Справа №135/307/17
Провадження №1-кп/127/1316/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі колегії суддів:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря: ОСОБА_4 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_5 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,

потерпілих: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 в м. Вінниці кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гайсин, Вінницької області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , раніше судимого:

- 12.01.2018 Гайсинським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від призначеного показання з іспитовим строком один рік,

- 12.12.2022 Вінницьким апеляційним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі,

- 27.03.2023 Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України, із врахуванням ст. 71, ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України, до остаточного покарання у виді п`яти років позбавлення волі,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 315, ч. 1 ст. 317, ч. 3 ст. 185 КК України, відомості про які внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000076 від 18.02.2013,

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування, ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 18.02.2013 у післяобідній час до квартири АДРЕСА_2 , в якій він проживав, прийшли у гості ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , яким ОСОБА_6 запропонував вжити наркотичні засоби, які зберігалися у його квартирі, на що останні погодились.

Таким чином, маючи на меті викликати у своїх товаришів бажання вжити наркотичні засоби, які відповідно до висновку експерта №166 від 21.02.2013, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, ОСОБА_6 зробив пропозицію ОСОБА_11 та ОСОБА_12 покурити наркотичний засіб за допомогою спеціального пристрою, який складається з двох фрагментів полімерних пляшок та металевої фольги. Вищевказані особи на дану пропозицію погодились та вжили запропонований ОСОБА_6 наркотичний засіб.

Таким чином, ОСОБА_6 18.02.2013 у післяобідній час в приміщенні квартири АДРЕСА_2 схилив до вживання наркотичних засобів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Крім того, ОСОБА_6 , органом досудового розслідування обвинувачується у тому, що 18.02.2013 у післяобідній час, умисно надав приміщення кухонної кімнати квартири АДРЕСА_2 та у якій він проживає, для незаконного вживання наркотичних засобів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , надавши їм при цьому спеціальний пристрій, який складався з двох фрагментів полімерних пляшок та металевої фольги.

Таким чином, ОСОБА_6 надав ОСОБА_11 та ОСОБА_12 приміщення кухонної кімнати квартири АДРЕСА_2 , для незаконного вживання наркотичних засобів.

Крім того, судом встановлено, що в ніч з 26.11.2015 на 27.11.2015, ОСОБА_6 , проходячи біля третього під`їзду будинку АДРЕСА_3 , помітив автомобіль марки «Renault» моделі «Master» д.н.з. НОМЕР_2 ., який знаходився біля вище вказаного будинку та належить ОСОБА_13 , після чого, діючи умисно, протиправно, таємно, з корисливого мотиву, маючи на меті збагачення за рахунок чужого майна, за допомогою металевих ножиць пошкодив серцевину замка правої передньої дверці зазначеного автомобіля, проник до салону, звідки здійснив крадіжку належного майна, а саме, набору гайкових ключів, вартістю 3500 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 завдав потерпілому ОСОБА_13 майнової шкоди на суму 3500 грн.

Крім того, судом встановлено, що 08.12.2015 близько 06.30 год., ОСОБА_6 , проходячи біля першого під`їзду будинку №3, який розташований в м. Ладижин, Вінницької області по вул. Ентузіастів, помітив автомобіль марки «ВАЗ-2104» д.н.з. НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_8 , після чого, діючи умисно, протиправно, повторно, таємно, з корисливого мотиву, маючи на меті збагачення за рахунок чужого майна, за допомогою металевих ножиць пошкодив серцевину замка лівої водійської дверці зазначеного автомобіля, проник до салону, звідки із шкіряного гаманця чорного кольору, який знаходився у автомобілі, здійснив крадіжку коштів в сумі 200 доларів США (згідно довідки, виданої територіально відокремленим безбалансовим відділенням №10001/0111 філії Вінницького обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» станом на 08.12.2015 офіційний курс гривні до доларів США становить 2345,0698 грн. за 100 доларів США) та флеш-картки ємкістю 16 GB, вартістю 200 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 завдав потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 4890,14 грн.

Крім того, судом встановлено, що в ніч з 15.12.2015 на 16.12.2015, ОСОБА_6 , проходячи біля будинку №3, який розташований в м. Ладижин, Вінницької області, по вул. Прибережна, помітив автомобіль марки «Мерседес Бенс» моделі «208» д.н.з. НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_14 , після чого, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливого мотиву, маючи на меті збагачення за рахунок чужого майна, за допомогою металевих ножиць пошкодив серцевину замка передньої правої дверці вищевказаного автомобіля, проник до салону, звідки здійснив крадіжку бувшої у використанні автомагнітоли марки «Ріоneer», вартістю 500 грн. та бувшого у використанні набору гайкових ключів, вартістю 1700 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 завдав потерпілому ОСОБА_14 майнової шкоди на загальну суму 2200 грн.

Крім того, судом встановлено, що в ніч з 16.12.2015 на 17.12.2015, ОСОБА_6 , проходячи біля п`ятого під`їзду будинку АДРЕСА_4 , помітив автомобіль марки «ВАЗ-2102» д.н.з. НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_10 , після чого, діючи умисно, протиправно, повторно, таємно, з корисливого мотиву, маючи на меті збагачення за рахунок чужого майна, за допомогою металевих ножиць пошкодив серцевину замка лівої передньої дверці вищевказаного автомобіля, проник до салону, звідки здійснив крадіжку автомагнітоли марки «Ріоnner», вартістю 1000 грн. та підсилювача звуку марки «РROLOGY» моделі «Club СА 400», вартістю 1000 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 завдав потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 2000 грн.

Крім того, судом встановлено, що в ніч з 16.12.2015 на 17.12.2015, ОСОБА_6 проходячи біля п`ятого під`їзду будинку АДРЕСА_4 , помітив автомобіль марки «ГАЗ» модель «24», д.н.з. НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_9 , після чого, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливого мотиву, маючи на меті збагачення за рахунок чужого майна, за допомогою металевих ножиць пошкодив серцевину замка передньої лівої дверці вищевказаного автомобіля, проник до салону, звідки здійснив крадіжку бувшої у використанні флеш картки марки «Transcend» 16 Gb, вартістю 209,40 грн., далі за допомогою металевих ножиць пошкодив серцевину замка багажного відділення та здійснив крадіжку бувшого у використанні автомобільного компресора марки «AIR COMPRESSOR» моделі «JD-95 L», вартістю 1564 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 завдав потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 1773,40 грн.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень не визнав повністю. З приводу обвинувачення за ч. 2 ст. 315, ч. 1 ст. 317 КК України повідомив, що до нього зателефонував ОСОБА_12 та запитав чи можна до нього зайти, оскільки він не може потрапити додому. В подальшому, ОСОБА_12 прийшов до нього разом з ОСОБА_11 , якого він раніше не знав. Він впустив їх, ОСОБА_12 запитав чи можна в кухні покурити, нащо він дав згоду. Далі ОСОБА_12 та ОСОБА_11 пішли до кухні, а він зайшов у залу, де дивився фільм. Також, повідомив, що заборонених речовин в квартирі не було, він їх побачив, коли вже прийшли працівники поліції, жодного освідування йому не проводили. В ході проведення обшуку працівники поліції вилучили з підвіконня у кімнаті пакунки, однак вони йому не належать. Вважає, що ОСОБА_12 та ОСОБА_11 його обмовили за вказівкою працівників правоохоронних органів, через те, що він не погодився на співпрацю з останніми. Що стосується обвинувачення за скоєння крадіжок зазначив, що не вчиняв їх, не зламував автомобілі та не викрадав з них майно. Крім того, повідомив, що вилучений у нього компресор він знайшов.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 суду повідомив, що йому зателефонував сусід та повідомив, що в його автомобілі марки «ВАЗ-2104» хтось перебуває. Коли він вибіг на вулицю нікого вже не було, а в автомобілі були відкриті водійські дверці. Після того, як він оглянув автомобіль він помітив, що серцевина замка дверці була вийнята, а з салону автомобіля було викрадено гаманець в якому були грошові кошти та флеш-картка.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 суду повідомив, що вранці підійшовши до свого автомобіля «ВАЗ-2102» д.н.з. НОМЕР_5 , який стояв біля будинку та помітив зламаний замок дверці, а коли заглянув всередину виявив відсутність автомагнітоли та підсилювача звуку. Також, зазначив, що раніше обвинуваченого не знав та викрадені речі йому не повернули.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 суду повідомив, що в 2015 році він виявив зламаний замок водійської дверці та багажнику у своєму автомобілі марки «ГАЗ» модель «24», який знаходився біля під`їзду його будинку. В автомобілі був безлад та він виявив відсутність компресора та флеш-карти. Також, зазначив, що шкоду йому не відшкодовано.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду повідомив, що знайомий з ОСОБА_6 близько п`яти років, оскільки проживали разом в одному дворі в м. Ладижин, а з ОСОБА_11 проводив вільний час. З приводу обставин справи зазначив, що йому зателефонував ОСОБА_6 і запропонував йому до нього зайти, що вжити наркотичні речовини. Далі він разом з ОСОБА_11 прийшли до квартири ОСОБА_6 , який запросив їх на кухню. Після чого, ОСОБА_6 дістав траву та пристрій для куріння і вони почали курити. Через деякий час в квартиру прийшли працівники поліції та затримали ОСОБА_6 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду повідомив, що разом із ОСОБА_12 перебував у м. Ладижин. До ОСОБА_12 зателефонував ОСОБА_6 та запропонував покурити коноплю. Після чого, вони пішли до квартири де проживав ОСОБА_6 , він запросив їх до кухні, де вчив, як потрібно вживати коноплю за допомогою пластикової пляшки, сам також вживав разом з ними. Після того, як покурили на кухні, вони пішли в кімнату, грали карти та в той момент до квартири зайшли працівники поліції і почали проводити обшук.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду повідомила, що вона проживала в одному під`їзді разом з обвинуваченим та у 2013 році її запросили бути понятою під час обшуку квартири ОСОБА_6 , в ході якого працівники поліції виявили пляшку з фольгою та пакетик з речовиною. Також, зазначила, що наркотики були виявлені в кімнаті на підвіконні, а сам обшук проводився в її присутності, після чого були складені документи, які вона підписала.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду повідомила, що проживала в одному під`їзді з ОСОБА_6 . У вечірній час доби її запросили бути понятою разом з ще однією сусідкою під час проведення обшуку. Вона була свідком того, як в квартирі на підвіконні було виявлено пристрій для вживання заборонених речовин. Також, зазначила, що в квартирі було ще двоє чи троє друзів ОСОБА_6 . Після закінчення обшуку були складені відповідні документи.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 суду повідомив, що раніше був знайомий з ОСОБА_6 . У 2016 році близько 05.00 год. ОСОБА_6 прийшов до нього додому та пропонував йому придбати гідравлічний насос до автомобіля, однак він відмовився. Також, зазначив, що у нього ще була автомагнітола. Через деякий час ОСОБА_6 знову з ним спілкувався та подарував автомагнітолу марки «Ріоnner», яка була не нова та де він її взяв не повідомляв. Крім того, повідомив, що йому нічого не відомо про крадіжки з автомобілів, а автомагнітолу, яку йому подарував ОСОБА_6 , він видав працівникам поліції.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 суду повідомив, що побачив з вікна своєї квартири, як по АДРЕСА_5 , чоловік підійшов до автомобіля його сусіда, відкрив дверці та сів всередину. Коли, він вийшов на вулицю, підійшов до чоловіка, який щось ховав під куртку, а коли він до нього звернувся, то чоловік почав тікати, однак наздогнати його він не зміг. В подальшому, йому було пред`явлено фото особи та він впізнав чоловіка, який перебував в автомобілі його сусіда.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_19 суду повідомила, що працювала в обміннику в ТРЦ «Європейський» в м. Ладижин, та вранці роки три-чотири тому, до неї прийшов чоловік, який обмінював валюту, а саме долари на гривні. Також, зазначила, що чоловік був високий та схвильований, постійно оглядався в різні сторони. В подальшому, з нею було проведено впізнання, на якому вона змогла вказати на чоловіка, який здійснював обмін валют.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_20 суду повідомив, що раніше був знайомий з ОСОБА_6 , однак жодних речей він йому не передавав.

Окрім показань обвинуваченого, потерпілого, свідків, судом ретельно та безпосередньо були досліджені наступні докази надані сторонами кримінального провадження, а саме:

- заява ОСОБА_6 про згоду з проведенням огляду квартири АДРЕСА_2 працівниками поліції в присутності понятих від 18.02.2013 (т.3 а.с. 201);

- протокол огляду місця події від 18.02.2013, об`єктом якого була житлова квартира АДРЕСА_2 , в ході якого було виявлено два фрагменти полімерної пляшки з фольговим папером, два паперових згортки з вмістом сухої подрібненої рослинної речовини (т.3 а.с. 202-205);

- відповідь на запит №810 від 19.02.2013, відповідно до якого станом на 21.02.2013 за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_6 , 1984 р.н. та ОСОБА_21 , 1963 р.н. (т.3 а.с. 206);

- заява ОСОБА_6 про надання добровільної згоди працівникам поліції на зберігання вилучених у нього предметів та речовин під час огляду квартири від 18.02.2013 (т.3 а.с. 209);

- висновок експерта №166 від 21.02.2013, відповідно до якого надані на дослідження речовини рослинного походження, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, загальною масою 19,60 г у перерахунку на висушену речовину.

Нашарування речовини темно-коричневого кольору на внутрішніх поверхнях фрагментів полімерної пляшки та металевої фольги містять особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено екстракт канабісу, масою 0,123 г, у перерахунку на суху речовину (т.3 а.с. 218-223);

- заява ОСОБА_6 про відмову від послуг захисника під час досудового розслідування кримінального провадження за ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 315 КК України у зв`язку з матеріальним становищем від 15.05.2013 (т.3 а.с. 236);

- протокол огляду місця події від 17.12.2015, разом з фотознімками, об`єктом якого був автомобіль марки «ВАЗ-2102» д.н.з. НОМЕР_5 , відповідно до якого було виявлено пошкодження серцевини замка передніх лівих водійських дверцят, при подальшому огляду автомобіля всередині виявлено відсутність автомагнітоли «Ріоnner» про що вказували дроти, які виднілися з панелі автомобіля, також, на задній панелі автомобіля виявлено відсутність автомобільного підсилювача «PROLOG» чорного кольору (т.4 а.с. 13-17);

- товарний чек від 12.12.2015, відповідно до якого вартість автомагнітоли «Ріоnner» становить 1000 грн., вартість підсилювача звуку марки «PROLOG» становить 1000 грн. (т.4 а.с. 12);

- заява ОСОБА_17 про долучення до кримінального провадження підсилювача звуку марки «PROLOG» потужністю «300 W», який в перших числах грудня 2015 року йому подарував ОСОБА_6 (т.4 а.с. 10);

- протокол огляду предмету від 18.01.2016, предметом якого був підсилювач звуку марки «PROLOG» потужністю «300 W maximum pawer» моделі «Club СА 400», який добровільно надав ОСОБА_17 (т.4 а.с. 9);

- протокол пред`явлення речей для впізнання від 18.01.2016, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_10 впізнав підсилювач звуку марки «PROLOG» потужністю «300 W maximum pawer» моделі «Club СА 400», який був у нього викрадений 17.12.2015 з автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2102» д.н.з. НОМЕР_5 (т.4 а.с. 7, 8);

- заява ОСОБА_14 в якій він просить знайти автомагнітолу сірого кольору та набір ключів в зелено-синій коробці, які було викрадено з його автомобіля марки «Мерседес Бенс» моделі «208» білого кольору, шляхом пошкодження замка передньої правої пасажирської дверці від 17.12.2015 (т.4 а.с. 56);

- товарний чек від 17.12.2015, відповідно до якого вартість автомагнітоли «Ріоnner» становить 500 грн., вартість набору гайкових ключів становить 1700 грн. (т.4 а.с. 48);

- заява ОСОБА_14 про отримання на зберігання автомагнітоли «Ріоnner», яка була викрадена з його автомобіля від 18.12.2015 (т.4 а.с. 49);

- протокол огляду предмету від 18.12.2015, разом з фотокартками, предметом якого була автомагнітола марки «Pioneer» DEH-2900MP серійний номер SER.NO.GCPG125125EW, яку добровільно надав ОСОБА_17 (т.4 а.с. 52-55);

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 17.12.2015, відповідно до якого ОСОБА_9 просив знайти особу, яка з його автомобіля марки «ГАЗ» модель «24», д.н.з. НОМЕР_6 викрала компресор, ліхтарик та флешку (т.4 а.с. 110, 111);

- протокол огляду місця події від 17.12.2015, об`єктом якого є сходова площадка між четвертим та п`ятим поверхами першого під`їзду будинку №32по вул. Процишина, в м. Ладижин, відповідно до якого було встановлено, що на сходовій площадці знаходився громадянин ОСОБА_6 при огляді пакету якого було виявлено автомобільний компресор марки «AIR COMPRESSOR» моделі «JD-95L» з дротами і шлангом, на компресорі було виявлено слід від тканини та слід від пальця руки (т.4 а.с. 101-105);

- висновок експерта за результатами проведення товарознавчої експертизи №239 від 01.03.2016, відповідно до якого ринкова вартість автомобільного компресора марки «AIR COMPRESSOR» моделі «JD-95L» з урахуванням зносу станом на момент вчинення крадіжки 17.12.2015, могла становити 1564 грн.

Ринкова вартість флешкартки марки «Transcend» ємкістю на 16 GB з урахуванням зносу станом на момент вчинення крадіжки 17.12.2015, могла становити 209,40 грн. (т.4 а.с. 60, 61);

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 08.12.2015, відповідно до якого ОСОБА_8 просив знайти особу, яка з його автомобіля марки «ВАЗ-2104» д.н.з. НОМЕР_3 викрала 500 доларів США та флеш-картку сріблястого кольору (т.4 а.с. 196, 197);

- протокол огляду місця події від 08.12.2015, об`єктом якого був автомобіль марки «ВАЗ-2104» д.н.з. НОМЕР_3 , в ході огляду якого було встановлено, що він має пошкодження серцевини замка передньої лівої дверці автомобіля, також було виявлено два сліди (т.4 а.с. 191-194);

- товарний чек від 17.12.2015, відповідно до якого вартість флеш-картки ємкістю 16 GB становить 200 грн. (т.4 а.с. 99);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.12.2015, відповідно до якого свідок ОСОБА_18 впізнав за продовгуватим обличчям та вдавленими скулами на обличчі особу на фото №4, яка 08.12.2015 по вул. Ентузіастів біля будинку №3 здійснила крадіжку з автомобіля марки «ВАЗ-2104» д.н.з. НОМЕР_3 . Згідно протоколу на фото під №4 зображено ОСОБА_6 (т.4 а.с. 186, 187);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.03.2016, відповідно до якого свідок ОСОБА_19 впізнала за продовгуватим та худощавим обличчям особу на фото №1, яка 08.12.2015 за адресою: АДРЕСА_6 , розмінювала грошові кошти в сумі 200 доларів США. Згідно протоколу на фото під №1 зображено ОСОБА_6 (т.4 а.с. 189, 190);

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 07.11.2015, відповідно до якого ОСОБА_13 просив знайти особу, яка з його автомобіля марки «Renault» моделі «Master» д.н.з. НОМЕР_2 викрала: набір головок (ключів), ящик з інструментами, наконечники рульових тяг 2 шт., автомобільну магнітолу, ящик з автомобільними запчастинами (т.4 а.с. 225, 226);

- протокол огляду місця події від 27.11.2015, разом з фотокартками, об`єктом якого був автомобіль марки «Renault» моделі «Master» д.н.з. НОМЕР_2 ., в ході огляду якого було виявлено два сліди пальця руки (т.4 а.с. 218-223);

- клопотання про надання дозволу на проведення обшуку приміщення квартири АДРЕСА_2 від 18.01.2016 (т.4 а.с. 85-87);

- ухвала слідчого судді Ладижинського міського суду Вінницької області про надання дозволу на проведення обшуку квартири АДРЕСА_7 від 18.01.2016 (т.4 а.с. 83, 84);

- протокол обшуку від 20.01.2016, який було проведено за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено розвідний ключ на якому міститься напис 7813-0032 (19) (т.4 а.с. 80-82);

- протокол огляду предмету від 20.01.2016, в ході якого було оглянуто вилучені у ОСОБА_6 під час обшуку речі, зокрема, розвідний ключ довжиною 15 (см) в передній частині ключа знаходиться металеве коліща для регулювання ключа під розмір гайки, ширина ручки ключа із заду становить 1,5 (см) а із переду 1 (см), із правої сторони ключа знаходиться напис 7813-0032 (19), на кінці ручки для тримання знаходиться отвір діаметром 1,2 (см), нижче отвору знаходиться позначка у вигляді букви «Ж» (т.4 а.с. 77-79);

- протокол пред`явлення речей для впізнання від 22.01.2016, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_13 впізнав розвідний ключ довжиною 15 (см) в передній частині ключа знаходиться металеве коліща для регулювання ключа під розмір гайки, ширина ручки ключа із заду становить 1,5 (см) а із переду 1 (см), із правої сторони ключа знаходиться напис 7813-0032 (19), на кінці ручки для тримання знаходиться отвір діаметром 1,2 (см), нижче отвору знаходиться позначка у вигляді букви «Ж», який був у нього викрадений в ніч з 26.11.2015 на 27.11.2015, з його автомобіля марки «Renault» моделі «Master» д.н.з. НОМЕР_2 . (т.4 а.с. 216, 217).

Також судом було дослідженого:

- витяг з кримінального провадження №0000076 від 18.02.2013, №0000184 від 10.05.2013, №0000185 від 10.05.2013, №0000231 від 25.11.2015, №0000235 від 27.11.2015, №0000250 від 06.12.2015, №0000255 від 11.12.2015, №0000256 від 08.12.2015, №0000259 від 11.12.2015, №0000262 від 16.12.2015, №0000264 від 17.12.2015, №0000265 від 17.12.2015, №0000266 від 17.12.2015 (т.3 а.с. 197-199, 230, 233, т. 4 а.с. 18, 57, 112, 150, 151, 167, 198, т. 5 а.с. 12, 99-106);

- постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 18.03.2013, від 17.12.2015, від 18.12.2015, від 18.01.2016, від 21.01.2016, від 22.01.2016, від 23.01.2016, від 06.02.2016 (т.3 а.с. 225, т.4 а.с. 6, 50, 98, 132, 153, 201, 215, т. 5 а.с. 70-75);

- постанова про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 15.05.2013, від 24.12.2015, від 05.04.2016, від 23.02.2016, від 03.03.2016 (т.3 а.с. 226-229, 237-241, т.4 а.с. 31-33, 94-96, 229-231);

- постанова про зупинення досудового розслідування від 21.03.2016 (т.4 а.с. 1-4);

- постанова про відновлення досудового розслідування від 05.04.2016 (т.3 а.с. 242-247);

- протокол пред`явлення речей для впізнання від 17.12.2015, від 21.01.2016, від 23.01.2016, від 27.02.2016 (т.4 а.с. 19-30, 133, 134, 154, 155, 203, 204);

- протокол огляду місця події від 25.11.2015, від 26.11.2015, від 05.12.2015, від 06.12.2015, від 08.12.2015, від 11.12.2015, від 16.12.2015 (т.4 а.с. 36-41, 141-147, 159-161, 208, 209, т. 5 а.с. 2-7, 29-33, 93-95);

- протокол огляду предмету від 17.12.2015, від 05.02.2016 (т.4 а.с. 136-138, т. 5 а.с. 76-85);

- постанова про продовження строку досудового розслідування від 24.02.2016 (т.4 а.с. 45-47);

- висновок експерта за результатами проведення товарознавчої експертизи №241 від 29.02.2016 (т.4 а.с. 64, 65);

- постанова про призначення судово-дактилоскопічної експертизи від 29.02.2016 (т.4 а.с. 66, 122, 123);

- постанова про призначення судово-товарознавчої експертизи від 16.02.2016, від 29.02.2016 (т.4 а.с. 67, 68, т.5 а.с. 50);

- постанова про призначення експертизи матеріалів речовин та виробів від 20.01.2016 (т.4 а.с. 76);

- висновок експерта за результатами проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів №59 від 28.01.2016 (т.4 а.с. 73-75);

- постанова про залучення захисника в кримінальному провадженні №0000262 від 16.12.2015 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України (т.4 а.с. 91);

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 25.11.2015, від 06.12.2015, від 08.12.2015, від 11.12.2015 (т.4 а.с. 165, 166, т. 5 а.с. 9, 10, 37, 38, 97, 98);

- постанова про призначення судово-трасологічної експертизи від 26.01.2016, від 29.02.2016, від 29.02.2016 (т.4 а.с. 177, 185, 242, 250, т.5 а.с. 22, 27, 49, 91);

- висновок експерта за результатами проведення трасологічної експертизи №118-Т від 01.02.2016, №346-Т від 15.03.2016, №352-Т від 14.03.2016, №117-Т від 01.02.2016, №349-Т від 10.03.2016, №123-Т від 28.01.2016, №345-Т від 09.03.2016, №220-Д від 14.03.2016, №116-Т від 28.01.2016 (т.4 а.с. 170-175, 180-183, 234-240, 246-249, т.5 а.с. 15-20, 25, 26, 42-48, 53-61, 65-67);

- протокол огляду місця події від 05.07.2016, відповідно до якого було вилучено речі в підвальному приміщенні в будинку АДРЕСА_8 (т.5 а.с. 86-89).

Аналізуючи всі докази в їх сукупності, в межах пред`явленого обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що в судовому засіданні стороною обвинувачення не доведено, що в діях ОСОБА_6 наявний склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 315 КК України, а саме, схиляння двох осіб до вживання наркотичних засобів, а також наявний склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 317 КК України, а саме, надання приміщення для вживання наркотичних засобів.

До такого висновку суд прийшов виходячи з наступного.

Так, органом досудового розслідування, ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 18.02.2013 у післяобідній час до квартири АДРЕСА_2 , в якій він проживав, прийшли у гості ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , яким ОСОБА_6 запропонував вжити наркотичні засоби, які зберігалися у його квартирі, на що останні погодились.

Таким чином, маючи на меті викликати у своїх товаришів бажання вжити наркотичні засоби, які відповідно до висновку експерта №166 від 21.02.2013, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, ОСОБА_6 зробив пропозицію ОСОБА_11 та ОСОБА_12 покурити наркотичний засіб за допомогою спеціального пристрою, який складається з двох фрагментів полімерних пляшок та металевої фольги. Вищевказані особи на дану пропозицію погодились та вжили запропонований ОСОБА_6 наркотичний засіб.

Також, ОСОБА_6 , органом досудового розслідування обвинувачується у тому, що 18.02.2013 у післяобідній час, умисно надав приміщення кухонної кімнати квартири АДРЕСА_2 та у якій він проживає, для незаконного вживання наркотичних засобів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , надавши їм при цьому спеціальний пристрій, який складався з двох фрагментів полімерних пляшок та металевої фольги.

Таким чином, ОСОБА_6 надав ОСОБА_11 та ОСОБА_12 приміщення кухонної кімнати квартири АДРЕСА_2 , для незаконного вживання наркотичних засобів.

Статтею 7 КПК України закріплені загальні засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Так, згідно роз`яснень, викладених в п. 18-19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» слідує, що при розгляді кримінальних справ суд має суворо додержуватись закріпленого у ч. 1 ст. 62 Конституції принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

При цьому неприпустимо покладати на обвинуваченого (підсудного) доведення своєї невинуватості.

Статтею 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості та підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором.

Європейський суд з прав людини у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (рішення від 18.01.1978 року Ireland v. theUnitedKingdom, n. 161, Series А, заява № 25), а також неодноразово у рішеннях проти України, зокрема, у справі «Коробов проти України» (рішення від 21.07.2011 року, п. 65, заява № 39598/03), вказував, що рівень певності, якого має досягати суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», є важливим для постановлення справедливого рішення.

Отже, обвинувачення повинно довести «кожний факт», пов`язаний із злочином, щоб «не існувало жодної розумної підстави для сумнівів». Правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого по суті означає, що жодна з сумнівних обставин не може бути покладена в основу обвинувальних тез по справі, тобто воно висуває вимогу повної і безумовної доведеності обвинувачення. Ця вимога має на меті охорону законних інтересів обвинуваченого і служить гарантією досягнення істини у справі.

Таким чином, правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого виступає гарантією не тільки для обвинуваченого, воно служить також гарантією досягнення мети правосуддя. Завдяки даному правилу досягається об`єктивна істина, так як обвинувачення ґрунтується тільки на безсумнівних доказах і безспірних фактах.

Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він перебуваючи за місцем свого проживання надав приміщення ОСОБА_11 та ОСОБА_12 для вживання наркотичних засобів, а також схиляв їх до вживання заборонених речовин.

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав в повному обсязі та пояснив, що до нього зателефонував ОСОБА_12 та запитав чи можна до нього зайти, оскільки він не може потрапити додому. В подальшому, ОСОБА_12 прийшов до нього разом з ОСОБА_11 , вони пішли на кухню, а він в іншу кімнату. Також, зазначив, що йому не відомо звідки в квартирі взялись заборонені речовини, він їх побачив вже коли працівники поліції проводили обшук у його квартирі.

Надаючи показання в судовому засіданні свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_11 повідомили, що саме ОСОБА_6 запропонував прийти до нього на квартиру з метою вживання наркотичних речовин та навчав, як саме потрібно їх вживати за допомогою пластикової пляшки.

На підтвердження вини по даних епізодах, стороною обвинувачення надано ряд доказів, а саме: заява ОСОБА_6 про згоду з проведенням огляду квартири АДРЕСА_2 працівниками поліції в присутності понятих від 18.02.2013, протокол огляду місця події від 18.02.2013, об`єктом якого була житлова квартира АДРЕСА_2 , в ході якого було виявлено два фрагменти полімерної пляшки з фольговим папером, два паперових згортки з вмістом сухої подрібненої рослинної речовини, відповідь на запит №810 від 19.02.2013, відповідно до якого станом на 21.02.2013 за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_6 , 1984 р.н. та ОСОБА_21 , заява ОСОБА_6 про надання добровільної згоди працівникам поліції на зберігання вилучених у нього предметів та речовин під час огляду квартири від 18.02.2013.

Крім зазначених доказів, також, було надано висновок експерта №166 від 21.02.2013, відповідно до якого надані на дослідження речовини рослинного походження, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, загальною масою 19,60 г у перерахунку на висушену речовину. Нашарування речовини темно-коричневого кольору на внутрішніх поверхнях фрагментів полімерної пляшки та металевої фольги містять особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено екстракт канабісу, масою 0,123 г, у перерахунку на суху речовину.

Статтею 85 КПК України передбачено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Також, відповідно до положень ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження працівниками поліції було проведено огляд місця події за адресою АДРЕСА_1 , на підставі письмової заяви ОСОБА_6 , який є співвласником даної квартири, що було оформлено відповідним протоколом.

В ході проведеного огляду було виявлено та вилучено два фрагменти полімерної пляшки з фольговим папером, на яких міститься нашарування особливо небезпечного наркотичного засобу екстракту канабісу та два паперових згортки з вмістом сухої подрібненої рослинної речовини, а саме канабісом.

Суд звертає увагу, що вищевказана слідча дія була проведена лише на підставі добровільної заяви ОСОБА_6 .

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на повагу до приватного та сімейного життя, що включає гарантії недоторканості житла.

Відповідно до вимог ст. 13 КПК України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім випадків, передбачених цим Кодексом, що також гарантовано ч. 1 ст. 30 Конституції України.

За ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних.

Як виняток ч. 3 ст. 30 Конституції України передбачає, що у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

Разом із тим зі змісту ст. 237 КПК України вбачається, що огляд є слідчою (розшуковою) дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами КПК України, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 234 КПК України обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Частиною 3 ст. 233 КПК України передбачено, що слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку.

Виходячи з системного тлумачення норм кримінального процесуального закону, підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення. Без наявності такої інформації проведення огляду місця події не допускається. Якщо проведений огляд підпадає під визначення «невідкладного випадку» у значенні ч. 3 ст. 233 КПК, звернення до слідчого судді постфактум відповідно до вимог цього положення було обов`язковим. За відсутності ухвали слідчого судді, отриманої в порядку, передбаченому цим же положенням, результати такого огляду не можуть бути визнані допустимими доказами.

Оскільки, в ході досудового розслідування було проведено огляд місця події, який мав би бути проведений за правилами передбаченими для обшуку, в ході якого було вилучено пляшки, які використовувались для куріння та фольгові згортки з наркотичним засобом, без подальшого його узаконення, що є порушенням вимог ч. 3 ст. 233 КПК України, тому встановлені внаслідок такої слідчої дії докази є недопустимими й не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень.

Крім того, як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування першочергово ОСОБА_6 було оголошено підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 315, ч. 1 ст. 317 КК України.

В день оголошення підозри ОСОБА_6 написав заяву про відмову від послуг захисника під час досудового розслідування кримінального провадження за ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 315 КК України у зв`язку з матеріальним становищем (т.3 а.с. 236).

Забезпечення обвинуваченому права на захист згідно зі статтею 129 Конституції України є основною засадою судочинства, а відповідно до статті 7 КПК України віднесено до загальних засад кримінального провадження.

Статтею 59 Конституції України визначено право кожного на правову допомогу та вільний вибір захисника своїх прав, а стаття 63 Конституції України закріплює право на захист підозрюваного, обвинуваченого чи підсудного.

У ст. 20 КПК України, що розкриває зміст забезпечення права на захист, як загальної засади кримінального провадження, закріплено право підозрюваного, обвинуваченого, виправданого, засудженого на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення; право збирати і подавати докази; брати особисту участь у кримінальному провадженні; користуватись правовою допомогою захисника; реалізовувати інші процесуальні права, передбачені КПК України.

Судом враховано практику Європейського суду з прав людини, зокрема, правову позицію щодо початкового етапу забезпечення права на захист у кримінальному провадженні викладено в п. 63 рішення ЄСПЛ від 09 червня 2011 року у справі «Лучанінова проти України», де зазначено, що «для здійснення обвинуваченим свого права на захист йому зазвичай повинно бути забезпечено можливість отримати ефективну допомогу захисника із самого початку провадження».

Відповідно до вимог ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 315 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Частина 1 ст. 52 КПК України передбачає, що участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.

В той же час, як вбачається з досліджених судом матеріалів кримінального провадження після того, як ОСОБА_6 набув статусу підозрюваного, йому не було забезпечено право на захист, доказом чого є його ж письмова заява.

Крім того, в матеріалах відсутні відомості, які б свідчили про вжиття в ході досудового розслідування заходів для забезпечення обвинуваченому права на захист, зокрема, шляхом призначення захисника за рахунок держави, зважаючи на те, що як підставу відсутності захисника він вказав матеріальне становище.

Обов`язок забезпечити участь захисника під час досудового розслідування покладена на сторону обвинувачення (ст. 49 КПК України). Цей обов`язок є складовою процесу доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення. Оскільки цей обов`язок не виконано, то в силу статті 62 Конституції України та ч. 4 ст. 17 КПК України, суд констатує порушення права обвинуваченого ОСОБА_6 на захист під час здійснення досудового розслідування.

Згідно положень ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Також, суд приймає до уваги рішення ЄСПЛ «Гефген проти Німеччини» від 30 червня 2008 року, у якому для описання доказів, отриманих із порушенням встановленого порядку, сформовано доктрину «плодів отруєного дерева», відповідно до якої якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані за його допомогою, будуть такими ж.

Крім того, у рішенні «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року Європейський суд зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до їх несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

Таким чином, згідно вимог ст. 86, п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 87 КПК України, протокол огляду місця події від 18.02.2013, суд визнає недопустимим доказом, оскільки зазначена слідча дія була проведена з порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства, а тому всі інші докази, які є похідними від нього, не можуть використовуватись на обґрунтування вини обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, в тому числі і винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину, форми вини, мотиву і мети вчинення злочину, покладається на слідчого, прокурора і лише в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

За змістом ст. 17 КПК України, ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього кодексу, відповідно до вимог ч. 2 якої жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Положеннями ч. 1 ст. 373 КПК України визначено, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Таким чином суд, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності, взаємозв`язку та переконливості, перевіривши та оцінивши усі доводи учасників судового провадження, дійшов висновку, що обвинувачення стосовно ОСОБА_6 в частині вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 315, ч. 1 ст. 317 КК України, є недоведеним, так як воно не обґрунтовано достатніми, належними, допустимими та достовірними доказами, які б підтверджували його винуватість поза розумним сумнівом, в зв`язку з чим за приписами п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України він підлягає виправданню.

Що стосується пред`явленого обвинувачення за ч. 3 ст. 185 КК України, то заслухавши показання потерпілих та свідків, дослідивши та проаналізувавши всі докази в їх сукупності, незважаючи на повне не визнання інкримінованих кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні встановлені достатні докази, які «поза розумним сумнівом» вказують на доведеність вини ОСОБА_6 у вчинені всіх епізодах крадіжок.

З приводу викрадення майна з автомобіля потерпілого ОСОБА_13 , а саме, набору гайкових ключів, незважаючи на не визнання обвинуваченим свої вини, його вина по даному епізоду підтверджується, зокрема, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 07.11.2015, протокол огляду місця події від 27.11.2015, в ході якого було оглянуто автомобіль марки «Renault» моделі «Master» д.н.з. НОМЕР_2 .

Крім того, дані обставини підтверджуються протокол обшуку від 20.01.2016, який було проведено за місцем проживання обвинуваченого, в ході якого було виявлено та вилучено серед інших речей, розвідний ключ на якому міститься напис 7813-0032 (19).

Відповідно до протоколу огляду предмета від 20.01.2016, було оглянуто вилучені у ОСОБА_6 під час обшуку речі, зокрема розвідний ключ довжиною 15 (см) в передній частині ключа знаходиться металеве коліща для регулювання ключа під розмір гайки, ширина ручки ключа із заду становить 1,5 (см) а із переду 1 (см), із правої сторони ключа знаходиться напис 7813-0032 (19), на кінці ручки для тримання знаходиться отвір діаметром 1,2 (см), нижче отвору знаходиться позначка у вигляді букви «Ж».

Вищеописаний розвідний ключ був предметом огляду в ході пред`явлення речей для впізнання від 22.01.2016, де потерпілий ОСОБА_13 впізнав його, як такого, що був викрадений у нього в ніч з 26.11.2015 на 27.11.2015, з його автомобіля марки «Renault» моделі «Master» д.н.з. НОМЕР_2 .

Зважаючи на викладені обставини, дослідивши надані суду докази, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_6 у вчинені даного епізоду крадіжки доведена в повному обсязі, оскільки безпосередньо в обвинуваченого були виявлені та вилучені речі, які було викрадено у потерпілого, а тому його дії вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище.

Що стосується епізоду вчинення крадіжки з автомобіля потерпілого ОСОБА_8 , незважаючи на повне не визнання ОСОБА_6 своєї вини, його вина доводиться показаннями потерпілого та свідків, а також, дослідженими доказами.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_8 повідомив суду, що з його транспортного засобу марки «ВАЗ-2104» було викрадено гаманець з грошовими коштами, а саме, доларами США та флеш-картку, що також, підтверджується протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 08.12.2015.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 повідомила, що працювала в обміннику в ТРЦ «Європейський» в м. Ладижин, та в неї здійснював обмін грошових коштів чоловік, який був схвильований, постійно оглядався в різні сторони.

Під час досудового розслідуванням зі свідком ОСОБА_19 було проведено пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, в ході якого вона впізнала ОСОБА_6 , як особу, яка розмінювала грошові кошти в сумі двісті доларів США.

Також, судом було допитано свідка ОСОБА_18 , який безпосередньо був свідком вчинення крадіжки з автомобіля та повідомив, що з вікна своєї квартири бачив, як невідомий чоловік підійшов до машини його сусіда, відкрив дверці та сів всередині, його це насторожило він вийшов на вулицю та бачив, як цей чоловік ховав щось під куртку, а вони він до нього звернувся, почав тікати.

В ході пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, свідок ОСОБА_18 серед наданих йому фотокарток вказав на ОСОБА_6 , як на особу, яка здійснила крадіжку з автомобіля марки «ВАЗ-2104» д.н.з. НОМЕР_3 , що також, підтвердив надаючи показання в судовому засіданні.

Тому, приймаючи до уваги дослідженні докази в сукупності, судом встановлено, що саме, ОСОБА_6 здійснив крадіжку грошових коштів та флеш-карти з транспортного засобу, який належить ОСОБА_8 .

Також, в ході розгляду кримінального провадження незважаючи на не визнання обвинуваченим своєї вини, було доведену його причетність до скоєння крадіжки речей з автомобіля марки «Мерседес Бенс» моделі «208» д.н.з. НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_14 , а саме: автомагнітоли марки «Ріоneer» та набору гайкових ключів.

Дані обставини були підтвердженні дослідженими письмовими доказами, зокрема, заявою ОСОБА_14 в якій він просить знайти автомагнітолу сірого кольору та набір ключів в зелено-синій коробці, які було викрадено з його автомобіля марки «Мерседес Бенс» моделі «208» білого кольору, шляхом пошкодження замка передньої правої пасажирської дверці, товарним чеком, яким встановлено вартість викраденого майна, а також, протокол огляду предмету від 18.12.2015, разом з фотокартками, де було оглянуто автомагнітолу марки «Pioneer» DEH-2900MP серійний номер SER.NO.GCPG125125EW, яку добровільно надав ОСОБА_17 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 повідомив, що автомагнітолу марки «Pioneer», яку він добровільно видав працівникам поліції йому подарував ОСОБА_6 , однак де він її взяв не пояснив.

Таким чином, на підставі зазначених доказів, зважаючи на те, що свідок чітко вказав на ОСОБА_6 , як на особу, яка передала йому автомагнітолу марки «Pioneer», що належить потерпілому ОСОБА_14 , а також, приймаючи до увагу, що сам обвинуваченим не зміг надати доказів, які б могли поставити під сумнів правдивість показань свідка, суд вважає, що вину по даному епізоду доведена повністю.

Щодо епізоду викрадення майна у потерпілого ОСОБА_10 , незважаючи на заперечення ОСОБА_6 щодо причетності до вчинення даного кримінального правопорушення, його вина доведена показаннями потерпілого та свідка, а також наданими суду доказами.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 повідомив, що з його автомобіля, який стояв біля будинку, було викрадено автомагнітолу та підсилювач звуку.

Дані показання потерпілого узгоджуються з даними протоколу огляду місця події від 17.12.2015, об`єктом якого був автомобіль марки «ВАЗ-2102» д.н.з. НОМЕР_5 , відповідно до якого було виявлено пошкодження серцевини замка передніх лівих водійських дверцят, при подальшому огляду автомобіля всередині виявлено відсутність автомагнітоли «Ріоnner» про що вказували дроти, які виднілися з панелі автомобіля, також, на задній панелі автомобіля виявлено відсутність автомобільного підсилювача «PROLOG» чорного кольору.

Як вбачається з заяви ОСОБА_17 , саме, ОСОБА_6 в перших числах грудня 2015 року подарував йому підсилювач звуку марки «PROLOG» потужністю «300 W», що також відображено у протоколі огляду предмета від 18.01.2016.

Саме вказаний підсилювач звуку потерпілий ОСОБА_10 впізнав в ході досудового розслідування, згідно протоколу пред`явлення речей для впізнання від 18.01.2016, як такий, який був у нього викрадений 17.12.2015 з автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2102» д.н.з. НОМЕР_5 .

Таким чином, з урахуванням викладених обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_6 проник всередину транспортного засобу ОСОБА_10 , звідки викрав автомагнітолу та підсилювач звуку.

Будь яких доказів, які б ставили під сумнів, що саме обвинуваченим було скоєно даний епізод крадіжки, суду надано не було, а не визнання ОСОБА_6 своєї вини, є лише спробую ввести суд в оману, з метою уникнення від можливого покарання за скоєне.

Також, ОСОБА_6 надаючи показання в судовому засіданні заперечував факт вчинення ще одного епізоду крадіжки, а саме, компресора та флеш-карти з автомобіля, який належить ОСОБА_9 , однак пояснення обвинуваченого були повністю спростовані дослідженими письмовими доказами.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 повідомив, що в 2015 році виявив зламаний замок водійської дверці та багажнику у своєму автомобілі марки «ГАЗ» модель «24», який знаходився біля під`їзду його будинку, всередині якого був безлад, а також, відсутній компресор та флеш-карта.

Дані показання потерпілого повністю узгоджують з поданою ним заявою до правоохоронних органів, відповідно до якої він просив знайти особу, яка з його автомобіля марки «ГАЗ» модель «24», д.н.з. НОМЕР_6 викрала компресор, ліхтарик та флешку.

Як встановлено судом, в ході проведення огляду місця події від 17.12.2015 об`єктом якого була сходова площадка між четвертим та п`ятим поверхами першого під`їзду будинку №32 по вул. Процишина, в м. Ладижин, було виявлено ОСОБА_6 з пакетом, всередині якого знаходився автомобільний компресор марки «AIR COMPRESSOR» моделі «JD-95L» з дротами і шлангом.

Вилучений під час огляду у ОСОБА_6 компресор марки «AIR COMPRESSOR» моделі «JD-95L» повністю збігається за своєю маркою та моделлю з компресором, який був викрадений у ОСОБА_9 .

Відповідно до висновку №239 від 01.03.2016, ринкова вартість автомобільного компресора марки «AIR COMPRESSOR» моделі «JD-95L» з урахуванням зносу станом на момент вчинення крадіжки 17.12.2015, могла становити 1564 грн. Ринкова вартість флешкартки марки «Transcend» ємкістю на 16 GB з урахуванням зносу станом на момент вчинення крадіжки 17.12.2015, могла становити 209,40 грн.

Зважаючи на вищевикладені обставини вина обвинуваченого у вчинені даного епізоду крадіжки доведена дослідженими в ході розгляду доказами, якими підтверджено, що саме ОСОБА_6 здійснив крадіжку з автомобіля марки «ГАЗ» модель «24», д.н.з. НОМЕР_6 , зважаючи на те, що він був затриманий в викраденим майном.

Позиція сторони захисту з приводу того, що ОСОБА_6 не причетний до вчинення крадіжки, є надуманою та спрямована лише на уникнення від відповідальності за скоєне, оскільки будь яких доказів які б спростовували надані суду документи до матеріалів кримінального провадження надано не було.

Статтею 185 КК України, передбачено відповідальність за вчинення крадіжки, тобто за викрадення майна, яке здійснюється таємно.

Суб`єктивна сторона крадіжки характеризується прямим умислом на заволодіння чужим майном. Змістом умислу винного при крадіжці охоплюється його переконаність у тому, що викрадення ним майна здійснюється таємно від потерпілого, очевидців або осіб, у володінні чи під охороною яких знаходиться майно: за відсутності сторонніх осіб; у їхній присутності, але непомітно для них; у присутності таких осіб і на «їхніх очах», але за умови, що вони не усвідомлюють характеру вчинюваних винним дій; у присутності сторонніх осіб, на потурання (а через це і на втаємничення своїх дій) яких, в силу особливих зв`язків чи стосунків з ними, розраховує винний тощо. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони крадіжки є корисливий мотив.

Кваліфікуючими ознаками крадіжки є вчинення її поєднане з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище.

Згідно п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища. Під сховищем слід розуміти певне місце чи територію, відведені для постійного чи тимчасового збереження матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо), а також залізничні цистерни, контейнери, рефрижератори, подібні сховища тощо.

Так, питання щодо наявності кваліфікуючої ознаки крадіжки «проникнення у сховище» було предметом вирішення об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, яка в постанові 19 листопада 2018 року (справа №205/5830/16-к, провадження №51-2436кмо18) акцентувала увагу на тому, що у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 06 листопада 2009 року, під сховищем пропонувалося розуміти «певне місце чи територію, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо), а також залізничні цистерни, контейнери, рефрижератори, подібні сховища тощо».

Схоже визначення поняття «сховище» міститься у постанові Верховного Суду України від 31 січня 2013 року в справі №5-33кс12: «під поняттям «сховище» слід розуміти певні місця чи ділянки території, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які обладнані огорожею чи технічними засобами або забезпечені іншої охороною: пересувні автолавки, рефрижератори, контейнери, сейфи та інші сховища».

Тобто до сховища (незалежно від ознаки стаціонарності) мають бути віднесені місця чи ділянки, які використовуються для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, та мають властиві для цього конструктивні ознаки, які забезпечують охорону від доступу до них сторонніх осіб.

Одночасно салони та багажні відділення автомобілів, зокрема і легкових, дозволять використовувати їх з урахуванням особливостей конструкції, як для перевезення пасажирів та їх багажу, так і для постійного чи тимчасового зберігання майна володільця транспортного засобу.

Суд погоджується із правовою позицією викладеною в Постанові ВС/ККС №653/3/18 від 17.03.2020), що наявність засобів охорони транспортного засобу, у тому числі і технічних, що обмежують вільний доступ сторонніх осіб до майна, що знаходиться в салоні або багажному відділенні автомобіля, свідчить про наявність ознак сховища, яке є володінням особи. Під проникненням слід розуміти незаконне вторгнення у сховище будь яким способом. З урахуванням конкретних обставин провадження незаконне потрапляння сторонніх осіб до салону та багажного відділення автомобіля шляхом подолання різним способом засобів охорони від вільного доступу, у тому числі технічних, здійснене з метою викрадення майна, що там зберігається, складає ознаку незаконного проникнення до володіння особи сховища.

Тому, враховуючи вищезазначене, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши наявні в кримінальному провадженні докази, а також зважаючи на те, що обов`язковою ознакою проникнення є його незаконність, тобто відсутність у особи права перебувати у перелічених місцях, де знаходиться майно, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковані вірно, зокрема:

- по епізоду вчиненому в ніч з 26.11.2015 на 27.11.2015, за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище;

- по епізодам вчинених 08.12.2015, ніч з 15.12.2015 на 16.12.2015, в ніч з 16.12.2015 на 17.12.2015 за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотиви і мета вчинення кримінального правопорушення.

Суд вважає за необхідне зазначити, що всі докази по справі зібрані відповідно до вимог кримінально процесуального закону, вони є допустимими, та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим діяння, інкримінованого йому стороною обвинувачення.

Таким чином, всі досліджені у судовому засіданні докази логічні, послідовні, не містять протиріч, переконливі як кожен окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку. Жоден із них не спростований, містить інформацію щодо предмету доказування, а тому суд дійшов висновку, що сторона обвинувачення довела поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України.

Суд зазначає, що згідно положень ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд зважає на те, що обвинувачений раніше неодноразово судимий (т.5 а.с. 28, 211-217), на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває (т.3 а.с. 207, 208, т.4 а.с. 125, 126), за місцем проживання характеризується позитивно (т.3 а.с. 212, т.4 а.с. 124).

Обставини, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого та обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, відповідно до положень ст. 65 КК України, враховуючи ступінь суспільної небезпеки скоєних кримінальних правопорушення, обставини справ, з урахуванням вимог закону та передбачених цим законом санкцій, враховуючи особу обвинуваченого, ставлення до вчинених кримінальних правопорушень, який вину не визнав, у вчиненому не розкаювався, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, суд приходить до висновку, що його виправлення та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень не можливе без його ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції визначеної ч. 3 ст. 185 КК України.

Крім того, судом враховано, що ОСОБА_6 засуджений вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 27.03.2023 за ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 71, ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі, даний вирок набув законної сили 26.06.2024, а тому остаточне покарання йому слід призначити з урахуванням ч. 4 ст. 70 КК України, зарахувавши у строк відбуття покарання частково відбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 27.03.2023.

Початок строку відбуття покарання обвинуваченому слід рахувати з дати проголошення вироку.

На переконання суду таке покарання відповідає принципам законності, справедливості, індивідуалізації, буде співмірним вчиненому та необхідним для досягнення мети покарання і завдань кримінального судочинства, а також, буде відповідати інтересам суспільства на даний час.

Також, суд звертає увагу, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.01.2025 було закрито ряд кримінальних проваджень у вчинені яких обвинувачувався ОСОБА_6 в зв`язку з закінченням строків давності, однак не було прийнято рішення щодо судових витрат та речових доказів, тому зважаючи на закінчення розгляду кримінального провадження, суд приходить до висновку про необхідність вирішення даних питань.

Що стосується наявності підстав для стягнення судових витрат, слід звернути увагу на декілька факторів.

Зокрема, процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 , було закрито на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, що є нереабілітуючою обставиною, оскільки стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінальних правопорушень однак з огляду на певні обставини кримінальне провадження щодо цієї особи виключається. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, всі процесуальні витрати, здійснені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме ця особа.

Тому, зважаючи на вищевикладене, хоча кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 162 КК України було закрите в зв`язку з закінченням строків давності, дана обставина не є реабілітуючою, а тому не звільняє його від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням судових експертиз.

Відповідно до вимог ст. ст. 124, 126 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого вартість проведення криміналістичних досліджень (т.3 а.с. 217, т. 4 а.с. 59, 63, 72, 114, 169, 179, 233, 245, т.5 а.с. 14, 24, 41, 52, 64), оскільки їх проведення було зумовлено розслідуванням вчинених ним кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів в кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 30, 59, 62, 129 Конституції України, ст.ст. 12, 50, 66, 67, 70, 185, 315, 317, КК України, ст.ст. 7, 8, 9, 13, 20, 22, 49, 52, 84-87, 89, 91-93, 100, 124, 126, 233, 234, 237, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 315 КК України, та виправдати.

ОСОБА_6 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 317 КК України, та виправдати.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарання призначеного за даним вироком та покарання призначеного за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 27.03.2023, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді п`яти років шести місяця позбавлення волі, зарахувавши у строк відбуття покарання частково відбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 27.03.2023.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з дня проголошення вироку, а саме з 22.04.2025.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави Україна 7195,78 грн. у відшкодування вартості проведення криміналістичних досліджень в кримінальному провадженні.

Речові докази в кримінальному провадженні №0000076, а саме:

- особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою 19,60 г, два фрагменти полімерних пляшок з нашаруванням наркотичного засобу екстракту канабісу, після набрання вироком законної сили знищити;

- підсилювач звуку марки «PROLOG» потужністю «300 W maximum pawer» моделі «Club СА 400», після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_22 ;

- автомагнітолу марки «Pioneer» DEH-2900MP серійний номер SER.NO.GCPG125125EW, яка передана на зберігання ОСОБА_14 , після набрання вироку законної сили залишити останньому;

- автомобільний компресор марки «AIR COMPRESSOR» моделі «JD-95L», після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_9 ;

- автомагнітолу марки «Pioneer» моделі «YIDІAN» «JD-401», яка передана на зберігання ОСОБА_23 , після набрання вироку законної сили залишити останньому;

- викрутка довжиною 18 (см), довжина темно-сірої пластмасової ручки 8 (см), ручка прямокутної форми із чотирма заглибинами довжино 7,5 (см), ширина заглибин із верху 1 (см), ширина заглибин з низу 5 (мм), верх ручки пошкоджений видимі сліди від ударів по ручці, довжина металевого стержня викрутки 10 (см), кінець викрутки плоский (прямокутний), після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_24 ;

- воротковий металевий ключ із тріщоткою, довжиною 13,5 (см) одна із сторін ключа заокруглена, із правої сторони випухлий металевий трикутник в середині із чорного кольору із написом в середині «Push», з лівої заокругленої сторони металевий чотирикутник довжиною 5 (мм), на металевій ручці ключа містяться написи «STANLEY» та номер 86-395 CS-V, після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_25 ;

- розвідний ключ довжиною 15 (см) в передній частині ключа знаходиться металеве коліща для регулювання ключа під розмір гайки, ширина ручки ключа із заду становить 1,5 (см) а із переду 1 (см), із правої сторони ключа знаходиться напис 7813-0032 (19), на кінці ручки для тримання знаходиться отвір діаметром 1,2 (см), нижче отвору знаходиться позначка у вигляді букви ОСОБА_26 , після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_13 ;

- валіза чорного кольору розміром 45x35 висотою 9 (см), ящик дерев`яний розміром 37x17 висотою 19 (см), 38 ключів рожкових, 2 викрутки, шлангочка, 1 ключ від болгарки, шмат арматури, полотно для пилки для металу, дві викрутки, арматура довжиною 23 (см), трубка резинова кінці якої металеві із отворами, полотно для пилочки по металу, ключ для болгарки із заточеним кінцем, сумка портфель голубого кольору із візерунком собаки із написом «найдите собаку», валіза чорного кольору розміром 37x35 висотою 15 (см), на верху напис «BLACK DECKER», зарядний пристрій перемотаний ізолентою синього кольору, шурупи, два свердла, напільник трьох граний, пластикова підставка для накидних головок розміром 29x9 висотою 3 (см), валіза синього кольору розміром 43-27 висотою 9 (см), на верхній кришці напис «STERN», чотири п`ятигранника, два чотиригранника, чотири комбінованих ключа, плоскогубці ручки жовтого-чорного кольору, викрутка плоска із ручкою сірого кольору, пакет синього кольору в якому знаходиться шланга чорного та світлого кольору на кінці якої ручка дерев`яна та металева накладка із отворами, насос до пральної машини марки «Askol» на якому напис MADE in Italy 390.0312. Mod.M223.Art.296010.Cod.547364.220-240Vac 50Hz. 02A 25W CL. 155, металевий тен до пральної машини марки «KAWAI», газовий фільтр марки «Sand», коробка зелено-сірого кольору на якій міститься напис LADA110, деталь контак запалення, ліхтарик жовтого кольору, котушка запалення для автомобіля марки ВАЗ, електрогенератор до автомобіля марки ВАЗ, пачка із написом ERTHER PHOENIX, котушка із місінню та гачками для рибалки, автомагнітола марки «ACTIV» моделі «AS5100», касетна автомагнітола, рукавички, після набрання вироком законної сили знищити.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя-доповідач:

Судді: