У Х В АЛ А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2025 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Києві, клопотання слідчого СУ ГУ СБУ у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , на підставі матеріалів досудового розслідування №0000815, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.08.2024, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, громадянина України, з середньою освітою, одружений, має неповнолітню дитину, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 114-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СУ ГУ СБУ у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів.

З матеріалів клопотання вбачається, що слідчим управлінням СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000815, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.02.2024 президент російської федерації, реалізуючи злочинний план, направив до ради федерації звернення про використання зс рф за межами рф, яке було задоволено. 24 лютого 2022 року, о 5 годині, президент російської федерації оголосив про рішення розпочати військову операцію в Україні. У подальшому, на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці зс рф, шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторгайсь на територію України через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти, та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

З 24.02.2022 згідно Указів Президента України, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на території України, було введено та продовжено воєнний стан.

Також встановлено, що 24.02.2024, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України Президентом України видано указ № 69/2022 «Про загальну мобілізацію». Згідно ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Разом з цим, досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 29.08.2024, у громадянина України ОСОБА_5 , якому достовірно відомо про збройний напад російської федерації на Україну, будучи негативно налаштованим стосовно держави України, з метою вчинення кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України та проти громадської безпеки, виник злочинний умисел на вчинення перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, шляхом підпалів транспортних засобів Збройних Сил України та інших військових формувань.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 29.08.2024, ОСОБА_5 , в застосунку для миттєвого обміну повідомленнями «Telegram» надійшло повідомлення від невстановленої особи, з обліковим записом « ОСОБА_7 », в якому останній запропонував ОСОБА_5 , за грошову винагороду здійснювати підпал транспортних засобів, які перебувають у користуванні Збройних Сил України та інших військових формувань.

В подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 29.08.2024, ОСОБА_5 , переслідуючи корисливий мотив, використовуючи застосунок для миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», повідомив користувачу з обліковим записом «Laomedont», про те, що готовий здійснювати підпали транспортних засобів, що відносяться до Збройних Сил України та інших військових формувань.

Після цього, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 29.08.2024, ОСОБА_5 підшукав автомобіль марки «Ford Galaxy», з номерним знаком « НОМЕР_1 », що мав забарвлення у вигляді покриття камуфльованого кольору.

Розуміючи, що вказаний транспортний засіб відноситься до Збройних Сил України та використовується військовослужбовцями для виконання службових завдань, пов`язаних із відсіччю збройній агресії рф проти України, ОСОБА_5 , використовуючи власний мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi», шляхом використання застосунку для миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», відправив користувачу з ім`ям « ОСОБА_7 » фотографію вказаного транспортного засобу, з метою отримання підтвердження щодо можливого підпалу зазначеного транспортного засобу, на що отримав згоду від вказаної невстановленої особи.

Так, 29.08.2024 ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , переслідуючи злочинний умисел, направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України, використовуючи заздалегідь підготовлене знаряддя для вчинення злочину, у вигляді невстановленої легкозаймистої речовини та джерела вогню, здійснив підпал транспортного засобу марки «Ford Galaxy», з номерним знаком « НОМЕР_1 ».

В подальшому, після здійснення підпалу, ОСОБА_5 , використовуючи власний мобільний телефон, здійснив фотозйомку наслідків вчиненого підпалу транспортного засобу марки «Ford Galaxy», з номерним знаком « НОМЕР_1 », з метою подальшого звітування невстановленій особі із обліковим записом «Laomedont», у месенджері «Telegram», про виконання ним раніше досягнутої домовленості про підпал автомобіля, який перебуває у користуванні військовослужбовців ЗСУ.

Надалі, ОСОБА_5 , переконавшись в тому, що вказаний транспортний засіб спалахнув, з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєний злочин, покинув місце події.

Після вчинення підпалу транспортного засобу, ОСОБА_5 , переслідуючи корисливі мотиви, використовуючи власний мобільний телефон та застосунок для миттєвого обміну повідомленнями «Telegram» надіслав користувачу, з обліковим записом « ОСОБА_7 », фото та відеоматеріали наслідків підпалу транспортного засобу на підтвердження виконання завдання, та отримання винагороди за вчинені ним дії.

В подальшому, 29.08.2024 через криптобіржу «Whitebit», на банківський рахунок ОСОБА_5 , № НОМЕР_2 , відкритий в АТ КБ «Приватбанк», зараховано кошти в сумі 500 USDT, як винагорода за вчинення підпалу транспортного засобу.

Крім того, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 15.09.2024, ОСОБА_5 підшукав автомобіль марки «Kia Sorento», з номерним знаком « НОМЕР_3 », що мав забарвлення у вигляді покриття камуфльованого кольору.

Розуміючи, що вказаний транспортний засіб відноситься до Збройних Сил України та використовується військовослужбовцями для виконання службових завдань, пов`язаних із відсіччю збройній агресії рф проти України, ОСОБА_5 , використовуючи власний мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi», шляхом використання застосунку для миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», відправив користувачу з ім`ям « ОСОБА_7 » фотографію вказаного транспортного засобу, з метою отримання підтвердження, щодо можливого підпалу зазначеного транспортного засобу, на що отримав згоду від вказаної невстановленої особи.

Надалі, 15.09.2024 ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , переслідуючи злочинний умисел, направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України, використовуючи заздалегідь підготовлене знаряддя для вчинення злочину, у вигляді невстановленої легкозаймистої речовини та джерела вогню, здійснив підпал транспортного засобу марки «Kia Sorento», з номерним знаком « НОМЕР_3 ».

В подальшому, після здійснення підпалу, ОСОБА_5 , використовуючи власний мобільний телефон, здійснив фотозйомку наслідків вчиненого підпалу транспортного засобу марки «Kia Sorento», з номерним знаком « НОМЕР_3 », з метою подальшого звітування невстановленій особі із обліковим записом « ОСОБА_7 », у месенджері «Telegram», про виконання ним раніше досягнутої домовленості про підпал автомобіля, який перебуває у користуванні військовослужбовців ЗСУ.

Крім того, ОСОБА_5 , переконавшись в тому, що вказаний транспортний засіб спалахнув, з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєний злочин, покинув місце події.

Після вчинення підпалу транспортного засобу, ОСОБА_5 , переслідуючи корисливі мотиви, використовуючи власний мобільний телефон та застосунок для миттєвого обміну повідомленнями «Telegram» надіслав користувачу з обліковим записом « ОСОБА_7 » фото та відеоматеріали наслідків підпалу транспортного засобу на підтвердження виконання завдання, та отримання винагороди за вчинені ним дії.

В подальшому, 15.09.2024 та 16.09.2024, через криптобіржу «Whitebit» на банківський рахунок ОСОБА_5 , № НОМЕР_2 , відкритий в АТ КБ «Приватбанк», зараховано кошти в сумі 1000 USDT, як винагорода за вчинення підпалу транспортного засобу.

Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями, що виразилися у перешкоджанні законній діяльності Збройним Силам України в особливий період, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 114-1 КК України.

19.06.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

У клопотанні слідчий зазначає, що підставами підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, є зібрані в кримінальному провадженні докази, які додані до клопотання, а саме: протоколами допиту свідків, протоколом огляду від 26.05.2025 та іншими доказами у їх сукупності.

Разом з тим, слідчий вказує на те, що відносно ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, та які вказують на те, що підозрюваний буде: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання; може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експертів у цьому кримінальному провадженні з метою перешкоджання надання останніми повних та достовірних показань щодо обставин вчинення кримінального правопорушення; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто може перешкоджати викриттю інших осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, а також може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

При цьому, слідчий вказує, що більш м`які запобіжні заходи, застосовані до підозрюваного ОСОБА_5 , призведуть до продовження злочинної діяльності, нададуть змогу переховуватись від органів досудового розслідування та впливати на розслідування кримінального провадження.

У судовому засіданні прокурор клопотання слідчого підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини та просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 днів.

Захисник у судовому засіданні не погоджуючись з клопотанням, просив застосувати до ОСОБА_5 інший запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, такий як домашній арешт або ж визначити заставу, посилаючись на те, що підозрюваний вину визнав, має на утриманні неповнолітню дитину.

Підозрюваний у судовому засіданні доводи захисника підтримав.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали, якими прокурор та слідчий обґрунтовують доводи клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

З даних витягу Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000815 вбачається, що 23.08.2024 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

19.06.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 19.06.2025, часом фактичного затримання ОСОБА_5 є 08 год. 11 хв. 19.06.2025.

У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Разом з тим, частиною 1 статті 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації учасниками їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В тому числі, у ході судового засідання прокурор зобов`язаний доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, тобто у будь-якому разі суд зобов`язаний з`ясувати наявність та характер ризиків, які обґрунтовують доцільність та правомірність подальшого обмеження прав людини у кримінальному провадженні, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Між тим, слід звернути увагу, що запобіжний захід не є мірою покарання, а спрямований на забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків; запобігання спробам будь-якого перешкоджання здійсненню кримінального провадження; забезпечення можливості виконання процесуальних рішень. При цьому одного лише посилання на можливість протидії підозрюваним досудовому розслідуванню є недостатнім, воно повинно підтверджуватись відповідними матеріалами, які містять незаперечні фактичні дані про таке. А спроби таким чином компенсувати недоліки та неповноту досудового розслідування шляхом жорсткості запобіжного заходу не можуть бути виправдані жодною метою.

Крім того, тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням продовження перебування особи під вартою, тому, окрім кваліфікації, слід визначати ризики (ст. 177 КПК України), інакше судові рішення щодо тримання під вартою не відповідатимуть вимогам практики ЄСПЛ і нормам КПК, оскільки в іншому випадку нівелюються вимога про дотримання законності у сфері обмеження права на свободу у кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слід враховувати вимоги ст. 5 Конвенції, зокрема правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 року у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом тривалого строку.

Отже, суд зобов`язаний враховувати обставини, перелік яких передбачений ст. 178 КПК України, для оцінки ризиків, які можуть слугувати поряд з підставами, визначеними ст. 177 КПК України, загальною підставою для тримання під вартою. Лише правова кваліфікація вчиненого, надана стороною обвинувачення, є недостатнім для цього і навіть наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть бути виправданням тривалого попереднього ув`язнення (правова позиція в рішенні ЄСПЛ у справі «Адам`як проти Польщі»).

При цьому відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі продовження терміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано для даної стадії досудового розслідування підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 114-1 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, доданими до клопотання.

Слідчий суддя погоджується із доводами прокурора та слідчого, що повідомлена ОСОБА_5 підозра станом на час розгляду даного клопотання, повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п.175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 підозрюється, фактичні обставини справи, встановлені станом на день розгляду клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про доцільність застосування до нього запобіжного заходу.

Разом з тим, суд погоджується з прокурором щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та обґрунтованість щодо їх існування, на запобігання яких покликані запобіжні заходи, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання; може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експертів у цьому кримінальному провадженні з метою перешкоджання надання останніми повних та достовірних показань щодо обставин вчинення кримінального правопорушення; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто може перешкоджати викриттю інших осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, а також може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Враховуючи викладене, характер та спосіб вчинених дій, а також тяжкість вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення, дає підстави вважати, що застосування більш м`яких або альтернативних запобіжних заходів є недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Прокурором під час розгляду даного клопотання було доведено наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.

Враховуючи викладене, особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов до висновку про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, в межах строку досудового розслідування, тобто до 11.08.2025.

На підставі ч.4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України, суд не визначає розмір застави щодо ОСОБА_5 .

Перебування України в умовах воєнного стану, фактичні обставини провадження, дані, які характеризують особу підозрюваного, необхідність забезпечення його належної процесуальної поведінки, тяжкість та суспільна небезпека інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, також дають підстави вважати, що застосування альтернативних запобіжних заходів є неможливими для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Керуючись ст.ст.131, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжній захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 08 год. 11 хв. 17.08.2025.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 08 години 11 хвилин 19 червня 2025 року.

Строк дії даної ухвали визначити до 08 год. 11 хв. 17.08.2025.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Київську обласну прокуратуру.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1