Номер провадження: 11-кп/813/830/25
Справа № 2-80/2001
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому апеляційну скарг у засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Малиновського райсуду м. Одеси від 31 липня 2024 року, якою залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_7 від 05 грудня 2014 року про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Одеського обласного суду від 05 липня 2001 року та ухвали Верховного Суду України від 13 грудня 2001 року,-

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою було залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_7 від 05 грудня 2014 року про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Одеського обласного суду від 05 липня 2001 року та ухвали Верховного Суду України від 13 грудня 2001 року.

Рішення суду мотивоване тим, що викладені засудженим доводи не створюють існування обставин, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, або могли вплинути на судове рішення, які не були відомі суду під час судового розгляду при ухвалені остаточного судового рішення, з огляду на наступне:

- доказів затримання ОСОБА_7 21.12.2000 року матеріали справи не місять, що на думку суду, є ніщо інше ніж припущення;

- припущення засудженого ОСОБА_7 щодо наявність родинних зв`язків між оперуповноваженим ОСОБА_9 , який здійснював огляд місця події 22.12.2000 року, під час якого була виявлена та вилучена гладкоствольна рушниця для полювання ІЖ-27 № 016997, 1985 року випуску, з потерпілою ОСОБА_10 (за епізодом шахрайських дій у відношенні її майна), чоловік якої ( ОСОБА_11 ) був залучений до огляду місця події 22.12.2000 року, та слідчого ОСОБА_12 і понятим ОСОБА_13 , які приймали участь під час огляду місця події 22.12.2000 року, не свідчить про упередженість або необ`єктивність під час здійснення досудового розслідування;

- ОСОБА_7 після ознайомлення з матеріалами справи та протягом всього часу судового розгляду не заявляв про факт фальсифікації свого підпису у процесуальних документах слідчим. Не казав він про такий факт і під час розгляду справи у суді касаційної інстанції;

- заява засудженого не містить доказів штучного створення або підроблення доказів, неправильності висновків експертів, завідомо неправдивих показів свідків, потерпілого або підсудних на яких ґрунтувався вирок.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що вказана ухвала підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неповнотою судового розгляду, з огляду на наступне:

- суд першої інстанції не досліджував у судовому засіданні матеріали кримінальної справи 2-80/01. У свою чергу, з матеріалів справи зник протокол допиту ОСОБА_7 від 23.12.2020 року, в якому зазначено про його затримання 21.12.2000 року, та протокол відтворення обстановки і обстановки події по епізоду вбивства ОСОБА_14 та замаху на вбивство ОСОБА_15 , складений 25.12.2020 року;

- суд першої інстанції не знайшов в матеріалах справи заяву від 29.06.2016 року, а голова Малиновського суду проігнорував заяву про втручання в автоматизовану систему документообігу суду при роз`єднанні матеріалів об`єднаного провадження;

- у період з 02 липня по 09 липня 2001 року в Одеській області взагалі не було виїзних сесій суду, тому неможливо встановити, де було постановлено вирок Одеського обласного суду від 05 липня 2001 року.

Посилаючись на викладене, засуджений просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

В судовому засіданні апеляційного суду засуджений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 , підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити ухвалу без змін.

Заслухавши доповідь судді та пояснення учасників судового засідання, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви апеляційного суду.

У відповідності до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Тобто, обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства на всіх стадіях судового розгляду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, якими є: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Згідно з п. 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.

Таким чином, системне тлумачення положень кримінального процесуального законодавства вказує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки: вони існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового розгляду; вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Необхідним при цьому є дотримання принципу юридичної визначеності, про що неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема у справах «Желтяков проти України» (заява № 4994/04, пункт 43) та «Рябих проти Росії», заява № 52854/39, пункт 52). Вказаний принцип вимагає не ставити під сумнів остаточне судове рішення, передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

Процедура перегляду судових рішень за нововиявленим обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей у доказах. У цьому випадку суд лише перевіряє наявність передбачених у ч. 2 ст. 459 КПК України обставин, на які учасники судового провадження посилаються як на нововиявлені, та надає оцінку тому, чи могли вказані обставини, що не були відомі суду на час розгляду справи, вплинути на правильність рішення суду, яке належить переглянути.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_7 засуджений Одеським обласним судом 05 липня 2001 року за п.п. «б», «з» ст. 93, ст. 17, п.п. «б», «ж», «з» ст. 93, ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 143, ч. 3 ст. 141 КК України, на підставі ст. 42 цього ж Кодексу, до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного його майна, з відбуванням у колонії суворого режиму (а.с. 137-147 т.6).

Ухвалою Верховного Суду України від 13 грудня 2001 року вирок Одеського обласного суду від 05 липня 2001 року, стосовно ОСОБА_7 , приведений у відповідність з КК України від 05 квітня 2001 року, та, із зазначеного вироку, виключено рішення суду про визнання вказаного засудженого особливо небезпечним рецидивістом, дії останнього перекваліфіковані з ч. 2 ст. 143 КК України на ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції від 05.04.2001 р.), за яким остаточно й за сукупністю злочинів визначено основне покарання, призначене судом, довічне позбавлення волі (а.с. 164-166 т.6).

Засуджений ОСОБА_7 05 грудня 2014 року звернувся до місцевого суду в порядку ст. 459 КПК України із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Одеського обласного суду від 05 липня 2001 року та ухвали Верховного Суду України від 13 грудня 2001 року (а.с.16-17 т.1). У своїй заяві ОСОБА_7 вважав нововиявленими ті обставини, що: 1) оперуповноважений ОУР Березовського РВ ОСОБА_9 є рідним братом потерпілої ОСОБА_10 та за допомогою сімейного підряду склав протокол огляду місця події від 22.12.2000 року з метою приховування факту затримання ОСОБА_7 21.12.2000 року; 2) для складання протоколу огляду місця події від 22.12.2000 року використані у якості понятих ОСОБА_11 , який є чоловіком потерпілої ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , який є близьким родичом слідчого Березовського РВ ОСОБА_12 ; 3) протокол затримання та постанова про обрання запобіжного заходу підписані замість ОСОБА_7 слідчим Березівського РВ ОСОБА_16 , з метою приховування факту затримання ОСОБА_7 21.12.2000 року.

Суд першої інстанції, проаналізувавши доводи, зазначені у заяві засудженого, дослідивши матеріали кримінальної справи № 2-80/2001, дійшов висновку про те, що нововиявлених обставин, передбачених ст. 459 КПК України, у заяві не наведено, а обставини, на які посилається ОСОБА_7 перевірялися та їм була надана відповідна оцінка Одеським обласним судом при ухваленні вироку від 05 липня 2001 року, Верховним Судом України при постановленні ухвали від 13 грудня 2001 року (а.с.64-66 т.8).

Апеляційний суд погоджується з такими висновком суду першої інстанції і вважає, що апеляційна скарга засудженого не містить переконливих доводів на їх спростування. До того ж колегія суддів у межах доводів апеляційної скарги, зазначає наступне.

Твердження засудженого в апеляційній скарзі про те, що у суді першої інстанції не досліджувалися матеріали кримінальної справи 2-80/01, є безпідставними.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року було скасовано ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 19 травня 2023 року та призначено новий розгляд заяв засудженого ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Одеського обласного суду від 05 липня 2001 року та ухвали Верховного суду України від 13 грудня 2001 року (які ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_17 від 21 лютого 2020 року об`єднані в одне провадження (а.с.22 т.6), у суді першої інстанції в іншому складі суду(а.с. 231-232 т.7).

Надалі, після повернення матеріали кримінального провадження до Малиновського районного суду м. Одеси для нового розгляду, згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Малиновського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2023 року (а.с.2 т.8), визначено колегію суддів у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_18 , ОСОБА_19 (а.с.2 т.8)

Після цього, головуючим суддею було витребувано з Приморського районного суду м. Одеси матеріали кримінальної справи № 2-80/2001 (а.с.17 т.8), які надійшли до Малиновського районного суду м. Одеси 12 квітня 2024 року (а.с.45 т.8), та у подальшому були безпосередньо дослідженні судом під час розгляду заяви засудженого, а оскаржуване судове рішення містить відповідні посилання на відповідні томи та аркуші справи. При цьому, апеляційним судом встановлено, що учасникам провадження була забезпечені можливість ознайомлюватися із матеріали вказаної кримінальної справи, зокрема, прокурор ОСОБА_20 у судому засіданні 31 липня 2024 року підтвердила своє ознайомлення із матеріалами справи (а.с.60 т.8), а захисник ОСОБА_8 зазначила про це під час апеляційного розгляду.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що з матеріалів кримінальної справи зник протокол допиту ОСОБА_7 від 23 грудня 2020 року, в якому зазначено про його затримання 21 грудня 2000 року, та протокол відтворення обстановки і обстановки події по епізоду вбивства ОСОБА_14 та замаху на вбивство ОСОБА_15 , складений 25 грудня 2020 року, є голослівними, оскільки таких даних матеріали провадження не містять, а засуджений у своїх доводах не наводить конкретних доказів на їх підтвердження.

При цьому, перевіркою матеріалів провадження встановлено, що вказані факти були предметом службової перевірки у Апеляційному суді Одеської області, за результатом проведення якої комісія прийшла до висновку, що факти знищення матеріалів кримінально справи № 2-80/2001, не знайшли свого підтвердження (а.с.217 т.7).

Втім, у ході перевірки вказаних обставин, суд першої інстанції вірно відзначив, що у матеріалах кримінальної справи об`єктивно підтверджують затримання ОСОБА_7 22 грудня 2000 року о 20.30 годині, змістом протоколу затримання (а.с. 113 т.1), натомість, відомостей про те, що затримання ОСОБА_7 відбулось 21 грудня 2000 року у матеріалах справи немає.

До того ж колегія суддів наголошує, що з вироку Одеського обласного суду від 05 липня 2001 року убачається, що підсудний ОСОБА_7 у судовому засіданні щодо епізоду вбивства ОСОБА_14 та замаху на вбивство ОСОБА_15 пояснив суду, що 22 грудня 2000 року, приблизно о 7 годині, він дійсно перебував у с. Петрівка, Миколаївської області, (а.с. 140 т.6), ураховуючи зазначене, колегія суддів констатує, що ОСОБА_7 не був затриманий 21 грудня 2000 року, як зазначає останній в апеляційній скарзі. У свою чергу, свідок ОСОБА_21 підтвердив, що 22 грудня 2000 року, приблизно о 7 годині, він зустрів ОСОБА_7 (а.с. 144 т.6), а свідки ОСОБА_22 і Урсатий працівники міліції пояснили, що затримання ОСОБА_7 відбулось 22 грудня 2000 року. Крім того, вказані обставини перевірялися Верховним Судом України при постановленні ухвали від 13 грудня 2001 року.

Крім того, варто зауважити, що ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 15 березня 2010 року, у порядку ст. 409 КПК України (в редакції 1960 року), скаргу засудженого ОСОБА_7 про перерахування строку відбуття ним покарання з 21 грудня 2000 року залишено без задоволення, з підстав спростування доводів скаржника матеріалами кримінальної справи.

З приводу відсутності у матеріалах справи заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами від 29 червня 2016 року, що подана ОСОБА_7 та ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2020 року об`єднана з вказаною заявою ОСОБА_7 від 05 грудня 2014 року, апеляційний суд зазначає наступне.

Виявлення факту відсутності у матеріалах провадження оригіналу заяви від 29 червня 2016 року не вказує на допущенням судом першої інстанції істотних порушень вимог процесуального закону при розгляді заяви засудженого ОСОБА_7 від 05 грудня 2014 року про перегляд за нововиявленими обставинами вирок Одеського обласного суду від 05 липня 2001 року та ухвали Верховного Суду України від 13 грудня 2001 року, а лише свідчить про можливе недотримання працівниками апарату суду Інструкції з діловодства у місцевих та апеляційних судах.

Апеляційній доводи про те, що голова Малиновського суду проігнорував заяву про втручання у автоматизовану систему документообігу суду при роз`єднанні матеріалів об`єднаного провадження є безпідставними.

Голова місцевого суду діє виключно у межах повноважень, визначених ст. 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», та не вправі встановлювати контроль за здійсненням роботи автоматизованої системи документообігу суду.

У свою чергу, порядок функціонування автоматизованої системи документообігу суду визначається серед іншого Положенням про автоматизовану систему документообігу суду, положеннями якого передбачено, що персональну відповідальність за забезпечення належної організації функціонування автоматизованої системи в суді несе керівник апарату суду, а за забезпечення її належного технічного функціонування технічний адміністратор.

Апеляційні доводи, що у період з 02 липня по 09 липня 2001 року в Одеській області взагалі не було виїзних сесій суду, тому неможливо встановити, де було постановлено вирок Одеського обласного суду від 05 липня 2001 року, є неприйнятні, оскільки, проаналізувавши заяву засудженого ОСОБА_7 від 05 грудня 2014 року про перегляд за нововиявленими обставинами вирок Одеського обласного суду від 05 липня 2001 року та ухвали Верховного Суду України від 13 грудня 2001 року (а.с.16-17 т.1), колегія суддів констатує, що вказані обставини, не були предметом розгляду у суді першої інстанції, оскільки ОСОБА_7 про них не зазначав у вказаній заяві.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З огляду на зазначені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та для скасування оскаржуваної ухвали, яка є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського райсуду м. Одеси від 31 липня 2024 року, якою залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_7 від 05 грудня 2014 року про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Одеського обласного суду від 05 липня 2001 року та ухвали Верховного Суду України від 13 грудня 2001 року,- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4