ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1887/25 Справа № 179/1144/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження кримінального провадження №0000134 та №000209 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2025 року, ухвалений щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Поливанівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маж, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскаржуваного рішення.

Вироком Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2025 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання: за ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік; за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ч. 1ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_9 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, від відбування якого звільнено, на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, та покладено на нього обовязки, передбачені ст. 76 КК України.

Крім того, судом вирішено питання про долю речових доказів.

Цим вироком дії обвинуваченого ОСОБА_9 кваліфіковано за ч. 3 ст. 357 КК України як незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом (за епізодом від 27.05.2024); за ч. 4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану (за епізодом від 17.08.2024); за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану (за епізодом від 20.08.2024).

За встановлених судом обставин та детально викладених у вироку суду, 27 травня 2024 року, близько 20 год. 20 хв. (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_9 знаходився у гостях у свого знайомого ОСОБА_10 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , де разом із останнім вживали алкогольні напої та спілкувались.

Після спільного відпочинку, виходячи з приміщення будинку, ОСОБА_9 помітив перед входом велосипед чоловічого типу марки «Україна», що належить ОСОБА_11 , та чоловічу сумку чорного кольору, що висіла на кермі велосипеду. Взявши до рук та відкривши зазначену сумку, ОСОБА_9 побачив, що у ній знаходиться паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий 04.07.2017 Центром 1235 на ім`я ОСОБА_11 .

В цей час та місці у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння паспортом громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій вищезазначений злочинний умисел, перебуваючи у вказаний час та вказаному місці, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи і бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_9 , переконавшись, що його дії є таємними для оточуючих та за ним ніхто не спостерігає, сів на вказаний велосипед з чоловічою чорною сумкою на кермі, в якій знаходився паспорт громадянина України, ID № НОМЕР_2 , виданий 04.07.2017 Центром 1235 на ім`я ОСОБА_11 , та залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан (строк дії воєнного стану в Україні продовжено відповідно до Указу Президента України № 469/2024 від 23.07.2024).

Водночас, 17 серпня 2024 року, близько 07 год. 30 хв. (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_9 знаходився на території подвір`я знайомого місцевого мешканця ОСОБА_12 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , де останньому допомагав по господарству.

В ході перебування на території вищевказаного подвір`я, ОСОБА_9 помітив на декоративному столику мобільний телефон марки Samsung моделі GalaxyM52 5G, що належить ОСОБА_12 .

В цей час та місці у ОСОБА_9 , виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану, а саме - зазначеного телефону

Реалізуючи свій вищезазначений злочинний умисел, перебуваючи у вказаний час та вказаному місці, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи і бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, ОСОБА_9 , скориставшись відсутністю власника подвір`я, переконавшись, що його дії є таємними для оточуючих та за ним ніхто не спостерігає, взяв до рук мобільний телефон марки Samsung моделі Galaxy M52 5G, з об`ємом 6 Гб оперативної пам`яті та 128 ГБ внутрішньої пам`яті, та, поклавши його до кишені штанів, в які був одягнений, залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми неправомірними діями ОСОБА_9 спричинив потерпілому ОСОБА_12 матеріальний збиток на загальну суму 5750 грн. 00 коп.

Крім того, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України « Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан (строк дії воєнного стану в Україні продовжено відповідно до Указу Президента України № 469/2024 від 23.07.2024).

Водночас, 20 серпня 2024 року, близько 15 год. 00 хв. (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_9 знаходився на спортивному стадіоні неподалік центру населеного пункту с. Оленівка Новомосковського району Дніпропетровської області разом із знайомим місцевим мешканцем ОСОБА_13 , де з останнім спільно вживали алкогольні напої та спілкувались.

В ході перебування на вищевказаному місці, ОСОБА_9 помітив спортивний велосипед марки «FORMULA» моделі «THOR-1», з розміром рами «20», та розміром коліс «29», що належить ОСОБА_13 .

В цей час та місці у ОСОБА_9 , виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, а саме - зазначеного велосипеду.

Реалізуючи свій вищезазначений злочинний умисел, перебуваючи у вказаний час та вказаному місці, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи і бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, ОСОБА_9 , скориставшись відсутністю власника велосипеду, переконавшись, що його дії є таємними для оточуючих та за ним ніхто не спостерігає, сів на вказаний спортивний велосипед марки «FORMULA» моделі «THOR-1», з розміром рами «20», та розміром коліс «29» та залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми неправомірними діями ОСОБА_9 спричинив потерпілому ОСОБА_13 матеріальний збиток на загальну суму 6200 грн. 00 коп.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі перший заступник керівника обласної прокуратури вирок суду першої інстанції змінити в частині призначення покарання, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та ОСОБА_9 вважати засудженим за ч. 3 ст. 357 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних розмірів доходів громадян, що становить 850 грн; за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, із покладенням обовязків, передбачених п.п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги перший заступник керівника обласної прокуратури посилається на те, що суд, призначаючи обвинуваченому покарання, залишив поза увагою, що ОСОБА_9 , виходячи з положень ч. 3 ст. 4, ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне старахування є особою яка досягла пенсійного віку та у відповідності до вимог ч. 3 ст. 61 КК України, таке покарання як обмеження волі до нього не може бути застосоване.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги та просив вирок суду першої інстанції змінити з підстав зазначених в апеляційній скарзі.

Захисник не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Обвинувачений, належним чином повідомлений про час, дату та місце судового засідання до зали суду не з`явився, заяв та клопотань про відкладення апеляційного перегляду не подавав.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, у цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_9 кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку суду та кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України в апеляційні скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст.ст. 394, 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає, що вони є обґрунтованими, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності з вимогами ч. 3 ст. 61 КК України, обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Частиною 3 ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регламентовано, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначається, крім іншого, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

За загальними правилами, визначеними ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Як вбачається з матеріалів провадження, наведених вимог закону судом дотримано не було.

Так, санкція ч. 3 ст. 357 КК України, передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційного наглядом на строк до трьох років, або обмеження волі на той самий строк.

З матеріалів кримінального провадження, а саме даних про особу обвинуваченого видно, що ОСОБА_9 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на момент ухвалення вироку судом першої інстанції обвинуваченому виповнилося 62 роки, у зв`язку з чим покарання у виді обмеження волі до обвинуваченого не може бути застосовано з огляду на вимоги ч. 3 ст. 61 КК України.

Таким чином, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_9 , який досяг пенсійного віку, покарання у виді обмеження волі, порушив вимоги ч. 3 ст. 61 КК України, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 413, п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що полягає у неправильному тлумаченні закону, яке суперечить його точному змісту.

Отже, у зв`язку з тим, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, внаслідок чого призначив обвинуваченому покарання, яке не відповідає положенням ст. 61 КК України, колегія суддів вбачає підстави змінити оскаржуване судове рішення в частині призначення покарання.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора та погоджуючись з ними приходить до висновку про необхідність її задоволення та зміни вироку щодо ОСОБА_9 в частині призначення покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2025 року, ухвалений щодо ОСОБА_9 - змінити в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_9 засудженим:

за ч. 3 ст. 357 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних розмірів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн;

за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі п.п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_9 : повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїзджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4