Справа № 438/778/25
Провадження № 1-кп/438/71/2025
УХВАЛА

іменем України

18 червня 2025 року м. Борислав

Бориславський міський суд Львівської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , під час підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борислав Львівської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше судимого, мешкаючого без реєстрації в АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України-

встановив:

У підготовчому судовому засіданні прокурор, потерпілий, захисник та обвинувачений вважали за можливе призначити судовий розгляд.

За результатами підготовчого судового засідання суддя дійшов висновку, що угод про визнання винуватості чи про примирення немає, підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено та затверджено у відповідності до вимог закону. Дане кримінальне провадження підсудне Бориславському міському суду Львівської області.

Таким чином, в наявності достатні приводи для призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.

Крім того, у підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подав письмове клопотання про продовження застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що за наявності обґрунтованої підозри про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, існують ризики переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, знищення речових доказів, вчинення нового кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечували, зазначивши, що заявлені прокурором ризики не існують, обвинувачений, знаходячись під домашнім арештом зможе виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки. До того ж, він має бажання йти служити до війська.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд дійшов наступного висновку.

Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Як вбачається з обвинувального акту, формулювання обвинувачення містить інформацію, що вказує на те, що ОСОБА_5 ,дійсно, при встановлених досудовим слідством обставинах міг вчинити інкримінований йому тяжкий злочин, за вчинення якого передбачено суворе покарання, і на даній стадії судового розгляду суд не має права оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою або невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Суд, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувальних заходів.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як встановлено судом, обвинувачений ніде не працює і не вчиться, не має власних сім`ї, дітей, інших утриманців, тобто, у них відсутні міцні соціальні зв`язки у місті постійного проживання. Від цього суд вважає, що існує ризик втечі обвинуваченого, та як наслідок, ухилення від правосуддя.

Приймаючи до уваги ту обставину, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення будучі звільненим з місця позбавлення волі, а також відсутність у обвинуваченого постійного легального доходу, дає суду підстави вважати, що він може вчинити нові злочинні дії.

Однак, суд вважає маловірогідними наявність ризиків здійснення з боку обвинуваченого незаконного тиску на потерпілого та свідків, а також знищення чи пошкодження речових доказів з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину.

До того ж, у суду немає підстав вважати, що стан здоров`я обвинуваченого перешкоджає йому перебувати під вартою в умовах слідчого ізолятору.

Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, позбавляє його можливості перешкодити інтересам правосуддя. Від цього підстав для обрання іншого запобіжного заходу для обвинуваченого на даний час немає.

Однак, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України ОСОБА_5 , або іншою фізичною чи юридичною особою, може бути внесена застава з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчинені тяжкого злочину, приймаючи до уваги матеріальний стан підозрюваного, суд вважає за можливе визначити заставу у сумі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який цілком здатний забезпечити виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків. При цьому суд не вбачає підстав для визначення розміру застави, більшого, ніж прямо зазначено у законі.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 194, 217, 314-317, 334 КПК України, суд

постановив:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження у відкритому судовому засіданні на 14.00 год. 30 червня 2025 року в приміщенні Бориславського міського суду Львівської області.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

В судове засідання викликати прокурора, представника потерпілої особи, захисника, обвинуваченого, свідків.

Клопотання прокурора задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Борислав Львівської області, громадянину України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 16 серпня 2025 року включно.

Особами, визначеними ч. 2 ст. 182 КПК України, у будь-який момент може бути внесена застава в розмірі 60 560,00 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят грн. 00 коп.) гривень, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а саме: - прибувати по першому виклику до суду на визначений час; - не відлучатися з населеного пункту, у якому мешкає, без дозволу суду; - повідомляти суд про зміну місця проживання і роботи; - здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за їхньої наявності); - утримуватись від спілкування у позапроцесуальний спосіб із потерпілим та свідками, як особисто, так і через інших осіб.

В разі невиконання зазначених зобов`язань внесені кошти звернути в дохід держави.

В разі внесення застави обвинувачений підлягає негайному звільненню з-під варти.

Ухвала в частині запобіжного заходу може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_7