Справа № 569/2110/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року

Рівненський міський суд Рівненської області в особі головуючого судді

ОСОБА_1 за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне матеріали кримінального провадження № 0002288 від 03.10.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

01 жовтня 2024 року, точного часу досудовим розслідувань не встановлено,

ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою м. Рівне, вул. Івана Франка, буд. 9, використовуючи мобільний телефон марки «iPhone 11», діючи умисно, з метою незаконного втручання в роботу електронно-обчислювальних машин, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки у формі витоку інформації та бажаючи їх настання, без дозволу власника, отримав доступ до персональних даних ОСОБА_5 , наявних в АТ КБ «ПриватБанк», що привело до витоку вищевказаної інформації, у результаті чого, також не санкціоновано втрутився в автоматизовану систему Інтернет-Банк «Приват 24/7» та отримавши доступ до банківської картки НОМЕР_1 ОСОБА_5 , здійснив зняття грошових коштів в сумі 5900 гривень через банкомат АТ КБ «Приват Банк», що в м. Рівне по вул. Київська 21.

Своїми умисними діями, які виразилися в несанкціонованому втручанні в роботу електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), автоматизованих систем, комп`ютерних мереж, що призвело до витоку інформації, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.361 КК України.

Окрім того, 02 жовтня 2024 року о 19 год. 16 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи поряд із банкоматом АТ КБ «Приват Банк», що в м. Рівне по вул. Київській 21, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного матеріального збагачення, шляхом вільного доступу, діючи таємно та в умовах воєнного стану, який відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України про введення воєнного стану в Україні», введено в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року і в подальшому, який продовжено за допомогою автоматизованої системи Інтернет-Банк «Приват 24/7» отримавши доступ до банківської картки НОМЕР_2 , власником якої є ОСОБА_5 , здійснив крадіжку грошових коштів в сумі 5900 гривень, чим завдав потерпілому майнову шкоду у вказаному розмірі.

Своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у скоєнні злочинів визнав повністю, зазначивши, що обставини та мотиви вчинення кримінальних правопорушень, які зазначені в обвинувальному акті повністю відповідають дійсності, у скоєному щиро розкаявся.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у скоєнні злочинів, підтвердивши викладене в обвинувальному акті та фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності його позиції, суд, з`ясувавши думку учасників судового процесу, роз`яснивши сторонам кримінального провадження вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу дослідження доказів, за згодою учасників судового процесу, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім письмових доказів по справі, що характеризують особу обвинуваченого. Обвинуваченому роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи, встановлені доказами, які судом не були досліджені. До таких фактичних обставин відносяться дата, час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та його мотиви, а також інші обставини, які визнані учасниками судового провадження та ними не оспорюються.

Аналізуючи показання обвинуваченого, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень знайшла своє підтвердження у судовому засіданні під час судового розгляду. Так, останній надав показання стосовно обставин вчинення інкримінованих йому злочинів, які повністю узгоджуються зі встановленими фактичними обставинами кримінального провадження, викладеними в обвинувальному акті і його дії органом досудового розслідування вірно кваліфіковані за

ч. 1 ст. 361 КК України як несанкціоноване втручання в роботу електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), автоматизованих систем, комп`ютерних мереж, що призвело до витоку інформації та за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчинених злочинів, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

За положеннями ст. 50 КК України - покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому виду і міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , які передбачені ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння в розкритті кримінальних правопорушень, відшкодування шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого в ході судового розгляду справи не встановлено.

ОСОБА_4 неодружений, непрацюючий, раніше до кримінальної відповідальності не притягався. На обліку в лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не перебуває.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених правопорушень, їх наслідки, дані про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, пом`якшуючі покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене

ч.4 ст. 185 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 361 КК України відноситься до кримінальних проступків, за який передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційного нагляду на строк до трьох років, або обмеження волі на той самий строк.

Так, з урахуванням того, що ОСОБА_4 раніше не судимий, непрацюючий, неодружений, а також з урахуванням повного визнання вини обвинуваченим у скоєному, позиції прокурора у справі, згідно якої виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення чи обмеження волі, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді позбавлення волі, в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 361 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, з призначенням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України та покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 частини 1 статті 76 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 50, 65-67, 75-76, 185, 361 КК України, ст.ст. 100, 349, 368, 370, 373, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч. 1 ст.361 КК України і призначити покарання:

- за ч. 1 ст.361 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень;

- за ч. 4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням. Іспитовий термін випробування встановити строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України під час відбуття іспитового строку, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання.

Виконання покарання в частині виконання обов`язків, покладених на обвинуваченого на підставі ст. 76 КК України, покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання обвинуваченого.

Початок строку виконання обов`язків, покладених на обвинуваченого відповідно до

ст. 76 КК України, обчислювати з дня постановки обвинуваченого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази, а саме мобільний телефон "iPhone 11" - повернути власнику ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 КПК України протягом тридцяти днів.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1