КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 375/1558/24 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3334/2025 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - начальника Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 на вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 07 січня 2025 року щодо ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ярославль РФ, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, українка, з професійною технічною освітою, не працюючої, не навчається, не депутата, не судимої, ідентифікаційний номер платника податків - НОМЕР_1 ,

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України та призначено їй покарання:

- за ч.1 ст.190 КК України у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 гривень;

- за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі строком на 1(один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворо покарання більш суворим покаранням призначено остаточне покарання ОСОБА_8 у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не обирався.

Цивільний позов та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Судом встановлено згідно обвинувального акта, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст.190 КК України, за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у вересні 2022 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_8 виник протиправний намір, направлений на заволодіння шляхом обману коштами благодійної організації Товариства Червоного Хреста України, які призначаються як компенсація витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися у період воєнного стану, шляхом подання недостовірних відомостей у «Заяві особи, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, про отримання компенсації витрат» про проживання у житловому приміщенні осіб, яка подається до виконавчого органу селищної ради за місцем розташування житлового приміщення.

Відповідно до вимог пункту 5 «Порядку компенсації витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістились у період воєнного стану», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.2022 №333 (в редакції від 30.09.2022) (надалі Порядок) та Меморандуму про взаєморозуміння, укладеного між Міністерством розвитку громад та територій України, Міжнародною Федерацією Товариств Червоного Хреста і Червоного Півмісяця в Україні та Товариством Червоного Хреста України, щодо компенсації витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися у період воєнного стану (далі - Меморандум), особа, що розмістила внутрішньо переміщених осіб не пізніше ніж протягом п`яти днів з дня закінчення звітного місяця подає до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної в м. Києві держадміністрації, відповідної військової адміністрації за місцем розташування житлового приміщення заяву за формою згідно з додатком 1 (далі - заява). Заява подається в паперовій формі або в електронній формі (на електронну адресу, визначену виконавчим органом сільської, селищної, міської ради, районною в м. Києві держадміністрацією, відповідною військовою адміністрацією). У разі подання заяви в паперовій формі особа, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, пред`являє: документ, який посвідчує її особу; документ, що підтверджує право власності або користування житловим приміщенням, або документ, що підтверджує повноваження представника власника. При цьому, відповідно до п. 4 цього ж Порядку особи, що розмістили внутрішньо переміщених осіб, також зобов`язані в день припинення розміщення внутрішньо переміщених осіб або зміни їх кількості подати в довільній формі заяву з інформацією про зміну переліку осіб, розміщених у житловому приміщенні, із зазначенням можливості у подальшому розміщувати внутрішньо переміщених осіб у цьому житловому приміщенні.

Будучи обізнаною щодо вказаних вимог Порядку та діючи всупереч цим вимогам, ОСОБА_8 , переслідуючи корисливий мотив, спрямований на протиправне, шляхом обману, заволодіння грошовими коштами благодійної організації Товариства Червоного Хреста України, які призначаються як компенсація витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися у період воєнного стану, умисно, з використанням умов воєнного стану, достовірно знаючи, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , внутрішньо переміщені особи, які з травня 2022 року проживали в житловому будинку ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 , та які в період часу з 19.09.2022 по 30.09.2022 у вказаному будинку не проживали, 05.10.2022 подала до відділу охорони здоров`я та соціального захисту населення Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області заяву особи, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, про отримання компенсації витрат, форма якої затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.2022 №333 (в редакції від 30.09.2022), де вказала відомості про проживання ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 протягом 30-ти днів вересня місяця 2022 року, що в свою чергу не відповідає дійсності.

Вчинивши вищевказані дії, ОСОБА_8 незаконно заволоділа чужим майном, а саме грошовими коштами в розмірі 531 грн. 72 коп., які Товариством Червоного Хреста України були зайво нараховані та виплачені ОСОБА_8 у вигляді компенсації витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися у період воєнного стану, чим спричинила матеріальну шкоду на вказану суму Товариству Червоного Хреста України.

Вищевказані дії ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України, тобто у заволодіння чужим майном, вчиненому шляхом обману (шахрайство).

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що з листопада місяця 2022 року по січень місяць 2024 року, точнних дат та часу досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_8 , виник протиправний намір, направлений на повторне заволодіння шляхом обману коштами благодійної організації Товариства Червоного Хреста України, які призначаються як компенсація витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися у період воєнного стану, шляхом подання недостовірних відомостей у «Заяві особи, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, про отримання компенсації витрат» про проживання у житловому приміщенні осіб, яка подається до виконавчого органу селищної ради за місцем розташування житлового приміщення.

Відповідно до вимог пункту 5 «Порядку компенсації витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістились у період воєнного стану», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.2022 №333 (в редакції від 30.09.2022) (надалі Порядок) та Меморандуму про взаєморозуміння, укладеного між Міністерством розвитку громад та територій України, Міжнародною Федерацією Товариств Червоного Хреста і Червоного Півмісяця в Україні та Товариством Червоного Хреста України, щодо компенсації витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися у період воєнного стану (далі - Меморандум), особа, що розмістила внутрішньо переміщених осіб не пізніше ніж протягом п`яти днів з дня закінчення звітного місяця подає до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної в м. Києві держадміністрації, відповідної військової адміністрації за місцем розташування житлового приміщення заяву за формою згідно з додатком 1 (далі - заява). Заява подається в паперовій формі або в електронній формі (на електронну адресу, визначену виконавчим органом сільської, селищної, міської ради, районною в м. Києві держадміністрацією, відповідною військовою адміністрацією). У разі подання заяви в паперовій формі особа, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, пред`являє: документ, який посвідчує її особу; документ, що підтверджує право власності або користування житловим приміщенням, або документ, що підтверджує повноваження представника власника. При цьому, відповідно до п. 4 цього ж Порядку особи, що розмістили внутрішньо переміщених осіб, також зобов`язані в день припинення розміщення внутрішньо переміщених осіб або зміни їх кількості подати в довільній формі заяву з інформацією про зміну переліку осіб, розміщених у житловому приміщенні, із зазначенням можливості у подальшому розміщувати внутрішньо переміщених осіб у цьому житловому приміщенні.

Будучи обізнаною щодо вказаних вимог Порядку та діючи всупереч цим вимогам, ОСОБА_8 з метою реалізації свого протиправного умислу, діючи повторно, умисно, з використанням умов воєнного стану, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на протиправне, шляхом обману, заволодіння чужим майном у вигляді грошових коштів, що нараховуються та виплачуються в якості компенсації витрат за тимчасове розміщення (перебування) внутрішньо переміщених осіб, в порушення вимог Порядку та Меморандуму, достовірно знаючи, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , внутрішньо переміщені особи, які з травня 2022 року проживали в житловому будинку ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 , та які в період часу з 01.10.2022 по 31.12.2023 у вказаному будинку не проживали, подала до відділу охорони здоров`я та соціального захисту населення Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області заяву особи, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, про отримання компенсації витрат, форма якої затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.2022 №333 (в редакції від 30.09.2022), де вказала відомості про проживання ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 з 1 жовтня 2022 року по 31 грудня 2023 року, що в свою чергу не відповідає дійсності.

Вчинивши вище вказані дії, ОСОБА_8 незаконно заволоділа чужим майном, а саме грошовими коштами: у листопаді 2022 року в розмірі 2790 грн, у грудні 2022 року в розмірі 2700 грн, у січні 2023 року в розмірі 2790 грн, у лютому 2023 року в розмірі 2790 грн, у березні 2023 року в розмірі 2520 грн, у квітні 2023 року в розмірі 2790 грн, у травні 2023 року в розмірі 1107 грн 75 коп., у вересні 2023 року в розмірі 1166 грн 83 коп., у жовтні 2023 року в розмірі 1772 грн 40 коп., у листопаді 2023 року в розмірі 1831 грн, 49 коп., у грудні 2023 року в розмірі 1019 грн 13 коп., у січні 2024 року в розмірі 457 грн 87 коп., які Товариством Червоного Хреста України були зайво нараховані та виплачені ОСОБА_8 у вигляді компенсації витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися у період воєнного стану, чим спричинила матеріальну шкоду на вказану суму Товариству Червоного Хреста України.

Вищевказані дії ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, тобто у заволодіння чужим майном, вчиненому шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Крім того, з лютого місяця 2024 року по червень 2024 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_8 , виник протиправний намір, направлений на повторне заволодіння шляхом обману коштами благодійної організації Товариства Червоного Хреста України, які призначаються як компенсація витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися у період воєнного стану, шляхом подання недостовірних відомостей у «Заяві особи, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, про отримання компенсації витрат» про проживання у житловому приміщенні осіб, яка подається до виконавчого органу селищної ради за місцем розташування житлового приміщення.

З метою реалізації свого протиправного умислу, ОСОБА_8 діючи повторно, умисно, з використанням умов воєнного стану, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на протиправне, шляхом обману, заволодіння чужим майном у вигляді грошових коштів, що нараховуються та виплачуються в якості компенсації витрат за тимчасове розміщення (перебування) внутрішньо переміщених осіб, в порушення вимог Порядку та Меморандуму, достовірно знаючи, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , внутрішньо переміщені особи, які з травня 2022 року проживали в житловому будинку ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 , та які в період часу з 01.01.2024 по 31.05.2024 у вказаному будинку не проживали, подала до відділу охорони здоров`я та соціального захисту населення Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області заяву особи, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, про отримання компенсації витрат, форма якої затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.2022 №333 (в редакції від 25.12.2022), де вказала відомості про проживання ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 з 1 січня 2024 року по 31 травня 2024 року, що в свою чергу не відповідає дійсності.

Вчинивши вище вказані дії, ОСОБА_8 вчинила усі дії, які вважала необхідними для доведення свого умислу до кінця, а саме заволодіння грошовими коштами: у лютому місяці 2024 року в сумі 457 грн, 87 коп., у березні місяці 2024 року в сумі 1291 грн 77 коп., у квітні місяці 2024 року в сумі 1831 грн, 48 коп., у травні місяці 2024 року у сумі 1772 грн 40коп., у червні місяці 2024 року у сумі 945 грн 28 коп., але з причин, які не залежали від її волі, довести до кінця кримінальне правопорушення не змогла, оскільки Товариством Червоного Хреста України припинено нарахування грошових коштів у вигляді компенсації витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістились у пепріод воєнного стану.

Вищевказані дії ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стороною обвинувачення кваліфіковані як закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 190 КК України.

Ухвалою суду від 13 листопада 2024 року кримінальне провадження відносно обвинуваченої ОСОБА_8 в частині обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення у заволодінні чужим майном, вчиненому шляхом обману (шахрайство), по епізоду кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 190 КК України, яке було вчинено у вересні 2022 року; в частині обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, по епізоду кримінального правопорушення за ч.2 ст.190 КК України, яке було вчинено у березні 2023; по епізоду кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 190 КК України, яке було вчинено у травні 2023 року; по епізоду кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 190 КК України, яке було вчинено у вересні 2023 року; по епізоду кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 190 КК України, яке було вчинено у жовтня 2023 року; по епізоду кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 190 КК України, яке було вчинено у листопаді 2023 року; по епізоду кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 190 КК України, яке було вчинено у грудні 2023 року; по епізоду кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 190 КК України, яке було вчинено у січні 2024 року; в частині обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України, у закінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, по епізоду кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України, яке було вчинено у лютому 2024 року; по епізоду кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України, яке було вчинено у березні 2024 року; по епізоду кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України, яке було вчинено у квітні 2024 року; по епізоду кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України, яке було вчинено у травні 2024 року; по епізоду кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України, яке було вчинено у червні 2024 року стосовно потерпілого Товариства Червоного Хреста України, було закрито на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, оскільки 9 серпня 2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року (Закон №3886-ІХ), яким викладено нову редакцію статті 51 КУпАП, якою визначено, що викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, після вирішення судом питання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_8 в частині вищевказаних вчинених кримінальних правопорушень, відповідно до обвинувального акта залишилось висунуте ОСОБА_8 обвинувачення лише в частині обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, по епізоду кримінального правопорушення, яке було вчинено у листопаді 2022 року на суму 2790 грн.; по епізоду кримінального правопорушення, яке було вчинено у грудні 2022 року на суму 2700 грн.; по епізоду кримінального правопорушення, яке було вчинено у січня 2023 року на суму 2790 грн.; по епізоду кримінального правопорушення, яке було вчинено у лютому 2023 року на суму 2790 грн.; по епізоду кримінального правопорушення, яке було вчинено у квітні 2023 року на суму 2790 грн. стосовно потерпілого Товариства Червоного Хреста України і такі дії обвинуваченої не підпадають під дію Закону про декриміналізацію.

Не погоджуючись з вироком суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 07 січня 2025 року стосовно ОСОБА_8 змінити у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зазначити у мотивувальній частині вироку:

- формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення - по епізодам кримінальної діяльності ОСОБА_8 за листопад 2022 року на суму 2790 грн.; за грудень 2022 року на суму 2700 грн; за січень 2023 року на суму 2790 грн; за лютий 2023 року на суму 2790 грн; за квітень 2023 року на суму 2790 грн.

- статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винною у вчиненні якого визнається ОСОБА_8 , а саме ч.1 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) та ч.2 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно;

- мотиви зміни обвинувачення по епізоду кримінальної протиправної діяльності за листопад 2022 року.

Виключити посилання суду першої інстанції про зміну прокурором обвинувачення в суді. В решті вирок залишити без змін.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, прокурор зазначає про те, що ухвалюючи вирок від 07.01.2025 р. судом у мотивувальній його частині вказано, що після вирішення питання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_8 в частині вищевказаних вчинених кримінальних правопорушень, відповідно до обвинувального акта залишилось висунуте ОСОБА_8 , обвинувачення лише в частині обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України, у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, по епізоду кримінального правопорушення, яке було вчинено у листопаді 2022 року на суму 2790 грн; по епізоду кримінального правопорушення, яке було вчинено у грудні 2022 року на суму 2700 грн; по епізоду кримінального правопорушення, яке було вчинено у січні 2023 року на суму 2790 грн; по епізоду кримінального правопорушення, яке було вчинено у лютому 2023 року на суму 2790 грн; по епізоду кримінального правопорушення, яке було вчинено у квітні 2023 року на суму 2790 грн стосовно потерпілого Товариства Червоного Хреста України і такі дії обвинуваченої не підпадають під дію Закону про декриміналізацію.

При цьому, у мотивувальній частині вироку не зазначено формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Також, у мотивувальній частині вироку від 07.01.2025 року не зазначено статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальні правопорушення, винною у вчиненні яких визнано обвинувачену ОСОБА_8 .

Крім того, у вироку суд вказав про зміну прокурором обвинувачення по епізоду кримінального правопорушення, яке було вчинено у листопаді 2022 року на суму 2790 грн. в частині кваліфікації з ч.2 на ч.1 ст.190 КК України. Проте, таке твердження суду не відповідає вимогам ст.338 КПК України, оскільки прокурором новий обвинувальний акт, у якому сформоване змінене обвинувачення, не складався та до суду не подавався. При цьому, судом самостійно прийнято рішення про перекваліфікацію (зміну обвинувачення) епізоду кримінального правопорушення, яке було вчинено ОСОБА_8 у листопаді 2022 року з ч.2 на ч.1 ст.190 КК України, однак мотиви прийняття такого рішення у вироку суду не зазначені.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.

Згідно з ст.370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Ухвалюючи вирок, суд, у відповідності зі ст. 368 КПК України, повинен вирішити питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Згідно положень п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою, окрім іншого, зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення, мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Переглядаючи вирок суду першої інстанції в межах поданої прокурором апеляційної скарги, з точки зору його законності та обґрунтованості, колегія суддів вважає, що вказаних вимог кримінального процесуального закону під час розгляду кримінального провадження стосовно обвинуваченої ОСОБА_8 та при ухваленні вироку, судом дотримано не було.

Так, ухвалюючи оскаржуваний вирок від 07.01.2025 р., судом першої інстанції у його мотивувальній частині зазначено, що після вирішення судом питання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_8 в частині вищевказаних вчинених кримінальних правопорушень, відповідно до обвинувального акта залишилось висунуте ОСОБА_8 обвинувачення лише в частині обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, по епізоду кримінального правопорушення, яке було вчинено у листопаді 2022 року на суму 2790 грн.; по епізоду кримінального правопорушення, яке було вчинено у грудні 2022 року на суму 2700 грн.; по епізоду кримінального правопорушення, яке було вчинено у січня 2023 року на суму 2790 грн.; по епізоду кримінального правопорушення, яке було вчинено у лютому 2023 року на суму 2790 грн.; по епізоду кримінального правопорушення, яке було вчинено у квітні 2023 року на суму 2790 грн. стосовно потерпілого Товариства Червоного Хреста України і такі дії обвинуваченої не підпадають під дію Закону про декриміналізацію.

Тобто, всупереч вимогам п.2 ч.3 ст.374 КПК, в мотивувальній частині вироку, суд не сформулював обвинувачення, яке було визнано судом доведеним за результатами судового розгляду в межах обвинувального акта, що фактично унеможливлює розуміння того, які обставини були встановлені судом за результатами розгляду кримінального провадження.

Так, у вироку суд зазначив про доведеність винуватості ОСОБА_8 у пред`явленому обвинуваченні. Між тим, як обґрунтовано зазначає прокурор, в порушення вимог п.2 ч.3 ст. 374 КПК України, суд у мотивувальній частині вироку не виклав формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням всіх ознак складу злочину, у вчиненні якого ОСОБА_8 визнано винною, що б відповідало диспозиції норми закону України про кримінальну відповідальність, а лише послався на пред`явлене обвинувачення, як воно викладено в обвинувальному акті.

Таким чином, суд не сформулював власного висновку щодо об`єктивної сторони висунутого ОСОБА_8 обвинувачення та не виклав у ньому формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Разом з тим, порядок зміни обвинувачення у суді регламентований положеннями статті 338 КПК України, відповідно до яких, після виконання прокурором вимог частини першої цієї статті, суд, за правилами частини четвертої цієї статті роз`яснює обвинуваченому, що він буде захищатися в судовому засіданні від нового обвинувачення, після чого відкладає розгляд не менше ніж на сім днів для надання обвинуваченому, його захиснику можливості підготуватися до захисту проти нового обвинувачення. За клопотанням сторони захисту цей строк може бути скорочений або продовжений. Після закінчення цього строку судовий розгляд продовжується.

Так, у вироку суд зазначив про те, що прокурором в судовому засіданні було змінено обвинувачення по епізоду кримінального правопорушення, яке було вчинено у листопаді 2022 року на суму 2790 грн в частині кваліфікації з ч. 2 ст. 190 КК України на ч.1 ст.190 КК України.

Водночас, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, прокурором під час судового розгляду не було заявлене клопотання про приєднання до матеріалів кримінального провадження зміненого обвинувального акта щодо ОСОБА_8 .

Допущені судом першої інстанції порушення вимог ст.374 КПК не можуть бути усунені шляхом зміни вироку або ухвалення нового вироку апеляційним судом, оскільки відповідно до змісту мотивувальної частини оскарженого вироку суду, не вбачається які обставини було встановлено судом першої інстанції за результатами судового розгляду.

Згідно положень ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржуваний вирок суду за змістом та формою не відповідає вимогам ст.ст. 370, 374 КПК та загальним засадам кримінального провадження, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З огляду на вищевикладене, подана апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок районного суду - скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст.405,407, 412 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - начальника Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 07 січня 2025 року щодо ОСОБА_8 - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4