Справа № 297/862/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.04.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/448/22 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 червня 2022 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, угорця, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України

В С Т А Н О В И В:

Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 червня 2022 року, ОСОБА_6 визнано винниму вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, та призначено йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 10 (десять) років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахується з моменту його затримання 26.12.2021 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 тримання під вартою, залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення експертних досліджень в сумі 1372, 96 грн.

Речові докази по справі автомобіль марки «Audi» моделі «A6 Quattro2.8» реєстраційний номер Угорщини НОМЕР_1 , який зберігається на спец майданчику Берегівського ВП, ухвалено повернути ОСОБА_6 , дитячий велосипед, пластикові уламки рожевого кольору (кріплення кошика дитячого велосипеду), кошик дитячого велосипеду червоного кольору, сіру шапку ухвалено повернути потерпілому ОСОБА_8 .

Арешт, накладений на вказані речові докази ухвалено скасувати.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

26 грудня 2021 року близько 19 години 30 хвилин, водій ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним транспортний засобом марки «Audi» моделі «A6 Quattro2.8», реєстраційний номер Угорщини НОМЕР_1 , рухаючись з боку вул. Ференца Ракоці, с. Серне Берегівського району, в напрямку с. Чомонин Ужгородського району, не забезпечив безпеку дорожнього руху та грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3. (б), 2.9. (а), 12.1, 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України, а також не врахував дорожню обстановку що склалася, внаслідок чого допустив наїзд на малолітніх пішоходів ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які в той час стояли на правому краю дороги. Після чого водій продовжив рух, проїхавши близько 250 метрів та в подальшому допустив з`їзд керованого ним транспортного засобу в кювет та подальшого зіткнення з огорожею будинку АДРЕСА_2 .

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи, перелому кісток склепіння та основи черепа, роздрібленість мозкової тканини лобної, скроневої та частково тім`яної ділянок лівої гемісфери головного мозку, крововилив під оболонки, в шлуночки та в речовину головного мозку, від яких помер на місці. Згідно висновку експерта отримані ним внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесні ушкодження знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Крім того, потерпілий ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому нижньої третини стегнової кістки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент виникнення.

Своїми діями ОСОБА_6 порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 (б), 12.1, 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України.

Невиконання водієм ОСОБА_6 вказаних вимог Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286-1 Кримінального кодексу України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, якщо вони спричинили смерть потерпілому.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та правової кваліфікації його дій, апеляційна скарга вноситься у зв`язку з невідповідністю вироку за своєю суворістю тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого виходячи із приписів ст.414 КПК України. На думку сторони захисту, суд призначаючи покарання ОСОБА_6 не дослідив дані про особу обвинуваченого, не врахував: відсутність обставин, які обтяжують покарання та наявність обставини, яка пом`якшує покарання, а саме: щире каяття, обвинувачений готовий відшкодувати заподіяну шкоду, а також судом не враховано те, що обвинувачений перебував у лікарні (у комі), внаслідок отриманих ним тілесних ушкоджень особами, що були на місці ДТП, тобто призначене покарання підзахисному є занадто суворим. Просить суд, оскаржуваний вирок суду змінити в частині призначеного покарання, призначивши ОСОБА_6 покарання у виді 5 років позбавлення волі та застосувавши дію ст.75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий термін у 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 років.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_5 , яка заперечила доводам апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Апеляційний розгляд проводиться за відсутності обвинуваченого, потерпілої сторони, захисника, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає розгляду справи. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги; даних про поважність причин неявки та заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший термін від учасників судового процесу не надходило; прокурор не заперечувала щодо можливості апеляційного розгляду кримінального провадження без участі сторін кримінального провадження.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених вироком суду першої інстанції, та правова кваліфікація його дій за ч.3 ст.286-1 КК, ґрунтуються на зібраних по справі, перевірених та оцінених судом доказах, являються обґрунтованими, належним чином мотивованими, не оспорюються в апеляційній скарзі стороною захисту, а тому судом апеляційної інстанції, відповідно до ч.1 ст.404 КПК, не перевіряються.

Переглядаючи вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги захисника, про можливість пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , апеляційний суд вважає такі доводи необґрунтованими з огляду на таке.

Частиною 2 статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Положеннями ч.2 ст.65 КК України регламентовано, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Визначені цією нормою Кодексу загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави і суспільства. Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

З огляду на ці положення кримінального закону при призначенні покарання суд має враховувати не тільки межі караності діяння, встановлені у відповідній санкції статті (частині статті) Особливої частини КК України, а й норми Загальної частини цього Кодексу, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються питання, пов`язані з призначенням покарання, що можуть вплинути на вибір (обрання) судом певних його виду і розміру.

Вказані вимоги закону при призначенні покарання ОСОБА_6 , місцевим судом дотримані.

Твердження захисника про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст.75 КК України, на думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу.

Так, приписами ст.75 КК України передбачено, що за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

А ч.1 ст.66 визначено, що при призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують, визнаються: 1) з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; 2) добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, посягає не лише на безпеку дорожнього руху, а й несе серйозну загрозу життю і здоров`ю для його учасників, його протиправні дії призвели до тяжких непоправних наслідків у вигляді смерті, тоді як відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя, здоров`я та безпека належать до найвищих соціальних цінностей, а також врахував всі інші обставини справи та дані про особу обвинуваченого, має постійне місце проживання, відсутність даних щодо ймовірного перебування на диспансерному обліку у лікаря-психіатра або ж нарколога, ОСОБА_6 раніше не притягався до кримінальної відповідальності.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст.66 КК, суд визнав щире каяття обвинуваченого.

Водночас суд належним чином врахував підвищену суспільну небезпечність вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, що призвело до трагічних наслідків у виді смерті потерпілого та отримання потерпілим тяжких тілесних ушкоджень.

Отже, в даному кримінальному провадженні відсутні такі обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , як щире каяття.

А тому апеляційний суд не вбачає законних підстав для зменшення призначеного місцевим судом ОСОБА_6 покарання на підставі ст.75 КК України.

Враховуючи наслідки вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення смерть малолітньої дитини, отримання ще одним малолітнім тяжких тілесних ушкоджень, беручи до уваги вищенаведені обставини вчинення кримінального правопорушення, особу винного, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, прийшов до висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 - 8 років позбавлення волі, з призначенням додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Суд апеляційної інстанції вважає, що врахувавши сукупність зазначених обставин, дані про особу винного, позицію потерпілих, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, без застосування положень ст.75 КК України, у зв`язку із чим апеляційний суд в даному кримінальному провадженні не знаходить законних підстав для застосування щодо ОСОБА_6 положень ст.75 КК України.

Призначене місцевим судом ОСОБА_6 покарання повністю відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і на думку суду апеляційної інстанції повністю відповідає меті й принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, яке в даному випадку є адекватним характеру вчинених обвинуваченим дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Таке покарання, на переконання апеляційного суду, повністю відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, а також принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

На думку суду апеляційної інстанції, у даному випадку досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Підстав для зміни оскаржуваного вироку з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 червня 2022 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді