Провадження № 1-кс/643/4099/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2025

Слідчий суддя Салтівський районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Салтівського районного суду міста Харкова клопотання представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 - про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001560 від 30.11.2023, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді 23.07.2025 з клопотанням звернувся вказаний представник, який повідомив, що під час розслідування зазначеного кримінального провадження вилучено належний його клієнтові грошові кошти. Представник вказав, що ОСОБА_3 не має процесуального статусу у кримінальному провадженні та взагалі не має до нього відношення, його гроші не може бути речовим доказом, тому арешт накладено необґрунтовано, у зв`язку з чим прохає його скасувати.

Представник у судове засідання не з`явився, просив судовий розгляд проводити без нього, клопотання підтримав

Представники сторони обвинувачення до суду не з`явилися, слідчим подано заяву, з якої вбачається, що грошові кошти мають статус речового доказу у кримінальному провадженні, на підтвердження причетності ОСОБА_3 до протиправної діяльності, що розслідується, надав копії протоколів НСРД.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з приписами ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Віднесення майна до речових доказів, на даній стадії кримінального провадження є виключною дискрецією сторони обвинувачення. Відповідне процесуальне рішення не є предметом самостійного оскарження у порядку, передбаченому главою 26 КПК України. На переконання слідчого судді, дострокове скасування арешту навіть у частині правомочностей власника щодо володіння та користування створить реальні ризики: знищення або пошкодження майна; зміни його фізичних властивостей, що унеможливить проведення експертиз.

Слідчий суддя зазначає, що відповідно до ст.ст. 131, 132 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який може застосовуватися виключно за наявності визначених законом підстав та з дотриманням принципу пропорційності між обмеженням права власності особи і завданнями кримінального провадження.

Згідно з п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України арешт у такому випадку може бути накладений на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України.

З наданих матеріалів вбачається, що грошові кошти, вилучені у ОСОБА_3 , стороною обвинувачення визнані речовим доказом, оскільки, за даними слідства, вони пов`язані із протиправною діяльністю, що розслідується. На підтвердження цього до суду долучені копії протоколів негласних слідчих (розшукових) дій, які свідчать про можливий зв`язок вилучених коштів з обставинами кримінального правопорушення.

Доводи представника про те, що власник коштів не має процесуального статусу у кримінальному провадженні та не причетний до вчинення злочину, не можуть бути враховані слідчим суддею при вирішенні питання про арешт майна, оскільки відповідно до закону (ч.3 ст.170 КПК України) арешт з метою збереження речових доказів може бути накладено і на майно осіб, які не мають процесуального статусу.

Крім того, процесуальне рішення сторони обвинувачення про віднесення вилучених коштів до категорії речових доказів є дискреційним і не підлягає самостійному оскарженню у порядку глави 26 КПК України. При цьому завданням слідчого судді є перевірка наявності підстав вважати, що майно може містити або зберігати відомості, які мають доказове значення для кримінального провадження, а також чи існує потреба у забезпеченні його збереження.

На переконання суду, передчасне скасування арешту на грошові кошти призведе до ризиків їх втрати чи знищення як об`єкта доказування, що унеможливить подальше проведення необхідних процесуальних дій та експертних досліджень. Саме тому застосований арешт відповідає завданням кримінального провадження та є необхідним заходом забезпечення.

Виходячи з наведеного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання представника є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 - про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001560 від 30.11.2023 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1