Справа № 216/2870/25
Провадження 1-кп/216/580/25
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
29 квітня 2025 року м. Кривий Ріг
Дніпропетровська область
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, офіційно не працює, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше неодноразово судимий, останній раз вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 серпня 2024 року за чч. 1, 4 ст. 358 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 5 місяців, мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, -
учасники кримінального провадження:
обвинувачений ОСОБА_4 ,
У підготовчому судовому засіданні 29.04.2025 року прокурор Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_3 подав письмове Клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, посилаючись також на те, що з моменту обрання слідчим суддею обвинуваченому запобіжного заходу ризики не зменшилися та не зникли, що виправдовує подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, в зв`язку з чим його належна процесуальна поведінка може бути забезпечена лише запобіжним заходом у вигляді тримання під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти клопотання прокурора про продовження строку тримання його під вартою.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, оскільки вважає, що наведені прокурором ризики є необгрунтованими, у обвинуваченого є постійне місце проживання у місті Кривому Розі, а тому заявив усне клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Заслухавши клопотання прокурора, позицію обвинуваченого та захисника, дослідивши матеріали судової справи, суд дійшов такого висновку.
Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні цього кримінального правопорушення; вік і стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність в обвинуваченого постійного місця роботи або навчання, його репутацію та майновий стан, а також наявність у нього судимостей; дотримання обвинуваченим умов застосованих до нього раніше запобіжних заходів; наявність повідомлення йому про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої він обвинувачується, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення він обвинувачується, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.
За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою, суд враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.
У своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово наголошував, що наявність підстав для тримання
особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.
Також відповідно до усталеної практики ЄСПЛ вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Прокурором доведено існування ризиків, які передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений намагаючись уникнути покарання може переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
При цьому суд враховує відсутність обставин, які б перешкоджали утриманню обвинуваченого під вартою, зокрема таких як інвалідність, тяжкі захворювання тощо.
Разом з тим суд бере до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних корисливих злочинів і відбував покарання у виді позбавлення волі, не працює, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, а також відсутність в обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, офіційно зареєстрованого місця проживання і законного джерела доходу, оскільки останній не працює.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, за вчинення яких передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років позбавлення волі.
Ухвалою слідчого судді Центрально- Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.03.2025 року до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 30 квітня 2025 року включно
Таким чином, наведені вище обставини про особу обвинуваченого та суворість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, підтверджують наявність високого ступеню ризиків, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.
При цьому суд зважає, що підстави, за яких слідчим суддею було застосовано до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та обставини, які при цьому враховувались, на даний час не змінились, а ризики не зменшились і є триваючими.
Також, не зменшились ризики незаконного впливу обвинуваченого на потерпілих, свідків та вчинення ним іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_4 не працює та не має постійного джерела доходів, обвинувачується у вчиненні злочинів, вчинених у період введеного в Україні воєнного стану, що свідчить про стійке неприйняття ним загально визнаних у суспільстві правил поведінки та моральності і характеризують його як особу, що схильна до систематичного вчинення нових злочинів.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено. Також судом не встановлено будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що застосований захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого на даному етапі судового розгляду.
Враховуючи зазначені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що застосування до ОСОБА_4 , менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе належним чином запобігти наявним ризикам, що призведе до неможливості розгляду справи в розумні строки.
З огляду на викладене, враховуючи, що підстав для скасування чи зміни обраного запобіжного заходу на теперішній час судом не встановлено, оскільки ризики, які існували під час його застосування не зменшились і виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів, тобто до 27 червня 2025 року включно.
Разом з тим відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цих Кодексом.
У Клопотанні про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор також просить суд визначити розмір застави як альтернативного запобіжного заходу у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Визначаючи розмір застави як альтернативного запобіжного заходу, з урахуванням обставин кримінальних правопорушень, майнового стану обвинуваченого, інших наведених даних про його особу та наявних ризиків, суд дійшов висновку, що пропорційним існуючим ризикам і достатнім стримуючим засобом, який зможе забезпечити гарантії належної поведінки обвинуваченого та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, є застава в розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121120 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 182, 183, 314, 269-372 КПК України, суд -
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на більш м`який, а саме цілодобовий домашній арешт відмовити.
Клопотання прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто до 27 червня 2025 року включно.
Визначити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , заставу в розмірі 40 (сорока) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному розмірі протягом дії цієї ухвали.
У разі внесення застави й звільнення обвинуваченого з-під варти, зобов`язати його прибувати за кожною вимогою до суду та покласти на нього такі обов`язки:
- не відлучатися із м. Кривого Рогу Дніпропетровської області без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
- утримуватися від спілкування зі свідками у вказаному кримінальному провадженні.
З моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в цій ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику та направити до Криворізької УВП № 3 УДПС України в Дніпропетровській області.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Дія ухвали закінчується о 24.00 год. 27 червня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_6