Справа № 638/7214/25
Провадження № 1-в/638/487/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд міста Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

представника ДУ «Олексіївська виправна колонія № 25» ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

за результатами розгляду заяви засудженого ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , про вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання,

В С Т А Н О В И В:

21 квітня 2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Харкова надійшла заява засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання на підставі ч. 2 ст. 81 КК України.

Суд, дослідивши клопотання засудженого ОСОБА_4 встановив наступне.

ОСОБА_6 засуджено вироком від 03 листопада 2020 року Харківського районного суду Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України, вироком Полтавського апеляційного суду від 21 лютого 2024 року призначено покарання 5 років 7 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Початок строку покарання: 26 червня 2020 року.

Кінець строку покарання: 12 серпня 2025 року.

Дві третини строку покарання: 02 жовтня 2023 року.

Судове засідання відкладалося неодноразово для витребування із ДУ «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» документів, необхідних для розгляду клопотання.

У судове засідання, призначене на 10.07.2025 з`явилися представник колонії, засуджений та прокурор.

Прокурор та представник колонії проти задоволення клопотання засудженого заперечували, засуджений наполягав на його задоволенні.

Засуджений вказував, що протягом всього терміну покарання він своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Зазначав, що під час відбування покарання йому обіцяли розглянути його кандидатуру для внесення подання до суду про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання на підставі ч. 2 ст. 81 КК України, але обіцяли це зробити після повернення його справи із апеляційного суду до колонії. Так і не дочекавшись обіцяного він вирішив сам звернутися до суду.

Суд вважає вказане твердження засудженого правдивим, оскільки судове засідання відкладалося у тому числі для того, щоб ДУ «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» розглянула його кандидатуру для внесення подання до суду про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання на підставі ч. 2 ст. 81 КК України, але засуджений з відповідною заявою до уповноважених осіб колонії вирішив не звертатися, оскільки бажав, щоб саме його заява була розглянута судом.

Від ДУ «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» надійшла заява, у якій адміністрація колонії заперечувала проти задоволення заяви ОСОБА_4 , зазначали, що ним не виконано всіх вимог, передбачених ч. 2 ст. 81 КК України. Так, за час відбування покарання засуджений ОСОБА_7 характеризується посередньо: має три порушення режиму тримання, за двома з яких було накладено дисциплінарне стягнення у виді «поміщення до КАРЦЕРУ». Крім того, засуджений ОСОБА_4 не сумлінно ставився до праці в установі, не завжди виконував норми виробітку. Також, засуджений ОСОБА_8 не проявляє ініціативи щодо самостійного погашення збитків та шкоди, завданих вчиненими ним кримінальними правопорушеннями, а саме: погашення на користь держави процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням експертизи в сумі 5232 гривень за вироком Харківського районного суду Харківської області від 03.12.2019.

Суд повно та всебічно, дослідивши усі докази, які надійшли до суду, на підставі яких суд може встановити чи виконав ОСОБА_4 вимоги, передбачені ч. 2 ст. 81 КК України, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.02.2002 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п. 17 вказаної постанови суду слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Твердження адміністрації колонії щодо того, що ОСОБА_4 не виконав вимоги, передбачені ч. 2 ст. 81 КК України, суд вважає такими, що не відповідають дійсності.

Так судом було встановлено, що три порушення режиму тримання ОСОБА_4 скоїв під час тримання під вартою в умовах слідчого ізолятору, а не під час відбування покарання ОСОБА_4 .

За час відбування ОСОБА_4 покарання у ДУ «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» ОСОБА_4 мав три заохочення, відповідно до рапорту 228 від 07.08.2024 до праці ставився сумлінно. Як виходить з пояснень представника колонії ОСОБА_4 виявляв бажання працювати щоразу, коли від адміністрації колонії надходила така пропозиція. Табелями виходу на роботу наданими на вимогу суду підтверджується, що засуджений ОСОБА_4 у ті місяці, коли виходив на роботу майже завжди відпрацьовував чоловіко-годин більше, аніж інші працівники бригади. Представник колонії засвідчив, що в інші місяці засуджений ОСОБА_4 залучався до виконання безоплатних робіт.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 відбуває покарання у ДУ «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» з березня 2024 року, за цей час він мав три заохочення.

З пояснень представника колонії виходить, що найбільша кількість заохочень, яку мали засуджені у ДУ «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» - це дві на рік, а, отже, ОСОБА_4 , який відбуває у ДУ «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» є одним із найсумлінніших засуджених у колонії, судячи з кількості подяк.

Тому суд не приймає твердження адміністрації ДУ «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» щодо того, що за час відбування покарання засуджений ОСОБА_4 характеризується посередньо, а також не сумлінно ставився до праці в установі, не завжди виконував норми виробітку.

Також суд критично ставиться твердження адміністрації ДУ «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» щодо того, що засуджений ОСОБА_4 не проявляє ініціативи щодо самостійного погашення збитків та шкоди, завданих вчиненими ним кримінальними правопорушеннями, а саме: погашення на користь держави процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням експертизи в сумі 5232 гривень за вироком Харківського районного суду Харківської області від 03.12.2019.

Так у ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 погасив процесуальні витрати, виконавчі листи по яким надійшли до ДУ «Олексіївська виправна колонія (№ 25)», виконавчий лист щодо стягнення витрат, пов`язаних з проведенням експертизи в сумі 5232 гривень за вироком Харківського районного суду Харківської області від 03.12.2019 до ДУ «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» не надходив, що підтвердив представник колонії.

Тому суд вважає, що засуджений сумлінно вів себе під час виконання покарання у ДУ «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» і ставився до праці таким чином, щоб довести своє виправлення.

Водночас ОСОБА_4 просить, щоб саме суд вирішив питання щодо того, що він довів своє виправлення.

Суд, дослідивши надані йому матеріали встановив, що 17.10.2017 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 09.10.2017 ОСОБА_4 був умовно-достроково звільнений на невідбутий строк 4 місяці 1 день, відповідно до вимог ст. 81 КК України. Однак вже 03.12.2019 його було засуджено Харківським районним судом Харківської області за ст. 185 ч. 3, 289 ч. 2.

Отже, ОСОБА_4 вже звільнявся від відбування призначеного покарання на підставі ч. 2 ст. 81 КК України, але на шлях виправлення не став, через рік вчинив новий злочин, за який його було засуджено, це дає підстави суду мати обгрунтований сумнів щодо того, що ОСОБА_4 може бути звільнений відповідно до вимог ст. 81 КК України.

Керуючись ч. 2 ст. 81 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , про вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання на підставі ч. 2 ст. 81 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів.

Суддя ОСОБА_1