ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року

м. Київ

справа № 161/6489/22

провадження № 51-350км25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 02 квітня 2024 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 08 листопада 2024 року, постановлені стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 127, частиною 2 статті 146, частиною 1 статті 187, частиною 1 статті 263, частиною 2 статті 289, частиною 3 статті 297 Кримінального кодексу України (далі - КК);

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 127, частиною 2 статті 146, частиною 3 статті 185, частиною 2 статті 289, частиною 3 статті 297 КК;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 127, частиною 2 статті 146 КК;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця та жителя АДРЕСА_4 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 127, частиною 2 статті 146 КК.

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Рожищенського районного суду Волинської області від 02 квітня 2024 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 127, частиною 2 статті 146, частиною 1 статті 187, частиною 1 статті 263, частиною 2 статті 289, частиною 3 статті 297 КК, та призначено йому покарання:

- за частиною 2 статті 127 КК - у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців;

- за частиною 2 статті 146 КК - у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців;

- за частиною 1 статті 187 КК - у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- за частиною 1 статті 263 КК - у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- за частиною 2 статті 289 КК - у виді позбавлення волі на строк 6 років без конфіскації майна;

- за частиною 3 статті 297 КК - у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі частини 1 статті 70 КК остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень ОСОБА_6 визначено шляхом часткового складання призначених покарань і призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років без конфіскації майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 визначено обчислювати з 24 листопада 2021 року.

На підставі норми частини 5 статті 72 КК у строк відбуття покарання ОСОБА_6 зараховано строк тримання під вартою з 24 листопада 2021 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку: один день попереднього ув'язнення до одного дня позбавлення волі.

Цим же вироком визнано винуватими та засуджено:

ОСОБА_7 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 127, частиною 2 статті 146, частиною 3 статті 185, частиною 2 статті 289, частиною 3 статті 297 КК, до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років без конфіскації майна;

ОСОБА_8 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 127, частиною 2 статті 146 КК, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

ОСОБА_9 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 127, частиною 2 статті 146 КК, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.

Судові рішення стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в касаційному порядку не оскаржуються.

Судовий розгляд здійснювався в порядку частини 3 статі 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Згідно з вироком 4 жовтня 2021 року приблизно о 23 год 30 хв ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні розважального закладу «Bengale» на вул. Шевченка, 20 у м. Ківерці Луцького району Волинської області, діючи умисно з корисливим мотивом з метою викрадення чужого майна, проник у приміщення службового кабінету співвласника закладу, доступ до якого обмежено, звідки таємно викрав ноутбук марки «Acer Aspire 4745 series» вартістю 3466,33 грн та грошові кошти в розмірі 19140 грн, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 22606,33 грн.

В період з 23 год 23 листопада 2021 року по приблизно 2 год 24 листопада 2021 року (точного часу не встановлено) в буд. АДРЕСА_1 ОСОБА_6 за попередньою змовою в групі з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , особами 1 та 2, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій, всупереч вимог статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з метою покарання ОСОБА_11 за розголошення ним інформації щодо вчинення кримінального правопорушення та причетних осіб, а також з метою залякування, щоб він не звертався до правоохоронних органів із заявою про вчинені відносно нього протиправні дії, застосували до ОСОБА_11 катування, що полягало у завданні численних ударів кулаками рук, ногами, металевою ключкою для гри в гольф, руків`ям пістолета, металевою шаблею по голові, тулубу та кінцівках, а також залякуванні шляхом здійснення одного пострілу зі зброї біля вуха ОСОБА_11 , прикладанні ножа до шиї, погрожуючи її перерізати, прикладанні ножиць до вуха із погрозою відрізати його, насильному поміщенні голови у ємність з водою, внаслідок чого останній не міг дихати та втрачав свідомість, застосуванні психологічного насильства у вигляді приниження його честі та гідності, чим завдали останньому сильного фізичного болю, тілесних ушкоджень, а також сильних моральних страждань. Зазначеними діями потерпілому ОСОБА_11 завдано численні тілесні ушкодження, докладно описані у вироку, з якими потерпілого було госпіталізовано до реанімаційного відділення КП «Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади».

Також, 24 листопада 2021 року приблизно о 2 год (точного часу не встановлено) на території «Старого кладовища» на вул. Залізниця у м. Ківерці Луцького району Волинської області, ОСОБА_6 за попередньою змовою в групі з ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку свої дій, усвідомлюючи значення та суспільно небезпечний характер своїх дій, всупереч вимог статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з метою покарання ОСОБА_11 за розголошення ним інформації щодо скоєння кримінального правопорушення та причетних осіб, а також з метою залякування ОСОБА_11 , щоб той не звертався до правоохоронних органів із заявою про вчинені відносно нього злочинні дії, застосували до ОСОБА_11 катування, що полягало у поміщенні потерпілого до заздалегідь підготовленої могили глибиною 80 см, а в подальшому особисто повністю засипали ОСОБА_11 шаром землі не менше 25 см, в результаті чого потерпілий не мав змоги дихати та втратив свідомість, застосуванні психологічного насильства у вигляді приниження його честі та гідності, чим завдали ОСОБА_11 фізичного болю, тілесних ушкоджень, а також сильних моральних страждань.

В період часу приблизно з 23 год 23 листопада 2021 року по приблизно 2 год 24 листопада 2021 року (точного часу не встановлено) в буд. АДРЕСА_1 ОСОБА_6 за попередньою змовою в групі з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , особами 1 та 2, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, незаконно утримували потерпілого ОСОБА_11 у домоволодінні за вказаною вище адресою, де він знаходитись не бажав та не мав змоги його вільно залишити, оскільки перебував під наглядом ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та осіб 1 та 2, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, які перешкоджали його волі покинути це приміщення шляхом закриття вхідних дверей на ключ, при цьому застосовували до потерпілого насильство, що полягало у фізичних та моральних утисках і обмеженнях, катуванні, приниженні людської гідності шляхом висловлювання образ, перешкоджанні вибирати за своєю волею місцезнаходження, оскільки потерпілий ОСОБА_11 неодноразово повідомляв вказаних вище осіб про намір покинути приміщення.

23 листопада 2021 року приблизно о 23 год ОСОБА_6 , перебуваючи в буд. АДРЕСА_1 , усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер своїх дій, керуючись метою заволодіння належним ОСОБА_11 майном, здійснив напад на останнього, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для його життя та здоров`я, яке полягало в завданні численних ударів кулаками рук, ногами, металевою ключкою для гри в гольф, руків`ям пістолета, металевою шаблею по голові, тулубу, кінцівках, та заволодів належним ОСОБА_11 мобільним телефоном марки «Айфон 7» з сім-картою ТОВ «Лайфсел» НОМЕР_1 вартістю 8000 грн, спричинивши ОСОБА_11 майнову шкоду на зазначену суму. Вказаними діями потерпілому ОСОБА_11 завдано тілесні ушкодження, докладно описані у вироку, з якими потерпілого було госпіталізовано до реанімаційного відділення КП «Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади».

23 листопада 2021 року приблизно о 23 год ОСОБА_6 за попередньою змовою в групі з ОСОБА_7 , перебуваючи в буд. АДРЕСА_1 , усвідомлюючи значення та суспільно небезпечний характер своїх дій, під час здійснення нападу на ОСОБА_11 за вказаних вище обставин, діючи з корисливим мотивом повторно незаконно забрали ключі від належного потерпілому автомобіля та в подальшому заволоділи транспортним засобом ОСОБА_11 - автомобілем марки «Шкода Октавія» (д.н.з. НОМЕР_2 ) вартістю 257484 грн, спричинивши потерпілому майнову шкоду на зазначену суму.

24 листопада 2021 року приблизно о 2 год ОСОБА_6 за попередньою змовою в групі з ОСОБА_7 , перебуваючи на території «Старого кладовища» на вул. Залізниця у м. Ківерці Луцького району Волинської області, діючи умисно, усвідомлюючи значення та суспільно небезпечний характер своїх дій, демонструючи зневажливе ставлення до моральних засад суспільства щодо поваги до померлих та місць їхнього поховання, шляхом висловлення погроз та застосування фізичного насильства, що полягало в завданні кількох ударів ключкою для гольфу по спині ОСОБА_11 , примусили його розкопати могилу ОСОБА_12 , використовуючи лопату, яку ОСОБА_6 та ОСОБА_7 спеціально принесли на кладовище з місця проживання ОСОБА_6 , чим здійснили наругу над місцем поховання померлого ОСОБА_12 .

Із невстановленої дати та часу до 24 листопада 2021 року в буд. АДРЕСА_1 ОСОБА_6 умисно, без передбаченого законом дозволу, незаконно зберігав короткоствольну гладкоствольну нестандартну вогнепальну зброю - перероблену зі стартового пістолета марки «Blow» моделі «TR17» калібру 9 мм Р.А.К., заводський номер « НОМЕР_3 » (видалено заглушку каналу ствола та заглушено газовідвідний отвір), яка придатна для проведення пострілів.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 08 листопада 2024 року вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 02 квітня 2024 року залишено без змін.

Вимоги, викладені у касаційній скарзі, і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить змінити вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 02 квітня 2024 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 08 листопада 2024 року та призначити йому покарання:

- за частиною 2 статті 127 КК - у виді позбавлення волі на строк 6 років;

- за частиною 2 статті 146 КК - у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців;

- за частиною 1 статті 187 КК - у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- за частиною 1 статті 263 КК - у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- за частиною 2 статті 289 КК - у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна;

- за частиною 3 статті 297 КК - у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі частини 1 статті 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень остаточне покарання визначити шляхом часткового поглинення менш суворого покарання більш суворим і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років без конфіскації майна.

В іншій частині судові рішення відносно нього залишити без зміни.

На обґрунтування вимог касаційної скарги засуджений зазначає, що призначене йому покарання надто суворе. Вважає, що судом не враховано добровільного та повного відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , а також витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_11 в закладі охорони здоров`я.

Крім того, вважає, що судом безпідставно враховано таку обставину, яка обтяжує покарання, як вчинення кримінального правопорушення під час перебування у стані алкогольного сп`яніння, яка підтверджується лише його показаннями.

Зазначає, що суд при призначенні покарання не врахував позицію прокурора, який просив за сукупністю кримінальних правопорушень остаточне покарання визначити шляхомпоглинення менш суворого покарання більш суворим і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років без конфіскації майна.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні касаційної скарги засудженого та залишити судові рішення без зміни.

Від засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до Суду надійшли заяви про здійснення касаційного розгляду без їх участі.

Від захисника засудженого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_14 до суду надійшла заява, в якій він зазначає, що підтримує вимоги касаційної скарги свого підзахисного та просить касаційний розгляд проводити без його участі.

Від захисника засуджених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_15 надійшла заява, в якій він зазначає про те, що він та його підзахисні підтримують вимоги касаційної скарги ОСОБА_6 , та просить касаційний розгляд проводити без його участі та без участі його підзахисних, зазначаючи, що така позиція погоджена з засудженими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Інших учасників було належним чином повідомлено про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з'явилися. Клопотань про особисту участь у касаційному розгляді, повідомлень про поважність причин неприбуття до Суду від них не надходило.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно зі статтею 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до приписів статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Висновки про доведеність винуватості та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 не оспорюються, а тому у касаційному порядку не перевіряються.

Натомість засуджений ОСОБА_6 у касаційній скарзі не погоджується з призначеним йому покаранням, вважаючи його занадто суворим.

Суд першої інстанції призначаючи покарання ОСОБА_6 , врахував, що вчинені ним злочини за характером посягають на життя і здоров`я особи, волю, честь та гідність особи, власність, громадську безпеку, безпеку руху та експлуатацію транспорту, громадський порядок та моральність, за ступенем суспільної небезпечності п`ять є тяжкими і один нетяжким злочинами, однак усі з умисною формою вини, а також врахував дані, що характеризують особу обвинуваченого, його вік, обтяжуючі та пом`якшуючі покарання обставини. Суд також узяв до уваги думку потерпілої ОСОБА_13 , яка просила суворо не карати ОСОБА_6 .

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 , суд визнав вчинення кримінальних правопорушень особою, що перебуває у стані алкогольного сп'яніння, яка підтверджується показаннями самого ОСОБА_6 про те, що у той вечір він вживав алкогольні напої.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд визнав щире каяття та усунення заподіяної шкоди.

Також суд врахував особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, з вищою освітою, неодружений, непрацевлаштований, має постійне місце проживання, характеризується посередньо, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищенаведене суд дійшов висновку, що для виправлення засудженого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень, є підстави призначити йому покарання у виді позбавлення волі за кожен злочин окремо ближче до мінімальної межі покарання.

Вирішуючи питання щодо способу визначення остаточного покарання ОСОБА_6 за сукупністю кримінальних правопорушень відповідно до положень частини 1 статті 70 КК, які надають можливість суду визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань, суд першої інстанції, виходив із поняття судової дискреції та врахував конкретні обставини цього кримінального провадження, дії обвинуваченого ОСОБА_6 , кількість епізодів злочинної діяльності та тілесних ушкоджень, завданих потерпілому, їх характер, тривалість завдання та наслідки протиправної поведінки, дійшов висновку про доцільність застосування до нього способу визначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань, який у цьому конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме перевихованню обвинуваченого ОСОБА_6 та відповідатиме кінцевій меті покарання в цілому.

Суд апеляційної інстанції перевірив викладені у апеляційних скаргах сторони захисту доводи щодо суворості призначеного ОСОБА_6 покарання та визнав їх необґрунтованими, а призначене покарання таким, що відповідає принципам призначення покарання та не вважав його занадто суворим.

Колегія суддів касаційної інстанції вважає висновки судів попередніх інстанцій щодо призначеного ОСОБА_6 покарання правильними та не знаходить підстав для зміни оскаржуваних судових рішень, адже відповідно до статей 50 і 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Згідно зі статтею 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, у значенні статті 414 КПК, означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (стаття 12 КК) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у статті 12 КК дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Під особою обвинуваченого у контексті статті 414 КПК розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покаранням та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Всі підстави, на які засуджений посилається, обґрунтовуючи вимоги своєї касаційної скарги, враховані судом при призначенні йому покарання.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи касаційної скарги засудженого щодо неправильного врахування обставиною, яка обтяжує покарання вчинення кримінальних правопорушень особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, через обґрунтування її застосування показаннями самого ОСОБА_6 про те, що у той вечір він вживав алкогольні напої, адже у розумінні статті 84 КПК показання обвинуваченого є одним із процесуальних джерел доказів.

Також при визначенні остаточного покарання ОСОБА_6 за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі частини 1 статті 70 КК правильно було застосовано принцип часткового складання покарання, а не поглинання менш суворого більш суворим, враховуючи кількість епізодів злочинної діяльності та тілесних ушкоджень, завданих потерпілому, їх характер, тривалість завдання та наслідки протиправної поведінки.

Рішення судів попередніх інстанцій відповідають вимогам статей 370, 419 КПК.

Враховуючи те, що колегією суддів не встановлено підстав, які б призводили до зміни або скасування судових рішень відповідно до статті 438 КПК, касаційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд

у х в а л и в:

Вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 02 квітня 2024 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 08 листопада 2024 року стосовно ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3