Справа № 308/8053/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , заявлене в рамках розгляду кримінального провадження № 0000084 від 02.04.2024, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст.407 Кримінального кодексу України,

встановив:

у провадженні суду перебуває на розгляді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000084 від 02.04.2024, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст.407 Кримінального кодексу України.

04.08.2025 року у судовому засіданні прокурором подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за ч.5 ст. 407 КК Україну, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років. Крім того, прокурор вказує на те, що обвинувачений ОСОБА_4 без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може вдатися до спроб: переховування від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити правопорушення, у якому обвинувачується (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України). Застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, на думку прокурора, не може усунути існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України і не забезпечить його належну процесуальну поведінку.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане ним клопотання. Пояснив, що наразі продовжують існувати ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 просили визначити обвинуваченому альтернативний запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту або застави.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши подане клопотання, суд приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У відповідності до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Відповідно до ч. 1, п.4 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, наявність судимостей у обвинуваченого тощо.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Отже, суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування запобіжного заходу з огляду потреб судового провадження.

Щодо продовження існування ризику переховування від суду обвинуваченого ОСОБА_4 . Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_4 інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч.5 ст.407 Кримінального кодексу України, а саме трьох епізодів. Даний злочин відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, щодо ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування слідчим суддею було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Підставою обрання запобіжного заходу в виді тримання під вартою було обґрунтованість підозри, вагомість доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, відомості щодо особистості ОСОБА_4 .

Враховуючи, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого злочину, зважаючи на вид та розмір покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, останній може переховуватися від суду, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

У частині продовження існування ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), суд бере до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, його специфіку, а також враховує суспільно-небезпечний характер інкримінованого ОСОБА_4 злочину під час дії воєнного стану, що могло створити загрозу для суспільства, тобто особа використала найбільш несприятливий для країни час, тяжкі обставини та умови, в яких опинилося суспільство, що свідчить про підвищений рівень суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, а також кількість епізодів кримінального правопорушення, у зв`язку з чим існує ризик продовження ОСОБА_4 кримінального правопорушення, в якому обвинувачуються.

Суд враховує, що відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

За таких обставин, в рамках даного провадження неможливо застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Враховуючи особу обвинуваченого, обставини вчинення ним інкримінованих кримінальних правопорушень, суд не знаходить підставу для визначення обвинуваченому розміру застави.

Виходячи з наведеного та керуючись ст. 176-178, 183, 331, 350, 392 КПК України, суд

постановив:

клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст.407 Кримінального кодексу України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, тобто до 01.10.2025 року включно без визначення розміру застави.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору і надіслати начальнику ДУ «Закарпатська установа виконання покарань № 9».

На ухвалу може бути подана апеляція протягом п`яти днів, починаючи з наступного дня після її проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1