Справа № 358/628/25 Провадження № 1-кп/358/186/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000448 від 21.02.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.1 ст.286-1 КК України клопотання сторони захисту про затвердження угоди про примирення,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Богуславський районний суд Київської області перебуває вказане кримінальне провадження.

В підготовчому судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокатом ОСОБА_6 подано угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим від 17.06.2025, яку він просив суд затвердити.

Заяву обґрунтовує тим, що сторони досягли відповідних домовленостей, погоджуючись на призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень без позбавлення права керування транспортними засобами. Крім того захисник зазначив, що наявність двох пом`якшуючих обставин: щире каяття та добровільне відшкодування заподіяної шкоди, є підставою для застосування судом положень ст.69 КК України. Вказує, що обвинувачений не посягав на суспільний інтерес з огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, умислу на вчинення кримінального правопорушення він не мав. Під час ДТП потерпілий ОСОБА_4 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження та шкода йому була відшкодована. Таким чином угода про примирення не суперечить інтересам суспільства. На питання суду щодо підтвердження добровільного відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому зазначив, що відповідні підтвердження надавав стороні обвинувачення.

Обвинувачений в судовому засіданні підтримав заяву свого захисника.

Потерпілий в судовому засіданні підтримав заяву захисника обвинуваченого, зазначив, що не має претензій до обвинуваченого, угода ним підписана добровільно, з обмеженнями в праві на оскарження ознайомлений, наслідки укладення угоди йому зрозумілі.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти затвердження угоди про примирення. Свою позицію обґрунтував наявністю в діючому законодавстві прямої заборони на звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим при засудженні за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами, зокрема, у стані алкогольного сп`яніння.

Суд, дослідив угоду про примирення, вислухав думку учасників судового провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні можуть бути укладені такі види угод: 1) угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим; 2) угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Судом з`ясовано, що обвинувачений повністю розуміє права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він беззастережно визнає себе винним, вид та міру покарання, яке буде призначено йому у разі затвердження угоди судом та на яке він погодився, а також наслідки невиконання угоди.

Вирішуючи питання можливості затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 471 КПК України в угоді про примирення зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов`язані вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Згідно вимог п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди про визнання винуватості, якщо умови угоди суперечать вимогам цього кодексу та/або закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд, призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ч. 3 ст. 65 КК України підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтями 69 і 69-2 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують, визнаються: з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди; надання медичної або іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення; вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім; вчинення кримінального правопорушення жінкою в стані вагітності; вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин; вчинення кримінального правопорушення під впливом погрози, примусу або через матеріальну, службову чи іншу залежність; вчинення кримінального правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного жорстоким поводженням, або таким, що принижує честь і гідність особи, а також за наявності системного характеру такого поводження з боку потерпілого; вчинення кримінального правопорушення з перевищенням меж крайньої необхідності; виконання спеціального завдання з попередження чи розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації, поєднане з вчиненням кримінального правопорушення у випадках, передбачених цим Кодексом.

При призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

У постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 297/562/17 (провадження № 51-329км18) висловлено правову позицію за якою передбачені п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину, є альтернативними, незалежними та можуть існувати відокремлено одна від одної.

При цьому, факт визнання засудженим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, не може безумовно свідчити про щире каяття з приводу вчиненого як обставину, що пом`якшує покарання. Адже щире каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінальних протиправних діянь, ще й щирий жаль з цього приводу та осуд своєї поведінки (Постанова колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27.01.2021 у справі № 520/16394/16-к (провадження № 51-26км18)

Згідно ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.

При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.

Як вбачається з угоди про примирення потерпілого з обвинуваченим від 17.06.2025 враховуючи, що ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, відшкодував потерпілому шкоду, сторонами узгоджене обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 286-1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 1 тисячі неоподаткованих доходів громадян - 17 000 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами зважаючи на те, що ОСОБА_5 щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, відшкодував заподіяну шкоду.

Разом із тим, в порушення ч. 1 ст. 471 КПК України в угоді про примирення не в повному обсязі зазначено істотні для відповідного кримінального провадження обставини, зокрема не зазначено, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, порядок та обставини її відшкодування потерпілому.

При цьому щодо цих пом`якшуючих обставин, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України, то будь-яких доказів на їх підтвердження суду не надано, а згідно обвинувального акту під час досудового розслідування встановлено лише одну обставину, що пом`якшує покарання, а саме щире каяття. Обвинувальний акт не містить відомостей щодо встановлених в ході досудового розслідування інших обставин, які б пом`якшували покарання.

Таким чином, суд констатує, що в поданій на затвердження угоді про примирення не в повному обсязі розкриті пом`якшувальні обставини, враховуючи які суд мав би можливість призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

За таких обставин, укладена угода не відповідає вимогам КПК України, а призначення покарання ОСОБА_5 із застосуванням ст. 69 КК України без дослідження під час судового розгляду характеризуючих особу обвинуваченого матеріалів та встановлення дійсних обставин, що пом`якшують покарання, суперечать вимогам КК України, тому відповідно до вимог п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України укладена угода про примирення потерпілого з обвинуваченим не може бути затверджена судом.

Частиною 7 ст. 474 КПК України передбачено, що у разі відмови суду в затвердженні угоди, укладення якої ініційовано на стадії судового провадження, останнє продовжується у загальному порядку.

Керуючись статтями 314, 369-372, 376, 468-469, 472-474 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 про затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим - відмовити.

Підготовчий судовий розгляд у кримінальному провадженні продовжити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: суддя ОСОБА_1