Провадження № 1-кс/461/3620/25
УХВАЛА

04.06.2025 м. Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , з участю підозрюваної ОСОБА_3 , захисника підозрюваної адвоката ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції), прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові заяву підозрюваної ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_6 від розгляду клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_7 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному 08.11.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000272, за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.2 ст.15 ч.2 ст.258, ч.1 ст.263, ч.2 ст.263-1 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.2 ст.15 ч.2 ст.258, ч.1 ст.263, ч.2 ст.263-1 КК України,-

в с т а н о в и в :

02.06.2025 старший слідчий в ОВС слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_7 , з погодженням прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному 08.11.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000272, за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.2 ст.15 ч.2 ст.258, ч.1 ст.263, ч.2 ст.263-1 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.2 ст.15 ч.2 ст.258, ч.1 ст.263, ч.2 ст.263-1 КК України.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 02.06.2025, справу передано слідчому судді ОСОБА_6 .

В судовому засіданні 04.06.2025 підозрювана ОСОБА_3 заявила відвід, викладений письмово, слідчому судді ОСОБА_6 від розгляду клопотання слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_7 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_3 .

В обґрунтування заяви покликається на те, що слідчий суддя ОСОБА_6 має упереджене ставлення, оскільки вона вже двічі брала участь у розгляді клопотання слідчого щодо запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно неї, така знає матеріали кримінального провадження і в слідчого судді сформувалася думка, яка заважає об`єктивно розглядати клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, з урахуванням аргументів сторони захисту про необґрунтованість підозри, відсутність процесуальних ризиків порушення обов`язків підозрюваною. Вважає, що слідчий суддя ОСОБА_6 прийме зручне для органу досудового розслідування рішення.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.06.2025 заяву про відвід розподілено судді ОСОБА_1 .

В судовому засіданні заявник підозрювана ОСОБА_3 підтримала подану заяву про відвід, з підстав у такій наведених, просила задоволити в повному обсязі. Додатково зазначила, що слідчий суддя ОСОБА_6 є упереженою, оскільки не врахувала при розгляді попередніх клопотань про продовження строку дії запобіжного заходу долучені нею медичні документи щодо її незадовільного стану здоров`я.

Захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції) підтримала подану підозрюваною заяву про відвід слідчого судді, просила таку задоволити. Вважає слідчого суддю ОСОБА_6 упереженою, так як вона вже неодноразово розглядала клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою і в неї вже сформувалася думка щодо обґрунтованості підозри та наявності підстав для тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_5 заперечив проти задоволення заяви підозрюваної ОСОБА_3 про відвід, оскільки жодних обставин, які б свідчили про неупередженість слідчого судді ОСОБА_6 заявником не наведено.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали заяви про відвід слідчого судді, вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення заяви, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Відповідно п.4 ч.1 ст.75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до положень ч.5 ст.80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Заява про відвід має містити вказівку на підстави, що зумовлюють його наявність. Вимога мотивувати відвід означає, що особа, яка його заявила, повинна викласти відомі їй обставини, з якими вона пов`язує необхідність усунення слідчого судді, судді від участі у судовому провадженні.

Заявник вказує на те, що заявляє про відвід слідчому судді ОСОБА_6 , у зв`язку з обставинами, які викликають сумнів у її об`єктивності та неупередженості. Зокрема, заявник покликається на те, що слідчий суддя вже неодноразово розглядала клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно неї і в такої вже сформувалася думка щодо обґрунтованості підозри та наявності підстав для тримання під вартою.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини, існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується поки не надано доказів протилежного.

Неупередженість є ключовою характеристикою судді, головною ознакою судової влади та основою судового процесу і вважається очевидним фактом. Презумпція неупередженості має значну вагу. Особа, яка заявляє про упередженість, повинна бути здатна довести реальну або очевидну відсутність неупередженості у судді. Але простої заяви недостатньо, необхідно навести достовірні докази. Особиста думка або незгода з рішеннями судді не є доказом упередженості. У будь-якому випадку, припущення щодо упередженості є правовим питанням, яке має бути винесеним на розгляд суду.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її справи в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Виходячи з вищенаведеного, для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Отже, відвід має бути вмотивований, тобто містити відповідні аргументи та докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

При здійсненні правосуддя судді незалежні і керуються верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України, частина перша статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Так, клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_7 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_3 протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 02.06.2025, передано слідчому судді ОСОБА_6 , відповідно до підпункту 2.3.39.2 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 11.11.2024 №39 (зі змінами), погодженим наказом Державної судової адміністрації України від 29.11.2024 №529, згідно якого передача судової справи раніше визначеному судді, судді-доповідачу проводиться щодо клопотань (подань, скарг), які надійшли в межах одного кримінального провадження (за номером ЄРДР), якщо інший порядок не визначений зборами суддів.

Окрім цього, пунктом 2.4 Засад використання автоматизованої системи документообігу Галицького районного суду м. Львова, затверджених рішенням зборів суддів Галицького районного суду м. Львова від 31.03.2025 №1, визначено, що клопотання, які підлягають розгляду слідчим суддею в порядку КПК України по одному кримінальному провадженню передаються раніше визначеному слідчому судді.

Виходячи з вищенаведеного, приходжу до висновку, що доводи заявника ґрунтуються виключно на припущеннях і суб`єктивній думці, яка фактично ґрунтується на непогодженні з попередніми процесуальними рішеннями слідчого судді про продовження відносно неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, а факти які встановлюють упередженість слідчого судді в ході розгляду заяви про відвід не знайшли свого підтвердження. Таким чином, такі доводи не можуть бути законною підставою для усунення слідчого судді від участі у розгляді справи.

Також суддя звертає увагу, положеннями ст.ст.309, 392 КПК України передбачено право учасників кримінального провадження на апеляційне оскарження судових рішень, яким вони можуть скористатись у разі незгоди із прийнятим судовим рішенням, а також подання скарг та заперечень на інші ухвали слідчого судді, які під час досудового розслідування оскарженню не підлягають, під час підготовчого провадження в суді.

Суддя вважає також доречним послатись на практику Європейського суду з прав людини, в якій Суд зазначає, що прийняття рішень, які можуть викликати незадоволення однієї зі сторін, не є ознакою упередженості. Прийняття таких рішень має відбуватися відповідно до принципів судочинства та з врахуванням усіх вимог, що висуваються до судового рішення. Суддя при прийнятті рішення має врахувати усі обставини справи та дослідити усі докази (рішення у справі «Jasiсski проти Польщі» від 20 грудня 2005 року, заява № 30865/96, п.54-58). Незгода з попередніми рішеннями не може бути підставою для відводу, оскільки не є об`єктивною обставиною, яка може вказувати на упередженість судді.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що заявлений відвід задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.75, 80, 81, 372, 376 КПК України, суддя, -

п о с т а н о в и в :

у задоволенні заяви підозрюваної ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_6 від розгляду клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_7 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному 08.11.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000272, за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.2 ст.15 ч.2 ст.258, ч.1 ст.263, ч.2 ст.263-1 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.2 ст.15 ч.2 ст.258, ч.1 ст.263, ч.2 ст.263-1 КК України - відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складений 04.06.2025.

Суддя ОСОБА_1