ЄУН справи: 336/1279/23
Номер провадження: 1-кп/336/252/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Таврія Веселівського району Запорізької області, який має середню освіту, офіційно не працевлаштований, не одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.4 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

22 листопада 2022 року приблизно о 08 годині 26 хвилин ОСОБА_5 , діючи в умовах воєнного стану, що встановлений відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, знаходячись на зупинці громадського транспорту «Жилмасив», що розташована в м.Запоріжжі по проспекту Моторобудівників біля центральної прохідної АТ «Мотор Січ», з корисливих мотивів шляхом ривку відкрито викрав з руки потерпілої ОСОБА_6 належний останній мобільний телефон марки "РОСО М4" в корпусі світло-синього кольору, ІМЕЙ-1: НОМЕР_1 , ІМЕЙ-2: НОМЕР_2 , вартістю 8819 гривень 02 копійки, після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, не реагуючи на вимогу потерпілої повернути її мобільний телефон, ОСОБА_5 разом з викраденим майном зник з місця скоєння злочину, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду у вказаному розмірі.

Обвинувачений свою провину у викладеному вище визнав повністю та надав показання, згідно яких вранці 22 листопада 2022 року він дійсно перебував на зупинці громадського транспорту «Жилмасив» в м.Запоріжжі, де побачив потерпілу. З її руки він вихопив мобільний телефон, утримуючи який, перейшов на інший бік проспекту Моторобудівників та зник з місця пригоди, незважаючи на потерпілу. Вартість та найменування викраденого майна не оспорював. У вчиненому щиро розкаявся.

Дослідивши визначений обсяг доказів та надавши їм належну оцінку, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину при вище викладених обставинах повністю доведена дослідженими судом доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що вранці 22 листопада 2022 року вона перебувала на зупинці громадського транспорту «Жилмасив», що розташована в м.Запоріжжі по проспекту Моторобудівників біля центральної прохідної АТ «Мотор Січ». Там вона стояла з мобільним телефоном в руці, в якому шукала телефонний номер свого сина, щоб подзвонити йому. Ззаду до неї підійшов обвинувачений та з руки вихопив її мобільний телефон, утримуючи який ОСОБА_5 , пішов геть далі. Потерпіла закликала повернути її телефон, але це виявилося марним. Просила призначити покарання винуватцю на розсуд суду.

Протоколом огляду місця події від 22.11.2022 було проведено огляд ділянки місцевості, розташованої біля зупинки громадського транспорту «Жилмасив» по проспекту Моторобудівників в м. Запоріжжі, біля центральної прохідної АТ «Мотор Січ» /т. 2 а.с. 186/.

З дослідженого судом відеозапису з камер відеоспостереження, що знаходяться на території АТ «Мотор Січ» по пр. Моторобудівників в м. Запоріжжі, вбачається, що 22.11.2022 о 8-26 год. на зупинці громадського транспорту «Жилмасив» по проспекту Моторобудівників в м. Запоріжжі, біля центральної прохідної АТ «Мотор Січ», чоловік підбіг до жінки, з руки якої вихопив мобільний телефон, після чого перебіг через проїзджу частину проспекту, а згодом залишив місце пригоди /т.1 а.с. 198, 222/. При цьому, в судовому засіданні обвинувачений підтвердив суду, що вказаним чоловіком, який вихопив з руки у потерпілої мобільний телефон, є саме він.

За протоколом проведення слідчого експерименту від 31.01.2023 року ОСОБА_5 під час вчинення вказаної слідчої дії також підтвердив свою провину у викраденні майна потерпілої /т.1 а.с.229/.

За протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.11.2022 року ОСОБА_7 впізнав саме ОСОБА_5 , як чоловіка, який вранці 22.11.2022, після 9-00 год., на ринку «Анголенко» продав йому мобільний телефон "РОСО М4" /т.1 а.с.208/.

Згідно висновку експерта від 01.12.2022 середня ринкова вартість мобільного телефону марки «РОСО» моделі «М4» в корпусі світло-синього кольору, з урахуванням зносу станом на 22.11.2022 складає 8819 гривень 02 копійки /т. 1 а.с. 193/.

Перелічені вище та перевірені під час судового розгляду докази є допустимими та належними, вони отримані у законному порядку, є конкретними та узгоджуються між собою, з них послідовно та логічно вбачаються установлені судом фактичні обставини справи.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану, виключивши кваліфікуючу ознаку повторності, зважаючи на те, що натепер обвинувачений судимості не має.

Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченого, судом визнано його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, злочин вчинений обвинувачений відноситься до категорії тяжких злочинів, особу винного, який критично ставиться до вчиненого.

Беручи до уваги те, що у ст. 12 КК України дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Згідно ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Конституційний Суд України в Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004, досліджуючи принцип індивідуалізації юридичної відповідальності, зазначив таке: […] призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.

Згідно з принципом індивідуалізації юридичної відповідальності при призначенні покарання суд має враховувати обставини справи (як ті, що обтяжують, так і ті, що пом`якшують покарання) щодо всіх осіб незалежно від ступеня тяжкості вчиненого злочину […] (абзаци сьомий, восьмий підпункту 4.2 пункту 4 мотивувальної частини) .

В рішенні від 15 червня 2022 № 4-р (II)/2022 року Конституційний Суд України зазначає, що принцип індивідуалізації юридичної відповідальності […] має виявлятись не лише в притягненні до відповідальності особи, винної у вчиненні правопорушення, а й у призначенні їй виду та розміру покарання з обов`язковим урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики цієї особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди, […].

Отже, принцип домірності зобов`язує суд у кожному конкретному випадку домірно застосовувати види покарання та (або) інші заходи кримінально-правового характеру з огляду на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та низку інших фактів і обставин (п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2022 року № 1-р/2022).

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Для застосування судом положень ст. 69 КК України повинні бути встановлені виключні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення. У кожному випадку факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися судом з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження. Проте у будь-якому разі встановлені обставини, що пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим.

Обставинини, які обтяжують покарання обвинуваченого, не ставилися в провину та під час судового розгляду не встановлені.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, судом визнаються його щире каяття у вчиненні ним кримінального правопорушення, а також активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Суд вважає, що зазначені вище обставини та особисті характеристики обвинуваченого, який судимості не має, на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має зареєстроване місце постійного проживання, натепер виявив бажання проходити військову службу за контрактом у лавах ЗСУ, що підтверджується листом командира в/ч НОМЕР_3 , є такими, що пом`якшують покарання, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину обвинуваченого та дозволяють застосувати при призначенні основної міри покарання обвинуваченому вимоги ч. 1 ст. 69 КК України та призначити покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої ч. 4 ст. 186 КК України. При цьому, суд зауважує, що й потерпіла не виявила бажання щодо застосування до обвинуваченого суворого покарання.

Суд вважає, що призначення покарання обвинуваченому із застосуванням положень ст.ст. 69 КК України буде відповідати принципу необхідності і достатності для його виправлення, і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

При цьому, суд не знаходить підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, оскільки раніше положення ст. 75 КК України до обвинуваченого вже застосовувалися при постановленні 25.11.2015 вироку Токмацьким районним судом Запорізької області, але врешті для виправлення обвинуваченого це виявилося безрезультатним.

Оскільки проведення судової експертизи здійснювалося за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділялися експертній установі з Державного бюджету України, відповідно до вимог ч.2 ст. 122, ч.2 ст. 124 КПК України суд має стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати у справі, які складають документально підтверджені витрати на проведення судової експертизи на суму 755 грн. 08 коп.

Обвинуваченому кримінальному провадженні був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, підстави якого натепер не відпали, отже він має бути залишеним без змін до набрання вироком суду законної сили.

Питання про речові докази судом вирішується у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ВизнатиОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, на підставі чого призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Строк відбування покарання щодоОСОБА_5 обчислювати з 31 січня 2023 року.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити той самий тримання під вартою.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення в період часу з 31 січня 2023 року по день набрання вироком законної сили, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути ізОСОБА_5 в дохід держави витрати на проведення судової експертизи на суму 755 грн. 08 коп.

Речові докази: кросівки чорного кольору, що передані на зберігання до камери схову ВП № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області - повернути обвинуваченому ОСОБА_5 за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченим, захисникам, потерпілим, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Обвинуваченим, до яких застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, також роз`яснити право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1