Справа № 308/7694/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.07.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: прокурора - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/584/24 за апеляційною скаргою прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 вересня 2024 року про закриття об`єднаних кримінальних проваджень, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000799 від 26.03.2024 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за №0000268 від 30.03.2024 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України на підставі п. 4-1, п. 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 вересня 2024 року об`єднане кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000799 від 26.03.2024 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, за № 0000268 від 30.03.2024 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України - закрито, на підставі п.4-1 ч.1, п.1-2 ч.2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Так, 25.03.2024, в період часу з 15:00 по 16:00 години, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений, перебуваючи біля гаражного приміщення б/н, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел та корисливий мотив, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, 25.03.2024, в період часу з 15:00 по 16:00 години, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений, ОСОБА_7 , 26.06.1995, шляхом пошкодження лівої стіни проник у гаражне приміщення б/н, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звідки таємно викрав два металеві автомобільні диски з маркуванням «MICHELIN».

Після цього, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись вказаним майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 834 гривень 00 копійок.

Таким чином, ОСОБА_7 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, в умовах воєнного стану та поєднаній з проникненням у інше приміщення.

Окрім того, 29.03.2024 близько 13:00 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи в умовах воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 (зі змінами, внесеними згідно з Указами Президента № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, № 49/2024 від 05.02.2024, № 271/2024 від 06.05.2024), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, прагнучи задовольнити особисті потреби за рахунок незаконного вилучення майна, тобто діючи з корисливим мотивом та метою, реалізовуючи раптово виниклий умисел, спрямований на крадіжку, вважаючи, що робить це непомітно для потерпілого та інших осіб, тобто діючи таємно, проникнувши через незачинену на ключ хвіртку воріт до житла за адресою: АДРЕСА_2 , де незаконно, безоплатно та поза волею власниці викрав належний потерпілій ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , велосипед марки «OLMO», чорного кольору, який знаходився в коридорі будинку за вище згаданою адресою, на якому були відкриті для провітрювання вхідні двері.

Після чого ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим завдав матеріальну шкоду ОСОБА_9 на загальну суму 1433 гривні.

У такий спосіб ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням у житло, вчиненій повторно та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що зазначена ухвала суду є незаконною та необгрунтованою, а тому підлягає скасування у зв`язку із неповнотою судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильному застосування закону України про кримінальну відповідальність, що є підставою для скасування судового рішення і призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Зазначає, що зважаючи на спосіб вчинення крадіжки, а саме скоєння її з проникненням у житло, дії ОСОБА_7 підлягають кваліфікації за ч. 1 ст.162 КК України.

Частиною 3 ст. 337 КПК встановлено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі (ч. 1 ст. 12 КК).

З огляду на зміст ч. 1 ст. 162 КК, дії, кваліфіковані за цією нормою, на відміну від кваліфікованих за ч. 4 ст. 185 КК, є кримінальним проступком, а тому їх перекваліфікація покращує становище засудженого.

Апеляційний розгляд проводиться за відсутності обвинуваченого, неявка якого, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає розгляду справи. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги; даних про поважність причин неявки та заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший термін від обвинуваченого не надходило; прокурор не заперечувала щодо можливості апеляційного розгляду кримінального провадження без участі обвинуваченого кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим, згідно норм матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оціненими судом, відповідно до статті 94 КПК України.

Зазначених вимог закону судом першої інстанції у даній справі належно не дотримано.

Згідно статті 412 КПК України істотними порушеннями є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили, чи могли перешкодити суду ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення.

Встановлено, що ОСОБА_10 обґрунтовано обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням у житло, вчиненій повторно та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України.

Так, для кваліфікації правопорушення як адміністративного чи кримінального, необхідно виходити з того, що прожитковий мінімум станом на 1 січня 2024 році становив 3028 гривні, у зв`язку з чим нижня межа кримінальної караності крадіжки, вчиненої у 2024 році, настає, якщо вартість предмета становить 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, тобто 3028 гривні.

З урахуванням положень ст. 5 КК, а також тієї обставини, що вартість викраденого майна на час вчинення кримінального правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, погоджуюсь із клопотанням захисника, що ОСОБА_10 вчинив дрібні крадіжки, за що передбачено відповідальність ст. 51 КУпАП.

Між тим, зважаючи на спосіб вчинення крадіжки, а саме скоєння її з проникненням у житло, дії ОСОБА_11 підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 162 КК України у зв`язку з таким.

Частиною 3 ст. 337 КПК встановлено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі (ч. 1 ст. 12 КК).

З огляду на зміст ч. 1 ст. 162 КК, дії, кваліфіковані за цією нормою, на відміну від кваліфікованих за ч. 4 ст. 185 КК, є кримінальним проступком, а тому їх перекваліфікація покращує становище засудженого.

З матеріалів справи вбачається, що протоколи прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до яких потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 звернулися до відділу поліції із заявами, у яких просили вжити заходів до невідомих осіб, які шляхом проникнення до житла заволоділи належним їм майном.

Об`єктивна сторона ст. 162 КК полягає, зокрема, в незаконному проникненні до житла чи іншого володіння особи.

Під незаконним проникненням до житла чи іншого володіння особи, потрібно розуміти будь-яке вторгнення, здійснене всупереч волі законного володільця, за відсутності визначених законом підстав чи з порушенням у встановленому законом порядку.

На підставі наведеного, враховуючи положення ч. 3 ст. 337 КПК, дії ОСОБА_11 необхідно перекваліфікувати дії з ч. 4 ст. 185 на ч. 1 ст. 162 КК України.

Аналогічне застосування цієї норми права викладено у постанові Верховного Суду від 21.08.2024 у справі № 127/26638/23 провадження № 51-1491км24.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що, як наслідок, є підставою для скасування судового рішення і призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 вересня 2024 року про закриття об`єднаних кримінальних проваджень, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000799 від 26.03.2024 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за №0000268 від 30.03.2024 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України на підставі п. 4-1, п. 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння - скасувати, призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Судді