Житомирський апеляційний суд
Справа №296/4667/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/344/25
Категорія ст.183 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 30 квітня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27 червня 2025 року з визначенням розміру застави,

встановила:

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 30 квітня 2025 року задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 до 27 червня 2025, визначено розмір застави 121120 грн. та покладено на нього відповідні обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

Слідчий суддя, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , вагомість наявних доказів вчинення ним даних кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у їх вчиненні, вважав, що лише винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти встановленим ризикам.

Крім того, слідчий судді вважав необхідним визначити підозрюваному ОСОБА_8 заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у грошовому виразі складає 121120 грн., яка на думку суду, є достатньою для запобігання ризикам та забезпечення виконання ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час.

Захист вважає, що підозра є обґрунтованою, а затримання незаконним, оскільки відомості в ЄРДР внесені 06.03.2025 року, а відповідно до протоколу затримання ОСОБА_8 затриманий безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення. Крім того, на даний час підозра ґрунтується лише на припущеннях органу досудового розслідування, посилаючись на докази НСРД, які не долучені до клопотання.

Щодо доводів про те, що підозрюваний може спробувати ухилитись від слідства, то вважає, що слідчим не надано будь-яких доказів.

Зазначає, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання та реєстрації, працює неофіційно, має на утриманні неповнолітню дитину та дружину, має незадовільний стан здоров`я.

Щодо ризику сховати чи спотворити речові докази, зазначає, що дані в ЄРДР внесені 06.03.2025 року і орган досудового розслідування мав зібрати докази.

Зазначає, що ОСОБА_9 сам вказує на особу, яка надала йому «посилку», вказує його місце проживання.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника, яка підтримала подану апеляційну скаргу, заперечення прокурора, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим заходом і він може бути застосованим тоді, коли жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до частини 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.307 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Докази долучені до клопотання свідчать, що ОСОБА_8 може бути причетний до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.307 КК України.

Слідчий суддя достатньо обґрунтував свої висновки про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати речові докази незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, продовження кримінального правопорушення.

ОСОБА_8 підозрюється у придбанні та зберіганні із метою збуту особливо-небезпечних психотропних речовин, а саме за ч.2 ст.307 КК України, та носінні, зберіганні, збуту вибухових припасів та речовин без передбаченого законом дозволу, а саме за ч.1 ст.263 КК України.

Колегія суддів зважає і на те, що ОСОБА_8 раніше притягався до кримінальної відповідальності, має непогашену та не зняту судимість, вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку, не працює, це свідчить, що існують ризики, передбачені п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а тому домашній арешт, як зазначено в апеляційній скарзі захисника, на думку апеляційного суду не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку на даній стадії досудового розслідування.

За таких обставин, апеляційний суд вважає обґрунтованими та законними висновки слідчого судді про наявність достатніх підстав, згідно вимог ст. 194 КПК України для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Доводи сторони захисту про те, що до підозрюваного ОСОБА_8 може бути застосований більш м`який запобіжний захід, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п.3 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину становить - від двадцяти до вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя вказаних вище вимог закону дотримався та обрав ОСОБА_8 запобіжний захід, який відповідає тяжкості кримінального правопорушення, в якому останній підозрюється, особі підозрюваного та є достатнім для виконання останнім покладених на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Наявність місця проживання та відсутність намірів ухилятися від органів досудового розслідування та суду, не є переконливим доводом для можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу - домашнього арешту, оскільки згідно до підозри зазначені обставини не стримали його від протиправної, неконтрольованої поведінки, підозрюється у виготовленні та збуті психотропної речовини наркозалежним особам та збуті гранати, тротилової шашки, а тому лише тримання під вартою з заставою, зможе гарантувати дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Таким чином, вирішуючи клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 та неможливості на даний час у застосуванні менш суворого запобіжного заходу.

При цьому, слідчий суддя визначив заставу, розмір якої відповідає тяжкості вчиненого злочину та не може вважатися завідомо непомірним для обвинуваченого.

Інші доводи апеляційної скарги, також не спростовують правильність висновків слідчого судді.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 30 квітня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27 червня 2025 року з визначенням розміру застави - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: