Справа № 953/2017/25
Провадження № 1-кп/953/667/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні зали судових засідань Київського районного суду м. Харкова кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000045 від 23.01.2025 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Селидове Донецької обл, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

23.01.2025 приблизно о 01:00 год., ОСОБА_6 у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , у стані алкогольного сп`яніння вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин. Під час сварки зі своєю подругою ОСОБА_7 обвинувачений на ґрунті особистої неприязні, що виникла раптово, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з прямим умислом на спричинення шкоди здоров`ю, перебуваючи у положенні стоячи обличчям до потерпілої, завдав їй одного удару долонею правої руки по лівій щоці, внаслідок чого ОСОБА_7 не отримала тілесних ушкоджень. У подальшому ОСОБА_6 правою рукою схопив ОСОБА_7 за передпліччя лівої руки та різко потягнув до себе, внаслідок чого потерпіла втратила рівновагу і впала на підлогу. Продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на спричинення шкоди здоров`ю, перебуваючи праворуч від ОСОБА_7 , яка на той момент сиділа на підлозі, обвинувачений кинув їй у лобну ділянку пристрій для паління «Айкос». Надалі, коли потерпіла сиділа на стільці за столом, а ОСОБА_6 стояв навпроти, останній завдав їй одного удару лобом у чоло.

Унаслідок протиправних дій ОСОБА_6 ОСОБА_7 згідно із висновком судово-медичної експертизи № 09-141/2025 від 24.01.2025 року було спричинено садно на тлі синця у лобній ділянці за умовною середньою лінією, що є легкими тілесними ушкодженнями відповідно до п. п. 2.3.2.«Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю і повідомив суду такі обставини. Станом на січень 2025 року вони з потерпілою зустрічалися, проте разом не проживали і спільного господарства не вели. 22.01.2025 року ОСОБА_7 була у нього вдома і залишилася ночувати. Вночі він посварився з дівчиною на ґрунті ревнощів, оскільки підозрював її у зраді. Розлютившись, ударив потерпілу долонею в обличчя. Коли ОСОБА_7 хотіла піти в іншу кімнату, схопив її за плече і потягнув до себе, внаслідок чого потерпіла впала, потім жбурнув їй у головупристрій для паління «Айкос» і вдарив лобом у чоло. Про свій вчинок дуже шкодує, у скоєному щиро розкаявся.

Потерпіла у судовому засіданні підтвердила обставини, зазначені в обвинувальному акті, і після роз`яснення їй судом положень частини 3 статті 349 КПК України погодилася на здійснення судового розгляду у порядку, передбаченому цією нормою процесуального права.

За результатами допиту обвинуваченого у судовому засіданні суд переконався, що ОСОБА_6 правильно розуміє зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, і повністю визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення у зазначені в обвинуваченні час, місці і спосіб. Цих обставин не оспорює і потерпіла, і суд не має жодних сумнівів у добровільності й істинності позицій учасників провадження.

Враховуючи наведене суд, з`ясувавши думки обвинуваченого, прокурора і потерпілої щодо порядку судового розгляду, роз`яснив їм процесуальні наслідки застосування скороченої процедури, передбаченої ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме, що у цьому разі вони будуть позбавлені можливості оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, а також оскаржувати вирок до суду вищої інстанції з підстав недослідження судом доказів.

За таких обставин суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і розглядає справу у порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням даних, які характеризують його особу.

Суд вважає повністю доведеною винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку в обсязі пред`явленого обвинувачення і кваліфікує його дії, що полягали в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, за ч. 1 ст. 125 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та запобігання новим кримінальним правопорушенням. Більш суворий вид покарання з-поміж передбачених санкцією відповідної статті (частини статті) кримінального закону призначається лише у разі, якщо менш суворий суд визнає недостатнім для досягнення зазначеної вище мети. Відповідні правозастосовчі орієнтири сформулював Верховний Суд у постанові від 17.04.2018 року у справі № 298/95/16.

Призначаючи ОСОБА_6 захід примусу, суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, що відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком, і обставин, які б підвищували суспільну небезпеку скоєного порівняно з типовими діяннями, що кваліфікуються за відповідною кримінально-правовою нормою, за результатами судового розгляду не встановлено.

Бере суд до уваги і дані про особу ОСОБА_6 , котрий раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно не працевлаштований, не є військовослужбовцем, на диспансерних наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, не є особою з інвалідністю (а. с. 120, 125129. Враховує суд і те, що за даними Єдиного державного реєстру судових рішень ОСОБА_6 багаторазово притягувався до адміністративної відповідальності за серйозні порушення правил безпеки дорожнього руху керування автомобілем, не маючи такого спеціального права, а також з ознаками алкогольного сп`яніння і відмову від проходження медичного огляду на такий стан у встановленому законом порядку (https://reyestr.court.gov.ua/Review/123431309; https://reyestr.court.gov.ua/Review/123431313; https://reyestr.court.gov.ua/Review/121613815; https://reyestr.court.gov.ua/Review/118713124; https://reyestr.court.gov.ua/Review/119039449; https://reyestr.court.gov.ua/Review/124040397).

Як обставину, що пом`якшує покарання, суд відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України враховує щире каяття обвинуваченого.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд на підставі п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Бере суд до уваги і позицію у судовому засіданні потерпілої, котра наполягала на покаранні обвинуваченого, проте щодо визначення конкретного виду заходу примусу покладалася на розсуд суду.

Виходячи з наведеного, з огляду на притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності вперше, відсутність обставин, які б підвищували тяжкість скоєного у межах даної кримінально-правової кваліфікації, повне визнання обвинуваченим провини, щире каяття, а також його позитивну характеристику за місцем проживання, суд вважає за можливе обрати йому покарання у виді штрафу, найбільш м`яке із передбачених санкцією ч. 1 ст. 125 КК України. Водночас, враховуючи вчинення кримінального правопорушення у нетверезому стані і багаторазове притягнення обвинуваченого у минулому до адміністративної відповідальності, суд визначає розмір цього стягнення у максимальних межах санкції відповідної частини статті.

Керуючись принципами законності, гуманізму, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд вважає зазначене покарання необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався та, з огляду на вид призначеного покарання і позиції сторін у судовому засіданні, підстав для його застосування суд не знаходить.

Процесуальних витрат у справі не понесено.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 107, 349, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази два компакт-диски «DVD-R 16 X, 4.7 GB 120 min» зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення остаточного рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому, захиснику, прокурору та потерпілій.

Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1