Справа №591/851/25 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/141/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши, у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми, у режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 28 січня 2025 року, якою до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави,

ВСТАНОВИЛА:

У кримінальному провадженні № 0001393 від 27 січня 2025 року, досудове розслідування якого здійснюється Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Сумах) ТУ ДБР розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження, до слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми звернувся слідчий з клопотанням про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 днів без визначення розміру застави, яке вмотивовано обґрунтованістю повідомленої за ч.4 ст. 402 КК України підозри та існуванням ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, запобігти яким шляхом, застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 28 січня 2025 року, вказане клопотання слідчого було задоволено частково, застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 26 березня 2025 року включно, з визначенням застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60 560 грн.

Не погодившись з таким судовим рішенням, захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 28 січня 2025 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що як підозрюваним, так нею у судовому засіданні було зазначено, що у 2015 році ОСОБА_7 був визнаний обмежено придатним внаслідок наявності певного комплексу хвороб, однак, незважаючи на це, на початку повномасштабного вторгнення військ рф на територію України, у квітні 2022 добровільно мобілізувався для захисту Батьківщини. Спочатку підозрюваний ніс службу у полку охорони - військова частина НОМЕР_1 , потім був переведений у підпорядкування до військової частини НОМЕР_2 , яка приймала участь в активних бойових діях на Харківському та Курському напрямах. За три роки несення служби ОСОБА_7 був у відпустках лише двічі, а перебування в зоні активних бойових дій гостро вплинуло на стан його здоров`я. Після одного із виїздів у зону бойових дій на Курському напрямку, підозрюваний потрапив до КНП «Краснопільська лікарня», в якій проходив лікування, під час якого йому було встановлено певний діагноз з рекомендацією пройти лікування на стаціонарне лікування. З 19 вересня 2024 року по 30 вересня 2024 ОСОБА_7 лікувався у КНП «Лебединська лікарня імені К.О. Зільберника» у кардіологічному відділенні, в якій також підтвердили попередній діагноз. Після проведеного лікування стан його здоров`я не покращився і він був виписаний лікарні з артеріальним тиском 160/100 з рекомендацією постійно перебувати під Д наглядом сімейного лікаря, у зв`язку з чим він звернувся з відповідним рапортом до командування з проханням забезпечити можливість проходження військово-лікарської комісії та поясненням про неможливість виходити на бойові завдання у такому стані. Згодом, підозрюваний пройшов Військово-лікарську комісію, яка не зважаючи на всі встановлені попередні діагнози та скарги військовослужбовця прийняла рішення про те, що ОСОБА_7 придатний до військової служби, і на даний час таке рішення оскаржується. Крім того, підозрюваним через застосунок «Армія+» подавав рапорти про надання частини щорічної відпустки та направлення на ВЛК, які були відхилені внаслідок бездіяльності безпосереднього керівника.

Зазначені вище обставини, як вказує захисник, свідчать про те, що підозрюваним вживались та вживаються заходи для того, щоб правопорушення, в якому він підозрюється, не існувало, що при прийнятті оскаржуваного рішення слідчим суддею враховано не було.

Також, як зазначає апелянт, на спростовування доводів клопотання слідчого щодо існування ризику переховування від органу досудового розслідування та суду, нею, як захисником, в судовому засіданні зазначалось, що рапорти вказаного вище змісту подавались підозрюваним неодноразово, проте тривалий час залишалися без відповіді командування, і ОСОБА_7 мав достатні підстави та можливість самостійно залишити місце служби, проте, намагався у законний спосіб отримати статус обмежено придатного, який би передбачав менше фізичне навантаження під час несення служби, а не уникнути служби повністю. Крім того, ОСОБА_7 є освіченою людиною, а тому відмовляючись від виконання наказу, усвідомлював тяжкість міри покарання, яка йому може загрожувати, що спростовує твердження слідчого про те, що належна процесуальна поведінка підозрюваного обумовлена не правосвідомістю, а відсутністю запобіжного заходу. При цьому, слідчим суддею не було прийнято до уваги наявність у підозрюваного двох дітей, відсутність кримінального минулого, навіть, дисциплінарних стягнень під час несення служби, що також не узгоджується з негативною характеристикою, наданою командуванням на військовослужбовця в день вчинення останнім кримінального правопорушення.

Що стосується ризику, передбаченого п. 3 ст. 177 КПК України, то як вказує захисник, він не існує у зв`язку з тим, що у матеріалах, доданих до клопотання, міститься відеодоказ відмови підозрюваного від виконання бойового розпорядження, який безперечно підтверджує факт вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, навіть, за наявності будь-яких пояснень свідків в спростування цієї події, чи на її підтвердження.

Окрім того, як зазначає апелянт, задовольняючи клопотання слідчого частково та надаючи підозрюваному право на внесення застави, слідчий суддя, у разі її внесення, поклав, на останнього обов`язок не відлучатися з населеного пункту тимчасового розташування підрозділу військової частини НОМЕР_2 , фактично застосувавши до нього безальтернативний запобіжний захід, оскільки повернення у тимчасове розташування підрозділу військової частини НОМЕР_2 , передає ОСОБА_7 у підпорядкування командування, яке видавало йому бойовий наказ за наявності у нього скарг на здоров`я. Покладення на підозрюваного саме таких обов`язків, у разі внесення застави, якраз і може бути підставою для вчинення ним нового кримінального правопорушення, а саме, повторної відмови від виконання наказу за тих же обставин, за яких йому повідомлено про підозру.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного рішення слідчого судді та доводів апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку апеляційних доводів та вимог, прокурора, який вважав судове рішенні законним та обґрунтованим та просив залишити його без зміни, перевіривши матеріали даного кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України, слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

На думку колегії суддів при вирішенні питання щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу, слідчим суддею вищезазначені вимоги Закону дотримані в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, Четвертим слідчим відділом (з дислокацією в місті Суми) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001393 від 27 січня 2025 року, в якому ОСОБА_9 27 січня 2025 року було затримано в порядку ст. 208 КПК України і в цей же день повідомлено про підозру за ч.4 ст.402 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження, до слідчого судді звернувся слідчий Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сумах) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві, з клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, яке вмотивовано обґрунтованістю повідомленої останньому підозри, а також наявністю ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким шляхом застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

При розгляді вказаного клопотання, слідчим суддею було враховано, що доданими до нього доказами підтверджується те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину, а саме у тому, що будучи військовослужбовцем, він відкрито відмовився виконати наказ начальника в умовах воєнного стану, тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі доведеності його вини, обізнаність про свідків у вказаному провадженні та що усіх обставин кримінального правопорушення ще не встановлено.

Саме за наявності вказаних обставин, слідчий суддя визнав доведеними обставини існування ризиків, передбачених п.1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та не встановив жодних об`єктивних даних чи доказів на підтвердження існування ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст.177 КПК України, на який посилався слідчий у клопотання, а прокурор у судовому засіданні.

В той же час, з огляду на наявність у підозрюваного постійного місця проживання, перебування на його утриманні неповнолітніх дітей та матері похилого віку, а також того, що раніше до кримінальної відповідальності він не притягувався його незадовільний стан здоров`я, не перебування на обліку у лікаря нарколога та психіатра, слідчий суддя вважав за можливе визначити ОСОБА_7 заставу, як альтернативу триманню під вартою, задовольнивши у такий спосіб, частково, подане слідчим клопотання.

З таким висновком слідчого судді погоджується і колегія суддів та ставити під сумнів його законність та обґрунтованість підстав не вбачає.

При цьому, колегія суддів зауважує, що відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407,408, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто, тримання під вартою, що було вірно враховано слідчим суддею та знайшло своє відображення в оскаржуваному рішення.

Жодних доводів, за яких клопотання слідчого в частині застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не підлягало б до задоволення, захисником в апеляційній скарзі не наведено і таких обставин під час апеляційного розгляду встановлено не було.

Враховуючи вищезазначене, на спростування доводів апелянта, колегія суддів вважає, що слідчим суддею було надано належну оцінку усім обставинам провадження, з якими закон пов`язує вирішення питання запобіжного заходу, а висновок про доцільність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу є належним чином вмотивованим.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,407,418,419,422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 28 січня 2025 року, якою до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на цю ухвалу, без задоволення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4