Справа № 1-54/11
Провадження № 5/466/1/25
У Х В А Л А

29 квітня 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Зими І.Є.

при секретарі Васинчик М.О.

з участю прокурора Крукеницької Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування арешту з транспортного засобу ,-

в с т а н о в и в :

26.02.25до Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява ОСОБА_1 , в якій вона просить суд скасувати арешт майна автомобіля марки Renault модель Kangoo , 2004 року випуску № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . Зазначає, що власником вказаного транспортного засобу був її співмешканець , ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина та на підставі заповіту їй , 21.08.2024, приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Між тим вона дізналась, що за матеріалами кримінальної справи № 1969, що розглядалась у Шевченківському райсуді м. Львова, на власника авто , ОСОБА_2 накладено обмеження на проведення реєстраційних операцій та 17.06.10 відкрито виконавче провадження . Вони ж фактичним чоловіком тривалий час користувались згаданим автомобілем, їх неодноразово зупиняли працівники поліції , які не висловлювали жодних застережень щодо неправомірності його експлуатації. Вважає, що на даний час порушені її права, як власника транспортного засобу та просить скасувати арешт, накладений у кримінальній справі .

В судове засідання заявниця не з`явилась. 18.04.25 нею подано заяву про проведення розгляду заяви в її відсутності.

Заслухавши думку прокурора з приводу поданої заяви,суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з досліджених в ході розгляду заяви матеріалів , на розгляді Шевченківського райсуду м. Львова перебувало судове провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190,ч.2 ст. 201, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 201, ч. 2 ст. 205, ч. 2 і 3 ст. 209, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 212, ч. 2 ст. 212, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 364, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 2 і 3 ст. 358, ч. 2 ст. 388 КК України ; ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 201, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 201, ч. 2 ст. 205, ч. 2 і 3 ст. 209, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 212, ч. 2 ст. 212, ч. 2 і 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 , ч. 3 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 388 КК України ; ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 201, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 212 КК України ; ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України ; ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 364,ч. 1 ст. 366 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України.

Транспортний засіб, марки Renault модель Kangoo , 2004 року випуску № НОМЕР_1 згідно постанови старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ у Львівській області від 15.06.2010 року був визнаний речовим доказом у справі на стадії проведення слідства у кримінальній справі № 1969 ( т. 26 а.с. 18). Згідно копії свідоцтва про реєстрацію вказаного авто, наданої заявницею, таке з 16.05.2009 року було зареєстроване за ОСОБА_2 . Проте , у матеріалах судового провадження відсутні дані про те, що на згаданий транспортний засіб накладався арешт на стадії слідства, чи судового розгляду. Не вирішувалось в порядку ст. 100 КПК України питання долі згаданого речового доказу і при ухваленні щодо частини обвинувачених вироку суду та постанов про закриття провадження відносно інших обвинувачених.

Натомість , у томі 53 ( а.с. 55) судового провадження міститься належним чином завірена копія постанови Галицького районного суду м. Львова від 29 травня 2012 року, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 352 Митного Кодексу України ( в редакції станом на 2008 рік) та накладено на нього стягнення у виді конфіскації транспортних засобів, одним з яких і є автомобіль марки Renault модель Kangoo , 2004 року випуску № НОМЕР_1 .

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно ст. 174 цього ж Кодексу підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Конфіскація предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в примусовій безоплатній передачі цього предмета у власність держави за рішенням суду. Такий вид покарання був застосований до ОСОБА_4 за вчинення дій, спрямованих на переміщення на митну територію України транспортних засобів з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу документів, що містять неправдиві відомості .

В даному випадку у розпорядженні суду відсутні будь-які дані про накладення арешту на автомобіль марки Renault модель Kangoo , 2004 року випуску № НОМЕР_1 за матеріалами судового провадження № 1-54/11 ( 1/466/1/14 ). Натомість наявна інформація про те, що згаданий транспортний засіб підлягав конфіскації за рішенням суду, що набрало законної сили.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про скасування арешту на майно за матеріалами судового провадження.

Керуючись ст. 376 КПК України, суд,-

постановив :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування арешту з транспортного засобу марки Renault модель Kangoo , 2004 року випуску № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом семи днів з моменту виготовлення повного тексту, до Львівського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 05 травня 2025 року.

Суддя І. Є. Зима