СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/8166/25
пр. № 1-кп/759/1224/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001062 від 19.03.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Клавдієво-Тарасове Київської області, громадянина України, зі спеціальною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , такого, що має судимість:

-за вироком Святошинського районного суду міста Києва від 28.01.2025 за ч. 1 ст. 309 КК України, яким призначене покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України;

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпілий ФОП ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

24.02.2022 згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами) у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан, який у подальшому було продовжено. Зокрема, відповідно до Указу Президента України від 14.01.2025 № 26/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» (Указ затверджено Законом № 4220-IX від 15.01.2025) строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 08.02.2025 строком на 90 діб, тобто до 09.05.2025.

ОСОБА_3 в умовах воєнного стану, разом з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, вирішив вчинити кримінальне правопорушення, пов`язане з таємним викраденням чужого майна, поєднане з проникненням до приміщення.

З метою реалізації спільного злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до приміщення, 17.03.2025 приблизно о 19:00 ОСОБА_3 , підійшовши до нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить ФОП ОСОБА_5 , та переконавшись, що вхідні двері зачинені, за допомогою ключа відкрив їх. Усередині він виявив зарядну станцію марки «BLUETTI АС200МАХ», яку виніс із зазначеного приміщення та за участі особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, транспортував за місцем проживання особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження. Тим самим ОСОБА_3 разом особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, з метою обернення викраденого майна на свою користь та особистого незаконного збагачення, з місця вчинення злочину зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, завдавши ФОП ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 57 407 грн. 04 коп.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за наведених вище обставин визнав у повному обсязі та дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення, зазначивши, що він деякий час підробляв у ОСОБА_5 , у зв`язку з чим в його розпорядженні був ключ від вагончика, де зберігалося майно, яке належить потерпілому. У зв`язку з необхідністю отримати кошти, необхідні для лікування дитини, ОСОБА_3 вирішив викрасти майно, яке було у цьому вагончику, щоб здати його у ломбард. За словами ОСОБА_3 , він мав намір через тиждень викупити назад вкрадене майно. ОСОБА_3 за допомогою наявного у нього ключа з метою викрадення майна проник всередину вагончика, виніс звідти зарядну станцію, а потім разом з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, переніс її до квартири за місцем проживання особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження. Після цього ОСОБА_3 разом з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, віднесли викрадену зарядну станцію до ломбарду, і особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, надавши свої документи, передав викрадену зарядну станцію у ломбард під викуп. За частину виручених коштів особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, викупив свої речі, які раніше були передані до ломбарду. Іншу частину грошових коштів, отриманих від реалізації викраденого майна, ОСОБА_3 залишив у своєму розпорядженні.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України та наслідки, передбачені ч. 2 ст. 394 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, суд визнає доведеним, що своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна, вчиненими в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, поєднаними з проникненням у приміщення, ОСОБА_3 вчинив крадіжку, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує, що кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України відноситься до тяжких злочинів, бере до уваги дані про особу ОСОБА_3 , який офіційно не працевлаштований, має судимість, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, яке виразилося в дачі правдивих показань, жалю про вчинене, готовності понести заслужене покарання.

Суд не визнає вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин, як обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, оскільки ОСОБА_3 не надано доказів, які підтверджують факт наявності на його утриманні дітей та понесення грошових витрат на їх лікування.

Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлені.

Беручи до уваги наведене, враховуючи характер протиправних діянь, вчинених ОСОБА_3 , враховуючи ставлення обвинуваченого до вчиненого, який засуджує свою протиправну поведінку, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Оскільки ОСОБА_3 після постановлення вироку Святошинського районного суду міста Києва від 28.01.2025 до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України суд призначає йому покарання за сукупністю вироків і частково приєднує до покарання, призначеного за новим вироком, невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При цьому суд констатує, що в матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_3 був поставлений на облік уповноваженим органом з питань пробації у порядку виконання вироку Святошинського районного суду міста Києва від 28.01.2025 і почав відбувати покарання у виді пробаційного нагляду. Як зазначив обвинувачений під час судового розгляду, до органу пробації для постановки на облік його не викликали.

Суд не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_3 від призначеного покарання у зв`язку з тим, що це призвело би до уникнення ним реального виду покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду міста Києва від 28.01.2025, що полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства. Оскільки ОСОБА_3 вчинив нове кримінальне правопорушення, маючи судимість за вироком Святошинського районного суду міста Києва від 28.01.2025, призначене попереднім вироком покарання у виді пробаційного нагляду виявилося неефективним для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень ОСОБА_3 , його виправлення без ізоляції від суспільства є неможливим. Відтак призначене судом покарання він повинен відбувати.

Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Підстави для застосування запобіжного заходу до обвинуваченого до набрання вироком законної сили судом не встановлені.

Потерпілим ОСОБА_5 подано цивільний позов про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, 14084 гривень 40 копійок на відшкодування завданої майнової шкоди та 2000 гривень на відшкодування витрат на правову допомогу, яка полягає в наданні консультацій та підготовці цивільного позову.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Ч. 1 ст. 1190 ЦК України встановлено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Оцінюючи додані до цивільного позову документи, суд вважає, що цивільним позивачем належним чином обґрунтовано суму цивільного позову.

Однак, під час судового розгляду встановлено, що кримінальне правопорушення, в результаті вчинення якого було завдано потерпілому майнової шкоди, було вчинене активними діями двох осіб. У зв`язку з ухиленням від явки до суду одного з обвинувачених матеріали щодо нього за ухвалою суду були виділені в окреме провадження. Разом з тим, ухвалюючи даний вирок щодо одного обвинуваченого ОСОБА_3 , суд позбавлений можливості вирішити питання про солідарне відшкодування шкоди, завданої кількома особами. У зв`язку з цим суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення цивільного позову і стягнення з ОСОБА_3 50 відсотків від розміру завданих збитків.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 129, 349, 369-371, 373, 374, 394 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду міста Києва від 28 січня 2025 року, перевівши менш суворий вид покарання в більш суворий вид, виходячи з такого їх співвідношення - одному дню позбавлення волі відповідає два дні пробаційного нагляду, та призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту фактичного затримання його у порядку виконання даного вироку.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком суду законної сили не застосовувати.

Цивільний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 7 042 гривень 20 копійок на відшкодування майнової шкоди та 1 000 гривень на відшкодування витрат на надання правової допомоги, а всього 8 042 (вісім тисяч сорок дві) гривень 20 копійок.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Святошинський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_6