командир (начальник) військової частини не пізніше 72 годин з дня їх прибуття до військової частини чи місця проходження служби продовжує відповідно військову службу, дію контракту, а також поновлює виплату грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення. З моменту продовження військової служби таким військовослужбовцям поновлюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством України. Таким чином, з огляду на вищевказаний Закон, у разі, якщо до ОСОБА_3 буде застосовано більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою, в останнього виникне реальна можливість повернутися на військову службу до будь-якої військової частини Збройних Сил України, які приймають військовослужбовців, які раніше самовільно залишили військову частину та продовжити проходження військової служби. Таким чином, вказує, що ОСОБА_3 спекулюючи на тому, що в Україні діє воєнний стан, розуміючи тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення, може самостійно проявляти ініціативу перед командуванням вказаної військової частини щодо залучення його до виконання завдань у зоні бойових дій, включення останнього до бойових розпоряджень, бойових наказів, що фактично призупинить хід досудового розслідування, унеможливить виконання з солдатом ОСОБА_3 слідчих (розшукових) дій взагалі, та таким чином перешкоджатиме кримінальному провадженню.

Неможливість запобігання ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо можливості вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, яке полягає в тому, що відповідно по п. 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі „Москаленко проти України, Європейський суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. ОСОБА_3 інкримінується вчинення тяжкого злочину проти життя і здоров`я за ч. 1 ст. 121 КК України, що саме по собі вказує на наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення. У той же час, згідно наявної інформації солдат ОСОБА_3 самовільно залишив розташування військової частини. Відтак, вказує, що у діях ОСОБА_3 вбачаються ознаки ч. 5 ст. 407 КК України, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Вказане підтверджується і тим, що ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження.

З урахуванням викладених ризиків та особи підозрюваного, обставин вчинення та суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_3 , слідчий наголошує про необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного не в силі. Разом з тим, при виконанні судом вимог ч. 3 ст. 183 КПК України щодо визначення розміру застави, враховуючи передбачені ч. 4 ст. 182 КПК України обставини, зокрема, те, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення насильницького характеру, тому просить при постановленні ухвали за наслідками розгляду даного клопотання не визначати розмір застави.

Прокурор ОСОБА_2 в судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання підтримав, просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжний заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави. Вважає наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України доведеними, і що застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім, щоб запобігти вказаним ризикам.

Підозрюваний ОСОБА_3 проти задоволення клопотання прокурора заперечив. Просив застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби. Вказав, що має поранення. Також вказав, що він першим не нападав, а в нього випадково розкрився ніж лезо якого вилітає вперед при натисканні на кнопку.

Захисник ОСОБА_4 проти клопотання прокурора заперечив, просив обрати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби. Вказав, що підозра є необґрунтованою, у складі кримінального правопорушення вбачається перевищення меж необхідної оборони. Вказав, що підозрюваний не перебуває у розшуку по СЗЧ, його дії виникли внаслідок протиправних дій потерпілого і є випадковими. Вважає, що ризики є необгрунтованими, зокрема здатність впливати на свідків, які є дорослими людьми. Також вважає надуманим ризик про можливість знищення підозрюваним ножа, оскільки він сам показівав маршрут, яким рухався, щоб допомогти органу досудового розслудвання знайти ніж. Надав документи про стан здоров`я підозрюваного та його матері.

Вислухавши сторін кримінального провадження, слідчий суддя встановив наступне.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого відділу Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000766 від 01.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

З копії протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 01.06.2025 вбачається, що ОСОБА_3 було затримано 01.06.2025 о 09 год. 30 хв. відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України без ухвали слідчого судді.

Частиною 1 статті 208 КПК України передбачено, що уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; 3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України; 4) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого статтями 255, 255-1, 255-2 Кримінального кодексу України.

Вивчивши долучені до клопотання матеріали, вислухавши пояснення сторін, слідчий суддя керуючись положенням ст. 208 КПК України прийшов до висновку, що затримання ОСОБА_3 01.06.2025 о 09 год. 30 хв. відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України без ухвали слідчого судді було законним.

01.06.2025 о 17:30 год. ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

При цьому з наданих слідчим та прокурором матеріалів слідчий суддя вбачає обґрунтованість підозри, ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Слідчий суддя відхиляє твердження захисника про те, що склад кримінального правопорушення неправильний, оскільки це є попередня кваліфікація дій підозрюваного з урахуванням зібраних органом досудового розслудвання доказів, зокрема показань свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . В подальшому кваліфікація кримінального правопорушення може бути змінена органом досудового розслідування.

Щодо наявності передбачених ст. 177 КПК України ризиків щодо підозрюваного слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Слідчий суддя вважає доведеними в ході розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема те, що оскільки підозрюваному ОСОБА_3 загрожує покарання за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, у виді реального позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, ОСОБА_3 є військовослужбовцем та перебуває у статусі особи яка самовільно залишила військову частину, що підтверджується витягом із бази ІТІПНП, де зазначено „тип діяльності дезертир, причина внесення сзч та номер ЄРДР № 0001109, а тому останній під страхом покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; так як в межах кримінального провадження на даний час віднайти знаряддя вчинення злочину не видалось можливим, підозрюваний ОСОБА_3 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; Також підозрюваний ОСОБА_3 знайомий зі прямим свідком у кримінальному провадженні ОСОБА_12 , який є його товаришем та знайомий потерпілого і, перебуваючи на свободі, може впливати на нього з метою зміни його показань у суді. Крім цього, ОСОБА_3 є корінним жителем м. Дрогобича знає його жителів та може також вплинути на інших свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни їх показань у суді. При цьому, з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 КПК України) такі ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу обвинувального вироку відносно нього.

Слідчий суддя вважає недоведеним ризики, передбачені п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням вимог статей 177, 178, 183 КПК України, враховуючи обґрунтованість повідомленої підозри, тяжкість ймовірного покарання за інкриміноване діяння, конкретні обставини кримінального правопорушення, встановлені ризики, що оцінені в сукупності з наданими даними про особу підозрюваного, вважаю, що належний контроль за поведінкою підозрюваного та дієве запобігання встановленим в провадженні ризикам неможливе шляхом застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, а відтак існуючими правовими підставами для задоволення клопотання.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи конкретні обставини та тяжкість правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_3 , дані про особу і майновий стан підозрюваного, а також дані, що містяться в долучених до матеріалів клопотання протоколах за результатами проведення слідчих дій, які дають на даній стадії кримінального провадження наявність достатніх підстав для висновку про обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_3 , враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, встановлені ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаю, що належний контроль за поведінкою підозрюваного та дієве запобігання встановленим в провадженні ризикам неможливе шляхом застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, а також, враховуючи те, що ОСОБА_3 , підозрюється у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства, тому до підозрюваного ОСОБА_3 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 183, 184, 208, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на шістдесят днів.

Строк тримання під вартою обраховувати з моменту фактичного затримання (01.06.2025) до 30.07.2025 включно.

Ухвала про застосування запобіжного заходу взяття під варту оголошена підозрюваному ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1