Провадження №1-кп/522/3175/25
УХВАЛА

Іменем України

4 вересня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0000638 від 30.11.2024 року, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси громадянина України, із неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 18.03.2024 Малиновським районним судом міста Одеси за ст. 15, ч. 2, ст. 185, ч. 2 КК України на підставі ст. 71, ч. 1 КК України до остаточного покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці. 29.08.2025 року до Приморського районного суду м. Одеси скеровано обвинувальний акт за ст. 185 ч.4 КК України,

- обвинувачений у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтею 185 ч.4 КК України,

Учасники процесу:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачена ОСОБА_3 ,

захисник -адвокат ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходяться обвинувальні акти у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000638 від 30.11.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , строком на 60 діб з альтернативою внесення застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень. Клопотання мотивував тим, що відносно обвинуваченого існують ризики, передбачені статтею 177 ч.1 п.п. 1 КПК України, оскільки ОСОБА_3 може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення. Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Крім того, ОСОБА_3 під час досудового розслідування неодноразово не з`являвся на виклики слідчого для проведення за його участю процесуальних дій, та був відсутній за місцем проживання, у зв`язку з чим був оголошений у розшук. Крім того, обвинувачений не має засобів для існування, притягується до кримінальної відповідальності за скоєння корисливого злочину.

Захисник заперечувала проти продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Просила змінити йому запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

Суд, заслухавши думку учасників процесу вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 серпня 2025 року Приморським районним судом м. Одеси ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні на строк до 4 вересня 2025 року та встановлено наявність ризиків, передбачених статтею 177 ч.1 п.п.1 КПК України, а саме те, що ОСОБА_3 може переховуватися від органу досудового розслідування і суду.

Відповідно до статті 331 ч.3 КПК України за наявності клопотань, суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання про продовження існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, на які посилається прокурор, суд констатує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинятися з високим ступенем ймовірності.

З огляду на статтю 178 КПК України, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей.

Що стосується ОСОБА_3 , то суд бере до уваги, що він обвинувачується у скоєні тяжкого злочину, за який передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років та розуміючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винуватим, може переховуватись від суду. Крім того, обвинувачений був оголошений у розшук через неодноразові неявки до слідчого, що свідчить про наявність ризику, передбаченого статтею 177 ч.1 п.п. 1, 5 КПК України.

Також, слід зазначити, що з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та існуючого обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого є необхідним та виправданим заходом забезпечення кримінального провадження, а зміна запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який, з великою вірогідністю, не зможе запобігти ризику можливого переховування останньою від суду, що унеможливить завершення судового розгляду кримінального провадження, що в свою чергу не буде слугувати виконанню завдань кримінального судочинства, передбачених ст. 2 КПК України.

Крім цього, суд вважає, що відносно ОСОБА_3 продовжує існувати ризик передбачений статтею 177 ч.1 п. 5 КПК України, а саме обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення з метою отримання доходу, оскільки ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, не має законних джерел доходу для існування.

Враховуючи обставини, що беруться до уваги при продовженні запобіжного заходу, суд бере до уваги й той факт, що ОСОБА_3 не має сталих соціальних зв`язків, утриманців немає.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що тяжкість покарання, якому може бути підданий обвинувачений, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв?язків, будь яких зв?язків з іншою країною, або наявність зв?язків в іншому місці.

3 огляду на наведене, оцінивши в сукупності тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_3 , відсутність у нього міцних соціальних зв?язків, постійного джерела доходу, перебування його у розшуку через неодноразові неявки до слідчого, суд вважає переконливими доводи сторони обвинувачення про наявність ризиків, передбачених статтею 177, ч.1, п.п. 1,5, а саме, що ОСОБА_3 може переховуватись від суду чи вчинити інше кримінальне правопорушення, наразі не зменшилися та продовжують існувати з високою ймовірністю, та обумовлюють продовження запобіжного заходу стосовно обвинуваченої у виді тримання під вартою.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Метою продовження запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також уникнення ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а саме: обвинувачена може переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення з метою отримання доходу.

Обставин, передбачених статтею 178 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 судом не встановлено.

Інші, менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

При цьому суд вважає, що продовження даного запобіжного заходу обвинуваченому не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою, завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне продовжити дію раніше обраного щодо ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Що стосується розміру застави, то суд вважає, що достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, буде визначення її у розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 211 960 (двісті одинадцять тисяч дев`ятсот шістдесят) гривень.

На підставі викладеного та керуючись статтями 176, 177, 182, 331 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 185 ч.4 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 3 листопада 2025 року з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченою обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 211 960 (двісті одинадцять тисяч дев`ятсот шістдесят) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, з призначенням платежу: застава за обвинувачену, справа № 522/19613/25, провадження по справі № 1-кп/522/3175/25.

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_3 обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати до суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися з м. Одеси, без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_3 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків після внесення застави, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі визначеному КПК України.

Копію ухвали направити начальнику ДУ «Одеський слідчий ізолятор» - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі Апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1