Справа № 185/9079/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2025 року

м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в умовах дії воєнного стану у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Павлоград матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 серпня 2024 року за № 0001163за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вугледар, Донецької області, громадянина України, не одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючого повну середню освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

представника потерпілого адвоката ОСОБА_10

захисника адвоката ОСОБА_11

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення ч. 1 ст. 122 КК України, а його дії за пред`явленим обвинуваченим кваліфіковано як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст.121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Відповідно до змісту обвинувального акта, 02 липня 2024 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , перебував на прибудинковій території, що розташована поблизу буд. 69 та буд. АДРЕСА_3 , де у нього виникла словесна сварка з раніше знайомим ОСОБА_9 , який сидів на лавці за вищезазначеною адресою, яка розташована навпроти третього під`їзду.

Під час сварки, ОСОБА_3 підійшов до лавки на якій сидів ОСОБА_9 , та в цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Далі, ОСОБА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, перебуваючи за вищевказаною адресою, ставши обличчям до ОСОБА_9 , який сидів на вищезазначеній лавці, раптово, умисно, наніс один удар кулаком лівої руки в область нижньої щелепи з права останньому.

Своїми протиправними діями ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_9 , тілесні ушкодження у вигляді уламкового перелому передньої, медіальної та задньо-латеральної стінки правої максилярної пазухи; уламкового перелому передньої стінки лівої максилярної пазухи; перелому латеральної та нижньої стінки правої орбіти; уламкового перелому правої виличної кістки та лінійного перелому лівої виличної дуги зі зміщенням, параорбітальної гематома справа утворилися по ударному механізму від дії тупого твердого предмету (предметів), з великою силою, з місцем прикладання діючої сили в область обличчя та за своїм характером відносяться до ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад три тижні (більш ніж як 21 день) згідно п. 2.2.1 в) п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» наказ №?6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995р.

Допитаний в судових засіданнях обвинувачений ОСОБА_3 провину не визнав, показав, що на досудовому слідстві давав правдиві покази і повідомив, що точної дати подій не пам`ятає, того дня був у своєму гаражі, коли йшов з гаража додому йому подзвонила жінка, підійшов потерпілий та відбувся словесний конфлікт, після чого розійшлися по своїм справам. На той момент потерпілий вже був весь побитий з синцем під оком та садном на правій частині обличчя і сам жалівся, що впав з велосипеда і була драка на ставку, також казав сусідам, що є трещина у щелепі. До моменту конфлікту він з потерпілим перебували у дружніх відносинах. Потерпілий просив, щоб обвинувачений підтримав його у конфлікті з колишньою дівчиною та дав неправдиві покази. Однак він відмовив ОСОБА_9 , у зв`язку з чим той намагається помститися. У ввечері того ж дня обвинувачений з потерпілим сиділи на лавочці випивали та спільно вживати їжу. Перед цим возив потерпілого до лікарні, так як він просив його відвезти, тому що впав з велосипеда. Так як грошей у потерпілого не було, жінка обвинуваченого викликала таксі і всі разом з потерпілим, обвинуваченим та нашими жінками поїхали до лікарні. З приводу відшкодування будь-яких коштів потерпілому розмови не було.

Потерпілий ОСОБА_9 у судовому засіданні повідомив, що 02.07.2024 приблизно у сьомій годині вечора, чекав на робітницю звати ОСОБА_12 , прізвище точно не знає, яка повинна була допомогти йому прибратися у зв`язку з ремонтом, тому підсів біля під`їзду на лавочці до незнайомих чоловіків. У цей час у декількох метрів чув сварку обвинуваченого зі його співмешканкою. Після того як останній договорив по телефону, підійшов та почав виганяти потерпілого з лавочки, коли потерпілий не послухав обвинуваченого останній наніс удар кулаком в обличчя. Надалі, коли обвинувачений намагався нанести ще і другий удар, незнайомі чоловіки завадили цьому. Він намагався покинути місце конфлікту, проте обвинувачений почав його переслідувати. Коли потерпілий зайшов за будинок, обвинувачений перестав його переслідувати, та повернувся до свого під`їзду. В подальшому, коли потерпілий присів на бордюр, йому зателефонувала робітниця, та повідомила, що чекає його біля під`їзду, він почав повертатися і побачив обвинуваченого біля під`їзду з його матір`ю та дружиною. Обвинувачений, побачивши його, сказав, що потерпілий може підійти до нього, ніхто його чіпати не буде і почав вибачатися за те, що вдарив. Вирішили що ніхто не буди писати заяву з приводу зазначеного інциденту, всі витрати на лікування обвинувачений бере на себе та викликали таксі. Всі разом потерпілий, обвинувачений та його дружина поїхали до лікарні. Весь час поки перебували у лікарні обвинувачений не давав можливості надати лікарю пояснення, з приводу вищезазначеного інциденту, залякуючи потерпілого. Лікар відправив на лікування до лікарні ім. Мечникова, де було проведено операційне втручання. На прохання до обвинуваченого відшкодувати збитки останній відмовився. Швидку чи поліцію того дня не викликав, почав лікування з наступного дня, лікарняний не брав так як шахта на простої, тобто тимчасово не працювала. Потерпілий надаючи пояснення вказав, що після цього конфліктів з іншими особами у нього не було, ніхто зі сторонніх йому удари не наносив, з велосипеду впав задовго до цієї події, на момент конфлікту тілесні ушкодження, що були завдані раніше вже пройшли, до поліції звернувся після операції, приблизно за 20 днів, а обвинувачений йому погрожував.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні повідомила, що 02.07.2024 їй зателефонував потерпілий та попросив прибратися у квартирі так як там йде ремонт. В момент дзвінка вона перебувала на річці, тому можливість приїхати з`явилася у неї тільки ввечері. Як показала свідок ОСОБА_13 , коли вона зайшла до під`їзду і почала стукати у двері потерпілого їй ніхто не відкривав, а коли зателефонувала до потерпілого він повідомив, що знаходиться за будинком. Коли свідок підійшла до потерпілого він ледве спілкувався та сказав, що його побили і він погано себе почуває, лице його на той момент було перекошене, обличчя багрового кольору, на що сказала потерпілому викликати швидку. Після того як вони з потерпілим вийшли у двір, біля під`їзду стояв обвинувачений, який вибачався за те, що вдарив, жінка, яка помітно було, що нервувала, обіцяла сплатить за лікування потерпілого. Потерпілий викликав таксі і всі разом поїхали в лікарню, після чого вона пішла додому. Обставин та самого конфлікту не бачила, чи були у потерпілого з кимось конфлікти не знає. Свідок також зазначила, що крові на потерпілому не бачила, до цього дня бачилась з потерпілим за тиждень, знає, що він впав з велосипеда, до цього з обличчям було все добре, пошкоджень не було, він абсолютно нормально розмовляв. Свідок ОСОБА_13 пояснила, що потерпілий сказав, що сусід його вдарив, прямо не сказав хто; коли спускались, то почули «братан, вибач, що вдарив», до цього вони з жінкою щось з`ясовували.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні повідомила, що точної дати подій вона не пам`ятає, крім того що це було близько під вечір. У той день вона вийшла на балкон подивитися, де перебуває її дитина, ОСОБА_15 привітався та покликав, щоб вийшла у двір. У той момент як вийшла потерпілого вже не було, сусідка ОСОБА_16 сказала, що він побіг кудись. Вже в вечорі побачила обвинуваченого, його жінку, потерпілого та ще одну жінку їй не знайому, вони сіли в таксі і поїхали. За місяць потерпілий їй сказав за операцію, скільки грошей пішло. Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що до того було, що потерпілий проходив з опущеною головою, потім він сказав, що впав з велосипеду, в нього мікротріщина була. Більше нічного пояснити не може.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні повідомила, що перебувала в дружніх стосунках як з потерпілим так і з обвинуваченим. На даний час з потерпілим в дружніх стосунках не перебуває оскільки він їй погрожував. Приблизно о 15:00 годині на початку липня 2024 року розмовляла з дружиною обвинуваченого, під час цього почула крики та побачила як обвинувачений намагається наздогнати та щось сказати потерпілому. На той момент не бачила чи були якісь пошкодження у потерпілого, до цього потерпілий розповідав, що впав з велосипеду та отримав певні пошкодження. Коли почула крики, вперше побачила ОСОБА_3 у такому розлюченому стані. Після чого обвинувачений зі своєю жінкою та потерпілий з невідомою жінкою сіли у таксі та поїхали. Наступного дня ОСОБА_18 вже не бачила. До цього неодноразово у потерпілого були ще якісь сутички з невідомими людьми, неодноразово останньому біли вікна та погрожували, а також часто до потерпілого приїздила поліція. До цієї події потерпілий вже ходив побитий, пошкодження обвинуваченого не пам`ятає, але на потерпілому нових ушкоджень не було, бачила потерпілого добре коли він бігав. Також свідок ОСОБА_17 вказала, що наступного дня вже не бачила потерпілого, а потім за кілька днів потерпілий підходив до неї і почав погрожувати. Весь час обвинувачений був засмучений та намагався поспілкуватися з потерпілим.

Свідок ОСОБА_19 у судовому засіданні повідомила, що 02.07.2024 приблизно у 14:00 -15:00 годині спілкувалася з сусідкою ОСОБА_16 . Потім побачили як йде ОСОБА_18 , а за ним ОСОБА_20 , вони спілкувалися на високих тонах, у цей час пошкоджень у потерпілого не бачила. Після того як вийшла з під`їзду, ближче до вечора, ОСОБА_18 попросив ОСОБА_21 відвезти його до лікарні, так останній викликав таксі та вони всі разом поїхали до лікарні. Виявилося, що водієм таксі був знайомий потерпілого, в ході розмови останній повідомив знайомому, що впав з велосипеду. Це був одноразовий скандал її чоловіка з потерпілим, ніякої грошової допомоги вони потерпілому не пропонували. Неодноразово у потерпілого були конфлікти з невідомими особами, йому декілька разів розбивали вікна та вибивали двері.

Свідок ОСОБА_22 у судовому засіданні повідомив, що ввечері біля 22:00 години у липні місяці 2024, точної дати не пам`ятає, прогулювався зі своєю собакою та вже йшов додому, біля під`їзду побачив ОСОБА_18 та ОСОБА_21 , які разом сиділи на лавочці і спілкувались, їли та випивали спиртні напої. Приєднавшись до них почав з ними розмову, на той час освітлення було погане, здалося, що ОСОБА_18 в той момент був сильно чимось засмучений. За 10 хвилин до комендантської години вийшла дружина ОСОБА_21 та повідомила, щоб всі збиралися так як скоро розпочнеться комендантська година. Приблизно через місяць дізнався, що ОСОБА_20 вдарив ОСОБА_18 по обличчю. До тих подій пошкоджень у потерпілого не бачив. Чув про конфлікт між потерпілим та іншою особою, то була дівчина, про їх стосунки дізнався її чоловік, зі слів потерпілого він пробув у лікарні місяць. Чи були якісь наслідки після цього не знає.

Свідок ОСОБА_23 , у судовому засіданні повідомив, що в липні 2024 року, після чергування, пізно ввечері побачив ОСОБА_21 з ОСОБА_18 , які пригостили його м`ясом, після чого з речами пішов до себе. У ОСОБА_9 ніяких пошкоджень не бачив. Обох може охарактеризувати з позитивного боку. З велосипедом була ситуація, до ОСОБА_18 підбіг невідомий. Про конфлікти ОСОБА_21 чи ОСОБА_18 йому невідомо. Про те що відбулося того дня, дізнався через 2-3 місяці, сказали, що самі все вирішать. Ян сказав, що ОСОБА_18 звернувся до поліції, спитав яка відповідальність, питав, що йому можливо за нанесення тілесних ушкоджень, щодо нього була подана заява. ОСОБА_18 сказав, що ОСОБА_20 наніс ушкодження після конфлікту. Виділити якісь явні ушкодження свідок не може, була нормальна особа, їли шашлик.

Свідок ОСОБА_24 у судовому засіданні повідомила, що до неї звернувся потерпілий з довідкою з травмпункту у зв`язку з тим, що йому було діагностовано перелом кісток щелепи та гематоми, що є відносним показом для оперативного втручання, тому було виписано направлення до щелепно-лицевої хірургії для оперативного втручання. Разом з потерпілим був обвинувачений, за потерпілого спілкувався обвинувачений, в довідці було зазначено, що потерпілий впав з велосипеда. 03.07.2024 потерпілий звернувся повторно, травма загрози життю не представляла, проте впливала на якість життя, при зовнішньому огляді було видно лише гематому, розмовляв вільно, безболісно так як це не було пошкодження нижньої щелепи. Коли звертався вперше, на той момент ледь розмовляв, за нього спілкувався обвинувачений, від лікарняного листа відмовився, травма була з лівої сторони обличчя. Кожен прийом було зафіксовано, але картка хворого зникла. 14.04.2025 потерпілий знов звернувся зі скаргами на те, що у нього оніміння, що могло бути наслідком ускладнення, тому було рекомендовано звернутися до оперуючого лікаря, так як це є приводом для повторного оперативного втручання.

Експерт ОСОБА_25 у судовому засіданні повідомив, що з висновком експерта і з додатковим висновком погоджується у повному обсязі. Пошкодження біли триманні внаслідок однієї механічної дії тупим предметом, до його відноситься кулак, вживати їжу було можливим так як перелам був верхньої виличної кістки. Сили удару було достатньо для нанесення таких пошкоджень, які отримав потерпілий, незалежно від положення останнього, кулаком обвинуваченого можливо було нанести пошкодження, що були у потерпілого.

Судом було досліджено наступні докази.

Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та інші події від 02.08.2024 про прийняття заяви ОСОБА_9 про те, що 02.07.2024 приблизно о 18:00 годині перебуваючи біля четвертого під`їзду буд. №69 по вул. Миру м. Павлоград громадянин на ім`я ОСОБА_26 , який проживає в кв. АДРЕСА_4 спричинив йому тілесні ушкодження.

Протокол огляду місця події від 04.08.2024 за адресою: Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Миру оглядається ділянка місцевості перед будинком 69 навпроти четвертого під`їзду зліва на право та перед третім під`їздом будинку АДРЕСА_5 . Під час огляду нічого не виявлено та нічого не вилучено, підозрілі предмети не виявлені.

Фототаблиця до протоколу огляду місця події за адресою: м. Павлоград, вул. Миру буд. 69.

Копія довідки №7038 від 02.07.2024 з травматологічного кабінету відділення екстреної (невідкладної) допомоги КНП «ПЛІЛ» ПМР, виданої ОСОБА_9 , у графі якої «дата травми: обставини, час, вид травми» вказано: «02.07.2024 о 18.45, поб», у останнього діагностовано ЗЧМТ, СГМ, З/перелом кісток носу, З/перелом виличної кістки, забій п/к гематоми н/повіки правого ока, рекомендовано з`явитися на прийом до отоларинголога, стоматолога 03.07.2024.

Копія комп`ютерної томографії головного мозку від 02.07.2024 ОСОБА_9 , з висновком: перелом виличних кісток з обох сторін; перелом стінок правої орбіти; стінок правої максилярної пазухи, передньої стінки лівої максилярної пазухи, гемосинус правої максилярної пазухи, парабульбарна емфізема справа, параорбітальна емфізема м`яких тканин справа.

Копія виписок з медичної картки ОСОБА_9 за:

- 04.07.2024 про огляд ЛОР, згідно з якою діагностовано закритий перелом кістки носу, викривлення перетинку носу, та, з посиланням на довіку № 7038 вказано, що травма кримінальна, отримана 02.07.2024 о 19.45;

- 10.07.2024 про огляд ЩЛХ, згідно з якою діагностовано перелом правої виличної дуги зі зміщенням, рекоменендовано оперативне лікування в умовах стаціонару, вказано, що травма хуліганська (виправлено) отримана 02.07.2024 після 18:00;

- 12.07.2024 про огляд офтальмолога в результаті якого поставлений діагноз: забій, с/к крововилив, перелом кісток орбіти справа, вказано: травма 02.07.2024, хуліганська.

Копія виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №11293 знаходився у відділенні щелепно-лицевої хірургії КП «ДОКЛМ» ДОР» на ім`я ОСОБА_9 з діагнозом перелом в/щелепи Лефор ІІІ, перелом правої виличної кістки зі зміщенням.

Копія довідки №6588 від 23.06.2024 з травматологічного кабінету відділення екстреної (невідкладної) допомоги КНП «ПЛІЛ» ПМР, виданої ОСОБА_9 , згідно з якою встановлено, що 21.06.2024 біля 23.00 потерпілий впав з велосипеда та отримав побутову травму, а саме: перелом ліцевого черепу зліва, закритий перелом кісток носу зліва, зроблено - огляд, рекомендовано консультація хірурга стоматолога, ЛОР лікаря.

Висновок експерта №533 від 21.08.2024 згідно до якого у ОСОБА_9 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді уламкового перелому передньої, медіальної та задньо-латеральної стінки правої максилярної пазухи; уламкового перелому передньої стінки лівої максилярної пазухи; перелому латеральної та нижньої стінки правої орбіти; уламкового перелому правої виличної кістки та лінійного перелому лівої виличної дуги зі зміщенням, параорбітальної гематома справа утворилися по ударному механізму від дії тупого твердого предмету (предметів), з великою силою, з місцем прикладання діючої сили в область обличчя та за своїм характером відносяться до ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін, понад три тижні (більш ніж як 21 день), що могли утворитися при обставинах та в час вказаний в постанові про призначення судово-медичної експертизи, зі слів потерпілого та в наданій медичній документації тобто 02.07.2024.

Висновок експерта №533 від 21.08.2024 згідно з яким, локалізація та характер тілесних ушкоджень виявлених у потерпілого ОСОБА_9 , не суперечить механізму їх утворення, на який вказує потерпілий, в ході проведення слідчого експерименту за його участю від 21.08.2024р., а саме перебуваючи обличчям до обличчя, Яша кулаком лівої руки наніс один удар в праву половину обличчя, а саме у виличну ділянку праворуч.

Протокол проведення слідчого експерименту від 21.08.2024 за участю потерпілого ОСОБА_9 для встановлення та уточнення відомостей щодо події, яка трапилися 02.07.2024 поблизу будинку 69 вул. Миру м. Павлоград.

Оригінал листа Павлоградського РВП № 48-15047 від 16.09.2024 про інформацію відносно звернень ОСОБА_9 , у якому зазначено, що за період з 01.01.2024 по 30.08.2024 від потерпілого до Павлоградського РВП надійшло 8 повідомлень щодо погроз та хуліганських дій невідомих чоловіків відносно потерпілого, а саме: 24.06.2024 о 17.01 год. - погроза невідомого чоловіка фізичною розправою; 13.07.2024 о 21.15 год. - невідомі вибивають двері потерпілому; 13.07.2024 о 23.17 год. - розбили скло на балконі квартири та дзвонили з погрозами вбити незнайомі особи на прохання колишньої дівчини ОСОБА_27 ; 14.07.2024 о 22.56 год - про звернення потерпілого до Обласної лікарні Мечнікова щодо отриманої 02.07.2024 травми від невідомого, якого найняла колишня дівчина та який постійно переслідує, з діагнозом перелом скулової дуги справа; 02.08.2024 о 17.02 год. - спричинення тілесних ушкоджень громадянином на ім`я ОСОБА_26 у вигляді ЗЧМТ, СГМ, перелом кісток носа, перелом правої щелепової кістки; 06.08.2024 о 21.04 год. вибиває двері невідомий чоловік, раніше нападав та переслідував, таке відбувається вже не вперше; 21.08.2024 о 22.34 год. не може потрапити у квартиру, так як вставили сірник у замок та залили клеєм, підозрює сусіда ОСОБА_28 .

Суд, в результаті дослідження безпосередньо в судовому засіданні вказаних доказів, які були надані прокурором на підтвердження пред`явленого обвинувачення та захисником обвинуваченого на його спростування, їх аналізу та взаємозв`язку, дійшов висновку, що обвинувачення за ч. 1 ст. 122 КК України відносно ОСОБА_3 не знайшло свого підтвердження виходячи з такого.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з положеннями ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Статтею 62 Конституції України гарантовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ч. 1ст.17КПК України полягає у тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК Українизауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Це означає, що суд може постановити обвинувальний вирок лише у разі, якщо надані докази спростовують всі розумні сумніви стосовно винуватості особи. Докази, які не витримують критерію щодо «поза розумним сумнівом» є підставою для виправдувального вироку.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій (аналогічна позиція міститься у постанові ККС ВС від 21.01.2020 року у справі № 754/17019/17).

При цьому поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону (аналогічна позиція викладена у постанові ККС ВС від 09.04.2020 року у справі № 761/43930/17).

Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.

Виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Відповідно до ст. 91КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до ст.92КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Суд констатує, що у судовому засіданні сторонам було забезпечено дотримання передбаченого ст. 22 КПК України права, щодо змагальності сторін та свободи в поданні ними своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості.

На підставі наведеного, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження, відповідно до положень ст. 337 КПК України, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в подані ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме: діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих /розшукових/ дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган, суд приходить до висновку про те, що зазначені вище докази є такими, які не достатні для доведення вини ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 122 КК України. Відтак, вчинення ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України не доведено в суді належними та допустимими доказами.

Доказів, які б дозволили сформувати інші висновки, суду надано не було.

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України, в основу вироку можуть бути покладені тільки достовірні докази, досліджені в судовому засіданні. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч. 1 ст.122 КК України не визнав, зазначаючи, що даного злочину він не скоював, з потерпілим у вказану в обвинувальному акті дату у нього відбувся лише словесний конфлікт, і момент події у потерпілого вже були тілесні ушкодження у вигляді сінця під оком та садна на обличчі, які останній отримав внаслідок падіння з велосипеда та драки на ставку.

Як показала ОСОБА_17 , до події 02.07.2024 у потерпілого були ще якісь сутички з невідомими людьми, які йому погрожували. Свідок вказала, що вона добре бачила потерпілого коли він бігав під час події 02.07.2024, до цієї події потерпілий вже ходив побитий, нових ушкоджень на потерпілому не було.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні повідомив, що бачив потерпілого та обвинуваченого в вечорі в день події, які разом сиділи на лавочці біля під`їзду, спілкувалися їли та випивали спиртні напої. про те, що ОСОБА_3 вдарив потерпілого дізнався за місцяь. Також свідок показав, що чув про конфлікт між потерпілим та іншою особою, то була дівчина, про стосунки якої з потерпілим дізнався її чоловік і, зі слів потерпілого, він місяць про був у лікарні.

Згідно з показами свідка ОСОБА_23 , він побачив потерпілого з обвинуваченим пізно в вечорі у липні 2024 року, які пригостили його м`ясом. У ОСОБА_9 ніяких пошкоджень не бачив, була нормальна особа, їли шашлик. З велосипедом була ситуація, до потерпілого підбіг невідомий. Про конфлікт між потерпілим та обвинуваченим дізнався лице через 2-3 місяці.

Досліджені в судовому засіданні довідка № №7038 від 02.07.2024 з травматологічного кабінету відділення екстреної (невідкладної) допомоги КНП «ПЛІЛ» ПМР, протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та інші події від 02.08.2024 про прийняття заяви ОСОБА_9 , копія виписок з медичної картки ОСОБА_9 за 04.07.2024 про огляд ЛОР, 10.07.2024 про огляд ЩЛХ, 12.07.2024 про огляд офтальмолога, довідки №6588 від 23.06.2024 з травматологічного кабінету відділення екстреної (невідкладної) допомоги КНП «ПЛІЛ» ПМР, не спростували вказані обвинуваченим обставини.

Згідно з висновком експерта №533 від 21.08.2024 у ОСОБА_9 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді уламкового перелому передньої, медіальної та задньо-латеральної стінки правої максилярної пазухи; уламкового перелому передньої стінки лівої максилярної пазухи; перелому латеральної та нижньої стінки правої орбіти; уламкового перелому правої виличної кістки та лінійного перелому лівої виличної дуги зі зміщенням, параорбітальної гематома справа утворилися по ударному механізму від дії тупого твердого предмету (предметів), з великою силою, з місцем прикладання діючої сили в область обличчя та за своїм характером відносяться до ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін, понад три тижні (більш ніж як 21 день), що могли утворитися при обставинах та в час вказаний в постанові про призначення судово-медичної експертизи, зі слів потерпілого та в наданій медичній документації тобто 02.07.2024.

За висновком експерта №533 від 21.08.2024 локалізація та характер тілесних ушкоджень виявлених у потерпілого ОСОБА_9 , не суперечить механізму їх утворення, на який вказує потерпілий, в ході проведення слідчого експерименту за його участю від 21.08.2024, а саме перебуваючи обличчям до обличчя, Яша кулаком лівої руки наніс один удар в праву половину обличчя, а саме у виличну ділянку праворуч.

Разом з тим, суд констатує, що надані стороною обвинувачення докази, якими є висновки експерта у даному кримінальному провадженні, підтверджують лише саму подію кримінального правопорушення, а не причетність до неї обвинуваченого ОСОБА_3 .

В одночас, в судовому засіданні експерт ОСОБА_25 на запитання щодо того чи могли бути нанесені потерпілому телесні ушкодження пізніше чи раніше зазначеної у висновку дати - 02.07.2024, не відповів, вказавши, що дата отримання травми вказана зі слів потерпілого, оскільки обстеження проходило через місяць від дати події.

Судом ретельно та детально перевірено достовірність наданих потерпілим та свідком ОСОБА_29 показів, які фактично є єдиним доказом на користь пред`явленого Маковецькому обвинувачення щодо нанесення ним тілесних ушкоджень.

На користь зазначених висновків свідчить й той факт, що в день події жоден зі свідків, які безпосередньо бачили потерпілого 02.07.2024 підсля часу події, не бачили жодних нових ушкоджень на потерпілому, при цьому, звертає на себе увагу й той факт, що, як показали свідки та підтверджується наданою стороною захисту інформацією з Павлоградського РВП, потерпілий мав конфлікт з іншими невстановленими особами.

В свою чергу, жодних доказів на підтвердження показів потерпілого, щодо його залякування обвинуваченим та домовленістю з обвинуваченим оплатити лікування, стороною обвинувачення суду не представлено.

Відтак, наразі існують лише припущення того, що саме обвинувачений ОСОБА_3 02.07.2024 вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження відносно ОСОБА_9 , тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст.121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я

Відповідно до ч.1 п. 2ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Відповідно до ч. 3 ст. 373КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні злочину. Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про практику застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визнання особи винною у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини.

Аналізуючи показання обвинуваченого, потерпілого та свідків, а також досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності суд приходить до переконання про недоведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, у зв`язку з чим він має бути виправданий за недоведеністю, що кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КК України вчинене обвинуваченим, згідно п.2 ч.1 ст. 373 КПК України.

У зв`язку із виправданням обвинуваченого ОСОБА_3 , цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 , у відповідності до вимог ст. 129 КПК України, підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 122 КК України та виправдати його у зв`язку з не доведенням вчинення даного кримінального правопорушення.

Відмовити ОСОБА_9 у задоволенні цивільного позову до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної і моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1