Справа № 752/4426/24
Провадження № 1-кс/752/2830/25
У Х В А Л А

Іменем України

10 квітня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва, клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000898 від 14.05.2021р., -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, у якому просить накласти арешт на на нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), що розташована на земельній ділянці з кадастровим номером :82:185:0006, яка фактично зареєстрована на місці розташування нежитлової будівлі за адресою АДРЕСА_1 , та земельної ділянки під нею для забезпечення його збереження як речового доказу у кримінальному провадженні №0000898 від 14 травня 2021 року та забезпечення заявленого цивільного позову, заборонивши вчиняти дії щодо відчуження, розпорядження та користування вказаним майном; передати арештоване майно - нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), яка фактично зареєстрована на місці розташування нежитлової будівлі за адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки під нею на відповідальне зберігання потерпілій (цивільному позивачу) у кримінальному провадженні - ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), поклавши обов`язок забезпечити збереження майна до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку; заборонити будь-кому користуватися нежитловою будівлею за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), що розташована на земельній ділянці з кадастровим номером :82:185:0006, яка фактично зареєстрована на місці розташування нежитлової будівлі за адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки під нею, окрім потерпілої ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ).

В обгрунтування клопотання зазначає, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадження, відомості про яке 14.05.2021р. внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000898, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 356, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст.

358, ч. 4 ст. 358 КК України. ОСОБА_4 набула статусу потерпілої сторони в даному кримінальному провадженні. 17.09.2024р. потерпілою було подано цивільний позов у даному кримінальному провадження про стягнення солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 грошових коштів у розмірі 62 025 000,00 грн. в якості відшкодування майнової шкоди, завданої вчиненими кримінальними правопорушеннями. У межах даного кримінального провадження розслідуються обставини заволодіння в період часу з 12.05.2021р. по 04.02.2022р. шляхом шахрайських дій нежитловою будівлею за адресою: АДРЕСА_1 , та земельною ділянкою під нею шляхом реєстрації іншого мйана за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі підороблених документів. Нежитлова будівля за адресою: м. Київ, пров. Памви Беринди (Реута Михайла) 24, належала на праві власності ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу від 16 грудня 2008 року (зареєстровано в КП КМБТІ, Номер реєстрової книги: 179-п, Номер сторінки в книзі: 280, Реєстровий номер: 9197-п), та була успадкована ОСОБА_4 на підставі заповіту після смерті ОСОБА_9 . Після смерті ОСОБА_9 протягом останніх 10 років до моменту реєстрації права власності на майно за ОСОБА_5 та подальше його фізичне захоплення потерпліа користувалась майном. При цьому Договір купівлі-продажу від 01.11.1996 року за №11-1668 (серії бланку ААА №792117), на підставі якого були внесені відомості до Державного земельного кадастру та проведена реєстрація права власності ОСОБА_5 на нерухоме майно та земельну ділянку є підробкою та не укладався ОСОБА_5 і ОСОБА_10 , а під вказаним номером в Реєстрі нотаріальних дій першої Київської державної нотаріальної контори за 1996 рік посвідчено договір між іншими сторонами та щодо іншого майна (договір купівлі-продажу між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , щодо 1/5 частини домоволодіння в АДРЕСА_2 ), що підтверджується матеріалами кримінального провадження. Відповідно до даних БТІ будь-яке нерухоме майно за адресами пров. Павми Беринди (Реута Михайла), 22 не реєструвалось. Поштова адреса такому об`єкту не присвоювалась. Відповідно до даних Департаменту земельних ресурсів земельна ділянка КМДА за адресою: АДРЕСА_1 не реєструвались в тому числі з кадастровим №:82:185:0006, до якої було прив`язано об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_1 . Через досить короткий проміжок часу після реєстрації права власності на вказане нерухоме майно, з метою його легалізації, ОСОБА_13 продав домоволодіння та земельну ділянку на користь ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на підставі Договору посвідченого приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_14 за реєстровим №4077,4076 від 12 листопада 2021 року з метою його легалізації та приховування скоєного злочину. Все вище зазначене дає підстави вважати, що ОСОБА_5 за пособництва державних реєстраторів прав на нерухоме майноно, маючи злочинний умисел, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, незаконно заволодів майном, що належить ОСОБА_4 , шляхом використання підроблених документів, вартістю близько 1 500 000,00 доларів США (за курсом НБУ станом на дату подання позову становить 62 025 000,00 грн.), та в подальшому з метою приховування злочину переоформив вказане майно на ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Відповідно до висновку судової технічної експертизи документів №766 від 25.09.2024 року, бланк серії ААА №792117, на якому виконаний нотаріальний посвідчений договір купівлі-продажу від 01.11.1996, не є відповідним безсумнівним бланкам аналогічного зразка, який знаходився в офіційному обігу. 18.03.2025 року ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю с. Довгомостиська Львівської області, українцю, громадянину України, раніше не судимому у вказаному кримінальному провадженні було повідомлено про підозру у вчинені злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України. На думку адвоката, існує реальна потреба в накладенні арешту на нерухоме майно за вказаною адресою в межах здійснення досудового розслідування як доказ вчинення шахрайських дій та для забезпечення заявленого потерпіло цивільного позову у кримінальному провадженні. У той же час, як вказує адвокат, враховуючи ризик протиправного використання особами майна, на яке буде накладено арешт, існує також необхідність передачі даного майна на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_4 .

Вивчивши клопотання, матеріали, надані слідчому судді, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Із матеріалів клопотання вбачається, що СУ ГУ НП у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000898, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.05.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, у межах даного кримінального провадження розслідуються обставини, в тому числі, шахрайських дій групи осіб відносно належного майна ОСОБА_4 , що розташоване за адресою: м. Київ, пров. Памви Беринди, 24, що завдало матеріальної шкоди в особливо великих розмірах.

Постановою слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_15 від 21.06.2024 року нежитлову будівлю за адресою: м. Київ, пров. Памви Беринди (Реута Михайла), 22, що розташована на земельній ділянці з кадастровим номером :82::185:0006, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000898, внесеному 14.05.2021р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В обгрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_4 набула статусу потерпілої сторони в даному кримінальному провадженні.

17.09.2024 року потерпілою було подано цивільний позов у кримінальному провадженні № 0000898 про стягнення солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 грошових коштів у розмірі 62 025 000,00 грн. в якості відшкодування майнової шкоди, завданої вчиненим кримінальним правопорушенням.

18.03.2025 року ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю с. Довгомостиська Львівської області, українцю, громадянину України, раніше не судимому у вказаному кримінальному провадженні було повідомлено про підозру у вчинені злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування

майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Оскільки кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, слідчий суддя вважає обґрунтовану потребу досудового розслідування, яка виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи осіб, визначений пунктом 2 частини 3 статті 132 КПК України.

Слідчий суддя у відповідності до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна враховує: правові підстави для арешту майна, а саме: наявність збитків, завданих ОСОБА_4 , наявність можливих дій з боку ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Отже, вирішуючи питання про можливість накладення арешту на вказане у клопотанні майно, слідчий суддя бере до уваги розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та позицію потерпілої сторони щодо підстав накладення арешту на майно.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

У відповідності до частини 11 статті 170 КК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Положеннями ч. 4 ст. 173 КПК України встановлено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

З огляду на викладене та враховуючи наявність даних про достатність доказів, що вказують на наявність ознак кримінального правопорушення, розміру завданої шкоди потерпілому та оскільки зазначена нежитлова будівля разом з земельною ділянкою є предметом зазначеного кримінального провадження та речовим доказом даного кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що виникла обґрунтована необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (забезпечення цивільного позову).

Разом з тим, слідчий суддя не знайшов підстав для задоволення клопотання в іншій частині вимог.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 175 Кримінального процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання задовольнити частково.

2. Накласти арешт на нежитлову будівлю за адресою: м. Київ, пров. Памви Беринди (Реута Михайла) 22, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), що розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером :82:185:0006.

3. В іншій частині клопотання відмовити.

4. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1