Справа № 192/996/25
Провадження № 1-кс/192/127/25
Ухвала

Іменем України

24 квітня 2025 року слідчий суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Солоне Дніпровського (Солонянського) району Дніпропетровської області клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_2 по внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженню №0000226 від 21 квітня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, про арешт майна,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, на обґрунтування якого зазначив, що 20 квітня 2025 року водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (3,20 проміле), керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-2107», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку с. Іверське, по автодорозі між селами Ганно-Мусіївка та Іверське на території Дніпровського району Дніпропетровської області поблизу електроопори №77/71, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не обрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням автомобіля, виїхав на праве узбіччя, де допустив наїзд на дерево.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримала тілесні ушкодження: ВЧМТ, струс головного мозку, рублена рана лобної ділянки, скальпована рана тім`яної ділянки. Пасажир автомобіля малолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав тілесні ушкодження: закритий перелом правої гомілки в нижній третині зі зміщенням, рана правого плеча, гематома м`яких тканин лобної ділянки, множинні садна обличчя. Пасажир автомобіля ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримала наступні тілесні ушкодження: закритий перелом 4 та 5 ребер зліва. Водій автомобіля ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження: забій грудної клітини.

За даним фактом 21 квітня 2025 року відомості внесені до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Під час огляду 21 квітня 2025 року було виявлено та вилучено до ВП № 1 автомобіль марки «ВАЗ-2107», номерний знак НОМЕР_1 , як речовий доказ.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 06 березня 1997 року власником автомобіля є ОСОБА_8 , а користується автомобілем ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що для збереження речових доказів слід накласти арешт на вилучене майно.

Прокурор, власник та володілець майна в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили.

У зв`язку з неявкою всіх учасників, слідчим суддею здійснено судовий розгляд у відсутність належним чином повідомлених осіб без фіксування судового розгляду за допомогою технічних засобів згідно ч. 4 ст. 107 КПК України.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання про арешт майна, приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є зокрема доказом кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 1 ч. 2 вказаної статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Прокурором в якості мети накладання арешту на майно, було зазначено про необхідність збереження речових доказів, попередження можливості їх знищення та пошкодження.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Як з`ясовано з матеріалів клопотання, 21 квітня 2025 року були внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування відомості за №0000226 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

З протоколу огляду місця ДТП від 21 квітня 2025 року, плану - схеми та фото таблиці до нього з`ясовано, що 20 квітня 2025 року приблизно о 20 годині 50 хвилин, водій ОСОБА_4 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (3,20 проміле), керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-2107», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку с. Іверське, по автодорозі між селами Ганно-Мусіївка та Іверське на території Дніпровського району Дніпропетровської області поблизу електроопори №77/71, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не обрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням автомобіля, виїхав на праве узбіччя, де допустив наїзд на дерево.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля малолітній ОСОБА_6 отримав наступні тілесні ушкодження: закритий перелом правої гомілки в нижній третині зі зміщенням, рана правого плеча, гематома м`яких тканин лобної ділянки, множинні садна обличчя, які відповідно до п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відноситься до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, оскільки термін зростання кісткової тканини складає понад 21 добу.

Пасажир автомобіля ОСОБА_7 отримала наступні тілесні ушкодження: закритий перелом 4 та 5 ребер зліва, які відповідно до п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відноситься до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, оскільки термін зростання кісткової тканини складає понад 21 добу.

Автомобіль марки «ВАЗ-2107», номерний знак НОМЕР_1 під час огляду місця події 21 квітня 2025 року був вилучений до ВП № 1 ДРУП № 1, а постановою слідчого від 21 квітня 2025 року визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню, який визначено зберігати на території ВП № 1 ДРУП № 1 (а.с.22).

Постановою від 21 квітня 2025 року призначено проведення судової експертизи технічного стану вказаного транспортного засобу (а.с.27).

Слідчий суддя посилається на те, що метою арешту майна, зокрема, є збереження речових доказів, а ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У даному випадку вважаю, що прокурором обґрунтовано в якості мети арешту майна зазначено збереження речових доказів, попередження можливості їх знищення, пошкодження, яким є автомобіль «ВАЗ-2107», номерний знак НОМЕР_1 , а іншим способом зберегти речові докази інакше як шляхом арешту - неможливо.

З огляду на положення ч. 2 ст. 167 та ч.1 і 2 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не буде досягнута мета застосування цього заходу - запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Частиною 11 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що автомобіль може зберігати на собі сліди кримінального правопорушення, а також враховуючи виправдані інтереси держави, пов`язані з порушенням загальносуспільних інтересів, а також у зв`язку з необхідністю подальшого проведення експертиз, вважаю за необхідне вжити заходи забезпечення кримінального провадження, шляхом накладення арешту на вказане майно.

Слідчий суддя вважає, що прокурором було доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні прокурора, в тому числі і власника та володільця майна, а також може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Отже, відповідно до п. 1 п ч. 5 ст. 173 КПК слідчий суддя, задовольняючи клопотання про арешт майна, повинен в резолютивній частині ухвали зазначити перелік майна, на який накладено арешт, а відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК якщо слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, вважає за необхідне заборонити, обмежити право власників чи володільців розпоряджатися або користуватися майном, у резолютивній частині ухвали він повинен прямо про це зазначити, разом із вказівкою на майно, щодо якого застосовуються такі заборони чи обмеження.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 98, 100, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_2 по внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженню №0000226 від 21 квітня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «ВАЗ-2107», номерний знак НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 06 березня 1997 року є ОСОБА_8 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а користується автомобілем ОСОБА_4 - шляхом заборони розпоряджатися, користуватися та відчужувати вказаний автомобіль.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню дізнавачем/слідчим, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Роз`яснити, що згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які були відсутні при її проголошенні - з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1