ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Індустріального районного суду м.Дніпропетровська обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000064 від 05 лютого 2025 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Сіверськ, Донецької області, громадянина України, маючого середню освіту, неодруженого, офіційно не працюючого, малолітніх дітей на утриманні не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 10.09.2015 року Краснолиманським міським судом Донецької області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, звільнений 20.04.2018 році умовно-достроково з невідбутим строком 1 рік 2 місяця 19 днів;

- 14.01.2020 року Краснолиманським міським судом Донецької області за ч.1 ст.164 КК України до громадських робіт на 120 годин, знятий з обліку 13.04.2020 році;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в с.Могочин, Молчанівський район, Томська область, рф, громадянина України, маючого середню освіту, неодруженого, офіційно не працюючого, малолітніх дітей на утриманні не маючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, дія якого неодноразово продовжувалась.

01 лютого 2025 року, приблизно о 20 год. 00 хв., ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення майнової шкоди та бажаючи її настання, будучи раніше засудженим за вчинення корисливого злочину, на автомобілі марки «ЗАЗ» моделі «1103» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , із заздалегідь підготовленими інструментами для відкручування болтів, приїхали до АТ «Українська залізниця» поряд із станцією КМС-10, що розташовується за адресою: Донецька область, Краматорський район, м.Лиман, вул.Свободи, буд.1б, з метою крадіжки електродвигунів, де на відкритій ділянці місцевості за вказаною адресою, використовуючи заздалегідь підготовлені інструменти для відкручування болтів, демонтували електродвигуни моделі MTF 211 6У2 7,5 кВТ. з 3 козлових кранів у кількості 5 штук, вартістю 11475,00 гривень.

Після чого, погрузивши вкрадене майно до багажного відділення автомобіля марки «ЗАЗ» моделі «1103» з державним номерним знаком « НОМЕР_1 », на зазначеному транспортному засобі покинули місце злочину. Викрадене майно звернули на власну користь та розпорядилися ним на власний розсуд.

Крім того, 04 лютого 2025 року, приблизно о 17 год. 30 хв., ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення майнової шкоди та бажаючи її настання, будучи раніше засудженим за вчинення корисливого злочину, на автомобілі марки «ЗАЗ» моделі «1103» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , із заздалегідь підготовленими інструментами для відкручування болтів, приїхали до АТ «Українська залізниця» поряд із станцією КМС-10, що розташовується за адресою: Донецька область, Краматорський район, м.Лиман, вул.Свободи, буд.1б, з метою крадіжки електродвигунів, де на відкритій ділянці місцевості за вказаною адресою, використовуючи заздалегідь підготовлені інструменти для відкручування болтів, демонтували електродвигуни моделі MTF 211 6У2 7,5 кВТ. з 4 козлових кранів у кількості 6 штук, вартістю 17772,00 гривень, після чого завантажуючи електродвигуни до багажного відділення автомобіля марки «ЗАЗ» моделі «1103» з державним номерним знаком « НОМЕР_1 » та намагались покинути місце злочину, однак, довести до кінця свій злочинний намір ОСОБА_4 не зміг, оскільки не вчинив усіх дій які вважав необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був виявлений працівниками поліції, які припинили його злочинні дії.

Також, 01 лютого 2025 року приблизно о 20 год. 00 хв., ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно, з корисливих мотивів, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення майнової шкоди та бажаючи її настання, на автомобілі марки «ЗАЗ» моделі «1103» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , із заздалегідь підготовленими інструментами для відкручування болтів, приїхали до АТ «Українська залізниця» поряд із станцією КМС-10, що розташовується за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Лиман, вул. Свободи, буд. 1б, з метою крадіжки електродвигунів, де на відкритій ділянці місцевості за вказаною адресою, використовуючи заздалегідь підготовлені інструменти для відкручування болтів, демонтували електродвигуни моделі MTF 211 6У2 7,5 кВТ. з 3 козлових кранів у кількості 5 штук, вартістю 11475,00 гривень.

Після чого погрузивши вкрадене майно до багажного відділення автомобіля марки «ЗАЗ» моделі «1103» з державним номерним знаком « НОМЕР_1 » на зазначеному транспортному засобі покинули місце злочину, викрадене майно звернули на власну користь та розпорядилися ним на власний розсуд.

Крім того, 04 лютого 2025 року приблизно о 17 год. 30 хв., ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення майнової шкоди та бажаючи її настання, на автомобілі марки «ЗАЗ» моделі «1103» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , із заздалегідь підготовленими інструментами для відкручування болтів, приїхали до АТ «Українська залізниця» поряд із станцією КМС-10, що розташовується за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Лиман, вул. Свободи, буд. 1б, з метою крадіжки електродвигунів, де на відкритій ділянці місцевості за вказаною адресою, використовуючи заздалегідь підготовлені інструменти для відкручування болтів, демонтували електродвигуни моделі MTF 211 6У2 7,5 кВТ. з 4 козлових кранів у кількості 6 штук, вартістю 17772,00 гривень, після чого завантажуючи електродвигуни до багажного відділення автомобіля марки «ЗАЗ» моделі «1103» з державним номерним знаком « НОМЕР_1 » та намагались покинути місце злочину, однак, довести до кінця свій злочинний намір ОСОБА_5 не зміг, оскільки не вчинив усіх дій які вважав необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був виявлений працівниками поліції, які припинили його злочинні дії.

Допитані у судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свою вину у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК Українивизнали повністю, щиро розкаялися та підтвердили обставини вчинення ними кримінальних правопорушень, вказавши на час, місце, спосіб і мету їх вчинення.

У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, постанову щодо речових доказів та визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

Також, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України.

Також, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

Також, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України.

Дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.4 ст.185, ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд виходить з наступного.

У відповідності до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Згідно з вимогами ст.65 КК України суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особі, яка скоїла злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, під наглядом у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

З урахуванням вищевикладеного, конкретних обставин скоєння злочинів, особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Щодо призначення покарання ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, суд бере до уваги, що тяжкі наслідки від його неправомірних дій потерпілим не настали.

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті Особливої частини цього кодексу.

Наведені обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого та дані про його особу в своїй сукупності та співвідношенні, на думку суду, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України та свідчать про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до ст. 69 КК України покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції цієї кримінально-правової норми, у виді чотирьох років позбавлення волі та на підставі ч.1 ст.70 КК України застосувати при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за ч.4 ст.185 КК України та за ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З огляду на дискреційні повноваження, суд вправі звільнити особу від відбування призначеного покарання з випробуванням за наявності для цього підстав.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи з цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

За таких обставин, а також враховуючи ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, обстановку за яких вчинено кримінальне правопорушення та вищевикладені обставини даного конкретного кримінального провадження, з огляду на принцип індивідуалізації та домірності (пропорційності) покарання, який полягає, зокрема у адекватності застосованого заходу примусу та скоєного діяння, позицію сторони обвинувачення та потерпілої сторони, яка будь-яких претензій до обвинуваченого не має, покарання просить визначити на розсуд суду, суд доходить висновку, що в даному конкретному випадку реальне відбуття ним покарання у виді позбавлення волі буде непропорційним відносно вчиненого ним злочину, а мета покарання може бути досягнута без ізоляції ОСОБА_4 від суспільства, проте в умовах контролю за його поведінкою зі сторони державних органів.

На підставі викладеного суд доходить висновку про звільнення на підставі ст.75 КК України обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання із випробуванням, з покладенням обов`язків, передбаченими ст.76 КК України.

Суд вважає, що саме таке покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд виходить з наступного.

У відповідності до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Згідно з вимогами ст.65 КК України суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особі, яка скоїла злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, під наглядом у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

З урахуванням вищевикладеного, конкретних обставин скоєння злочинів, особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Щодо призначення покарання ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, суд бере до уваги, що тяжкі наслідки від його неправомірних дій потерпілим не настали.

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті Особливої частини цього кодексу.

Наведені обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого та дані про його особу в своїй сукупності та співвідношенні, на думку суду, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України та свідчать про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності до ст. 69 КК України покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції цієї кримінально-правової норми, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки та на підставі ч.1 ст.70 КК України застосувати при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за ч.4 ст.185 КК України та за ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З огляду на дискреційні повноваження, суд вправі звільнити особу від відбування призначеного покарання з випробуванням за наявності для цього підстав.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи з цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

За таких обставин, а також враховуючи ставлення ОСОБА_5 до вчиненого, обстановку за яких вчинено кримінальне правопорушення та вищевикладені обставини даного конкретного кримінального провадження, з огляду на принцип індивідуалізації та домірності (пропорційності) покарання, який полягає, зокрема у адекватності застосованого заходу примусу та скоєного діяння, позицію сторони обвинувачення та потерпілої сторони, яка будь-яких претензій до обвинуваченого не має, покарання просить визначити на розсуд суду, суд доходить висновку, що в даному конкретному випадку реальне відбуття ним покарання у виді позбавлення волі буде непропорційним відносно вчиненого ним злочину, а мета покарання може бути досягнута без ізоляції ОСОБА_5 від суспільства, проте в умовах контролю за його поведінкою зі сторони державних органів.

На підставі викладеного суд доходить висновку про звільнення на підставі ст.75 КК України обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання із випробуванням, з покладенням обов`язків, передбаченими ст.76 КК України.

Суд вважає, що саме таке покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.349,370,373,374,376,394 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК Українита призначити йому покарання:

-за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

-за ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК Українита призначити йому покарання:

-за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

-за ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13 лютого 2025 року на а автомобіль марки «ЗАЗ», моделі «1103» з державним номером « НОМЕР_2 », VIN-номер « НОМЕР_3 », котрий згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ОСОБА_6 ; електродвигуни у кількості 6 штук, котрі знаходяться в розібраному стані та поділяються на дві частини, а саме на ротор та стартер; ріжкові ключі у кількості 6 штук, котрі мають наступні розміри 19, 27-30, 17-19, 22-24, 27-27, 30-32; металевий лом скасувати.

Речові докази: електродвигун сірого кольору з маркуванням «IMTH132LB6__1» 7,5кВТ у розібраному та неробочому стані; транспортний засіб «ЗАЗ 1103», д.н.з. НОМЕР_1 , вин номер НОМЕР_3 , який опечатано, шість електродвигунів у розібраному стані кожен (на дві частини на ротар та статер) - повернути власникам за належністю;

металевий лом, гайкові ключі кількості 6 штук, (1 на 19), (2 27-30), (3 17-19), (4 22-24), (5 24-27), (6 30-32) знищити.

Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1