Ширяївський районний суд Одеської області
21.05.2025 Справа №: 518/651/25 Провадження № 1-кп/518/51/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2025 року

Ширяївський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.02.2025 року за № 0000010 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ширяеве, Ширяївського району, Одеської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Ширяївського районного суду Одеської області від 08 квітня 2025 року за ч. 1 ст. 125 КК України призначено покарання у виді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 680 (шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок, у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

19.02.2025, приблизно о 18:00 годині, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прибув до місця мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_2 , щоб дізнатись чи не знаходиться співмешканка ОСОБА_3 , за вищевказаною адресою, далі на території домоволодіння ОСОБА_3 , зустрів ОСОБА_4 , де в ході розмови між останніми сталася сварка через те що ОСОБА_4 , виражалась нецензурною лайкою в бік останнього.

Під час вказаної сварки у ОСОБА_3 , раптово виник умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 . При цьому, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання можливих суспільно небезпечних наслідків, та свідомо бажаючи цього, в порушення вимог ст. 28 «Конституції України», згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, ОСОБА_3 , підійшовши в притул до ОСОБА_4 , своїм кулаком правої руки завдав два удари в область обличчя ОСОБА_4 , від чого остання не втримавши рівновагу впала на землю, в цей час ОСОБА_3 , продовжуючи своє протиправне діяння своєю правою ногою завдав ще два удари в область тулубу та кінцівок ОСОБА_4 .

ОСОБА_3 , вказаними умисними діями спричинив потерпілій ОСОБА_4 , тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя, лівої молочної залози, лівої верхньої кінцівки, правої нижньої кінцівки, саден обох ліктьових суглобів та лівого передпліччя, які згідно п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Вказані дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Крім того, 12.03.2025 року приблизно о 23:30 годині, ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на території двору, де між останніми виникла сварка через те що ОСОБА_3 , виражався нецензурною лайкою відносно ОСОБА_5 .

Під час вказаної сварки у ОСОБА_3 , раптово виник умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . При цьому, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання можливих суспільно небезпечних наслідків, та свідомо бажаючи цього, в порушення вимог ст. 28 «Конституції України», згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, ОСОБА_3 , підійшов впритул до ОСОБА_5 , та своїми обома руками штовхнув останню в наслідок чого ОСОБА_5 , не втримавши рівновагу впала на дерев`яну хвіртку, чим завдала тілесне ушкодження у вигляді синця лівої кисті, після чого ОСОБА_3 , своєю правою рукою дістав з кишені своєї куртки невстановлений металевий предмет, зжав його в кулак та завдав ним два удари в область голови ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 , вказаними умисними діями спричинив потерпілій ОСОБА_5 , тілесні ушкодження у вигляді однієї забитої Т-подібної рани правої тім`яної ділянки та однієї забитої рани та синця слизової оболонки верхньої губи, які згідно п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Окрім цього ОСОБА_3 вказаними умисними діями також спричинив потерпілій ОСОБА_5 , тілесні ушкодження у вигляді одного синця правої навколоочної ділянки та одного синця лівої кисті, які згідно п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Вказані дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Частинами 2, 3 ст.381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

До обвинувального акту прокурором долучено клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_3 надав письмову заяву, складену в присутності захисника ОСОБА_6 , в якій зазначає, що свою вину у вчиненні кримінальних проступків він беззаперечно визнає, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами.

Також, у вказаній заяві зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Крім того, в заяві ОСОБА_3 вказав, що його згода на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без його участі є добровільною та висловленою без будь-якого примусу.

Потерпіла ОСОБА_4 , надала письмову заяву, в якій зазначає, що не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України.

Потерпіла ОСОБА_5 , також надала письмову заяву, в якій зазначає, що не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, та те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, заяву в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням заяви та клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження, та кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінальних проступків, які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаних кримінальних проступків беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінальних проступків, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, та за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до частини 1 статті 1 КК України цей кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 судом не встановлені.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Суд враховує, відношення обвинуваченого ОСОБА_3 до вчиненого, ступінь тяжкості вчинених кримінальних проступків, а саме: їх класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 1 ст. 125 та ч. 2 ст. 125 КК України, вважаючи, що таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину.

За таких обставин справи, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді громадських робіт строком на двісті годин, та покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у вигляді громадських робіт строком на двісті сорок годин.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів суд визначає ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді громадських робіт строком на двісті сорок годин.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Ширяївського районного суду Одеської області від 08 квітня 2025 року, який набрав законної сили 12 травня 2025 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді штрафу у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 680 (шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок.

Відповідно до ч. 4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах 1 - 3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

За приписами ч. 3 ст.72 КК України, основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

З вказаних положень закону вбачається, що при призначенні покарання на підставі ст. 70 КК України до обвинуваченого застосовується принцип призначення покарань шляхом їх повного або часткового складання, чи шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим з урахуванням положень ст.72 КК України.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в абзаці четвертому п. 22Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, при призначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів шляхом повного або часткового їх складання заміна покарань провадиться за правилами, передбаченими ст. 72 КК. Коли за злочини, що утворюють сукупність, призначено основні покарання різних видів, які не підлягають заміні (штраф, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю), суд може застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим або призначити кожне з них до самостійного виконання.

За змістом цих роз`яснень, у разі призначення основних покарань різних видів, які не підлягають заміні, суд, не зважаючи на це, має застосувати вимоги ст. 70 КК України і визначити остаточне покарання у виді сукупності цих покарань, ухваливши рішення про їх самостійне виконання.

Дані кримінальні проступоки ОСОБА_3 вчинив 19 лютого 2025 року та 12 березня 2025 року, тобто до ухвалення вироку Ширяївського районного суду Одеської області від 08 квітня 2025 року.

Беручи до уваги, що кримінальні проступки у даному кримінальному провадженні вчинені ОСОБА_3 до ухвалення вироку Ширяївського районного суду Одеської області від 08 квітня 2025 року, суд дійшов висновку, що в даному випадку при призначенні обвинуваченому остаточного до відбування покарання слід застосувати положення ч.4 ст. 70 КК України.

Тому, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом повного складання із покаранням у виді штрафу у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 680 (шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок, призначеного вироком Ширяївського районного суду Одеської області від 08 квітня 2025 року, до відбування ОСОБА_3 слід визначити остаточне покарання у вигляді громадських робіт строком на 240 (двісті сорок) годин та штраф у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 680 (шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок, який виконувати самостійно.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішити, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 381-382, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді громадських робіт строком на двісті годин.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді громадських робіт строком на двісті сорок годин.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у вигляді громадських робіт строком на 240 (двісті сорок) годин, які полягають в виконанні безоплатно суспільно корисних робіт у вільний від роботи чи навчання час, вид яких визначають органи місцевого самоврядування, але не більше як чотири години на день.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопрушень, шляхом повного складання із покаранням у виді штрафу у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 680 (шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок, призначеного вироком Ширяївського районного суду Одеської області від 08 квітня 2025 року, до відбування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 слід визначити остаточне покарання у вигляді громадських робіт строком на 240 (двісті сорок) годин та штраф у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 680 (шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок.

Покарання у виді штрафу на підставі ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно.

Початок строку відбування покарання у вигляді громадських робіт обчислювати з моменту початку виконання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадських робіт.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Ширяївський районний суд Одеської областіпротягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_7