У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/578/25

02 травня 2025 року селище Богородчани

Слідчий суддя Богородчанського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 (який приймає участь у режимі відеоконференції), захисника адвоката ОСОБА_5 розглянувши клопотання слідчого СВ слідчого відділення поліції №2 (с-ще Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області (далі відділення поліції №2), старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Богородчанського відділу Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000056, від 30 квітня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця села Старі Богородчани, Богородчанського району, Івано-Франкіської області зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , з середньою-професійною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в

02 травня 2025 року до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області надійшло вказане клопотанням.

Просять застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

В матеріалах клопотання наявна відмітка про отримання підозрюваним копій клопотання та матеріалів.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав доводи клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні дав показання, не заперечував щодо спричинення ним тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , який доводиться йому батьком.

Захисник адвокат ОСОБА_5 пояснив, що мав розмову з підзахисним ОСОБА_4 , який пригадує обставини спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, тому ці обставини сторона захисту не заперечує. Разом з цим, сторона захисту категорично проти застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Так ОСОБА_4 на цей час перебуває у закладі охорони здоров`я де проходить відповідне лікування. Захисник наголошує, що сторона обвинувачення не довела наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України для застосування такого запобіжного заходу. Стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 вказує на те, що не може існувати ні один із ризиків наведений у клопотання, оскільки останній дуже слабкий проходить лікування та не в змозі буде чи то вчинити інше кримінальне правопорушення чи впливати на потерпілого чи свідків чи переховуватись від слідства. Просив обрати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Заслухавши учасників, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, а також додатково подані докази, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, з матеріалів клопотання вбачається, що слідчим відділенням ВП №2 (смт. Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного 30.04.2025до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000056 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 спільно проживає із своїми батьками, а саме батьком ОСОБА_7 та матір`ю ОСОБА_8 у житловому будинку АДРЕСА_1 .

Упродовж тривалого часу ОСОБА_4 перебуває із батьками у неприязних відносинах, між ними часто виникають сварки у зв`язку із зловживанням останнім алкоголем, які супроводжуються вчиненням ним психологічного насильства, що виражається у висловленні на адресу батьків образ, нецензурної лайки, а також погроз вчинення фізичного насильства.

29 квітня 2025 року, близько 20 години 00 хвилин, на території господарства АДРЕСА_1 , між ОСОБА_4 та його батьком, на ґрунті неприязних стосунків, виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на заподіяння своєму батьку тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення батькові тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, тримаючи у правій руці ніж з руків`ям коричневого кольору, наніс батьку ОСОБА_7 один удар в область ділянки живота, і тим самим вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане із домашнім насильством.

Внаслідок умисних дій ОСОБА_4 , потерпілому завдано сильного фізичного болю та спричинено тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани лівої бокової стінки живота з пошкодженням брижі поперечно-ободової кишки, гематоми брижі поперечно-ободової кишки, гемоперитонеум, які згідно Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995,відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

30 квітня 2025 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України. Того ж дня ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Як зазначено у ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Обгрунтованість підозри, щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, окрім визнання підозрюваним факту вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, в повній мірі підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, долученими слідчим в обгрунтування клопотання, а саме: протоколом огляду місця події від 29 квітня 2025 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , показами свідків, повідомленням про підозру, а також іншими матеріалами провадження у їх сукупності.

Приймаючи вказані дані з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, слідчий суддя вважає їх достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 121 КК України на даній стадії досудового розслідування.

Так, поняття "обґрунтована підозра" з позиції Європейського суду з прав людини (справа "Нечипорук і Йонкало проти України" (заява N 42310/04), рішення від 21.04.2011 року) означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" від 28.10.94 року, "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30.08.90 року).

Водночас слідчий суддя констатує, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя вважає доведеним, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст.121 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України, класифікується як тяжкий злочин, за який законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Слідчий суддя також дійшов висновку про обґрунтованість ризиків, передбачених п. п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду зважаючи на ті обставини, що ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років.

Так, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" № 33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Ризик незаконно впливати на потерпілого та свідків, слідчий суддя також вважає обґрунтованим, так як на даний час досудове розслідування на даний час є незавершеним.

Крім того наявний ризик, щодо можливого вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_4 , пов`язаний спільним побутом та спільно проживає із потерпілим ОСОБА_7 , а тому без обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, він знову може вчинити кримінальне правопорушення.

Вказані обставини свідчать, щодо наявності ризику передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що інші більш м`які запобіжні заходити не здатні забезпечити належну поведінку підозрюваного.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що органом досудового розслідування належними та допустимими доказами доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачений п. п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України та обрання більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не забезпечить належної поведінки обвинуваченого.

Слідчий суддя, вважає, що стороною захисту не доведено та не надано відповідних доказів, що за станом здоров`я останній не може перебувати в установі виконання покарань

Тримання осіб, узятих під варту, та розміщення осіб, які перебувають на стаціонарній СПЕ, здійснюються відповідно до Закону України «Про попереднє ув`язнення» з урахуванням їх психічного стану, ступеня суспільної небезпечності.

Статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлена презумпція психічного здоров`я, відповідно до якої кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Всі вищезазначені обставини у їх сукупності дають суду підстави вважати, що клопотання слідчого щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим, зможе забезпечити виконання підозрюваним обов`язків покладених на нього законом.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що для убезпечення вищезазначеного ризиків необхідно застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб та рахувати вказаний строк з часу затримання останнього, тобто з 00 години 00 хвилин 30 квітня 2025 року.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України із застосуванням насильства суд не визначає заставу у цьому кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181-186, 193-197, 309, 372, 392, 395 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в :

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжних захід у вигляді у вигляді тримання під вартою у Державній установі "Івано-Франківська установа виконання покарань (N 12)" на строк 60 (шістдесят) днів, який обраховувати з 00 години 00 хвилин 30 квітня 2025 року.

Копію ухвали для виконання направити керівнику Державної установи "Івано-Франківська установа виконання покарань (N 12)", та вручити підозрюваному і прокурору негайно після її оголошення, інші учасники судового провадження мають право отримати її копію в суді.

Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя