У Х В АЛ А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2025 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання ОСОБА_3 в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_4 , про скасування арешту майна в межах кримінального провадження № 0000193 від 04 серпня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

До провадження слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва надійшло клопотання ОСОБА_3 в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 26 вересня 2022 року в межах кримінального провадження № 0000193 від 04 серпня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 15, частиною четвертою статті 190 КК України.

У поданому клопотанні заявник просить скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Клопотання мотивоване тим, що у клопотанні про арешт майна від 21 вересня 2022 року та ухвалі слідчого судді від 26 вересня 2022 року, зазначено, що згідно з інформацією зі спадкового реєстру заповіти від імені ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не зареєстровані, проте заведена спадкова справа на підставі заповіту, який відсутній в спадковому реєстрі.

Водночас, оформивши заповіт 06 листопада 2023 року, посвідчений нотаріусом ОСОБА_6 , ОСОБА_5 заповіла ОСОБА_3 усе її майно, у тому числі, квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, на звернення ОСОБА_3 приватний нотаріус надала Витяг зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 77269532, який містить повну інформацію, яка свідчить про наявність в Спадковому реєстрі усієї інформації про заповіт ОСОБА_5 від 06 листопада 2013 року.

При розгляді клопотання про арешт майна слідчим суддею Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_3 (або його представник) присутній не був та про існування такого клопотання відомо не було, незважаючи на те, що вирішувалося питання арешту майна, внаслідок якого порушується його право на спадщину.

Як вказано в ухвалі слідчого судді про накладення арешту на майно на підставі статті 98 КПК України 08 вересня 2022 року слідчим визнано об`єкт нерухомого майна речовим доказом, але визнання стороною обвинувачення тимчасово вилученого майна речовим доказом у даному кримінальному провадженні, не може бути єдиною умовою для накладення на нього арешту, оскільки не є визначеною законом єдиною підставою для цього.

Окрім того, до теперішнього часу органом досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000193 від 04 серпня 2022 року про підозру не повідомлено жодній особі. Про проведення слідчих дій, ні ОСОБА_3 , ні його представнику нічого невідомо. У 2024 році від процесуального керівника було поінформовано представнику - адвокату ОСОБА_4 про те, що вживаються заходи щодо отримання вільних зразків підпису ОСОБА_5 з метою призначення відповідної судової експертизи, але про подальші слідчі дії чи результати експертизи ніякої інформації немає, хоча досудове розслідування триває вже понад 3 роки, що є порушенням права на мирне володіння майном.

Також, ухвала слідчого судді від 26 вересня 2022 року не відповідає вимогам статті 372 КПК України щодо її змісту, оскільки в ухвалі не наведено жодних встановлених слідчим суддею обставин із посиланням на відповідні докази, а також мотивів, з яких слідчий суддя виходила при постановленні ухвали про накладення арешту на майно; не надана оцінка наслідкам арешту для власника арештованого майна, не зазначені підстави, якими керувалася суддя, задовольняючи клопотання, подане прокурором, що свідчить про формальний розгляд клопотання.

Враховуючи вищевикладене, арешт у межах вищевказаного кримінального провадження накладено необґрунтовано, тому представник власника майна звернувся з указаним клопотанням.

Адвокат ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки слідчому судді невідомо.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки слідчому судді невідомо.

У зв`язку з неявкою в судове засідання заявника та прокурора, відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України, фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Частиною другою статті 174 КПК України передбачено, що клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Статтею 26 КПК України передбачено, що, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд вважає за можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність заявника та прокурора.

Вивчивши клопотання та дослідивши матеріали додані до клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Частинами першою, четвертою статті 41 Конституції України закріплено право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з частиною першою статті 16 КПК України обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється на підставі вмотивованого судового рішення.

Слідчий суддя установив, що СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000193 від 04 серпня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 15, частиною четвертою статті 190 КК України.

В межах зазначеного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 26 вересня 2022 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Частиною першою статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до частини першої статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до частини другої статті 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, серед іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України).

З метою збереження речових доказів, як визначено частиною третьою статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а саме, є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з частиною десятою статті 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як вбачається зі змісту ухвали, якою накладено арешт на майно, слідчий суддя керувалася вимогами статті 173 КПК України, врахувала, що арешт необхідний з метою забезпечення збереження речових доказів. Отже, були наявні обґрунтовані підстави вважати, що дане майно має значення для встановлення обставин під час досудового розслідування та те, що зазначене майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

При дослідженні слідчим суддею матеріалів клопотання про скасування арешту майна встановлено, що основною підставою для скасування арешту майна заявником визначено те, що ним спростовуються долученими до клопотанням доказами обставини вчинення кримінального правопорушення розслідуваного у межах вказаного кримінального провадження та відповідність нерухомого майна критеріям речових доказів.

Разом з тим, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, матеріалами клопотання не спростовано існування обґрунтованої підозри щодо вчинення розслідуваного кримінального правопорушення, необхідності подальшого застосування такого заходу забезпечення як арешт майна у вказаному кримінальному провадженні.

При цьому, наведені заявником обставини можуть бути предметом дослідження виключно під час розгляду кримінального провадження судом по суті, а не під час вирішення слідчим суддею питання щодо обґрунтованості накладення арешту на майно.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін не доведено необґрунтованості накладення арешту на майно та не доведено відсутність потреби в продовженні дії такого заходу, а відтак слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про скасування арешту.

З огляду на викладене та керуючись статтями 98, 170-174, 309, 372, 392, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_4 , про скасування арешту майна в межах кримінального провадження № 0000193 від 04 серпня 2022 року, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1