Справа № 1-1228/11
№ провадження 1-в/646/196/2025
УХВАЛА

24 квітня 2025 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного в порядку КПК України в редакції 1960 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного в порядку КПК України в ред. 1960 року, в якому просив суд скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1 , накладений постановою старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_5 від 16.11.2011.

Клопотання заявник обґрунтовує тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23.10.1997 йому, його дружині ОСОБА_6 та його дітям ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1 . Водночас частина квартири на підставі постанови старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_5 від 16.11.2011 перебуває під арештом.

Вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.10.2015 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 364 КК України. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначене остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки зі штрафом 5100 грн. На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 29.11.2016 ОСОБА_6 було звільнено від відбування покарання на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, ч. 5 ст. 74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Вироком суду та ухвалою суду апеляційної інстанції питання про скасування арешту майна з квартири не вирішувалося. Оскільки потреба в арешті відпала, а існуючий арешт порушує права всіх співвласників, заявник був змушений звернутися до суду з вищевказаним клопотанням.

Заявник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, однак попередньо подав до суду письмову заяву про розгляд поданого ним клопотання про скасування арешту майна без його участі. Також зазначив, що подане клопотання підтримує повністю.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання, пояснив, що даний спір щодо звільнення майна з-під арешту є приватноправовим, оскільки арешт накладений на майно ОСОБА_4 , який не був учасником кримінального провадження, розпочатого за КПК України 1960 року та завершеного у порядку, передбаченому КПК України 1960 року. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.10.2022 у справі № 755/16129/21, його слід розглядати за правилами цивільного судочинства.

Дослідивши клопотання про скасування арешту майна, накладеного в порядку КПК України в ред. 1960 року, врахувавши думку прокурора з приводу заявленого клопотання, суд дійшов наступного висновку.

На підставі свідоцтва про право власності на житло від 23.10.1997, посвідченому органом приватизації житлового фонду АТ «Харківськіий машинобудівний завод «Світло шахтаря» квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 та членам його родини - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Даний факт також підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №32153358 від 23.11.2011, з якого вбачається що кожному з членів родини належить по частці квартири АДРЕСА_1 .

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, кримінальна справа № 1-1228/11 була порушена ще у 2011 році, тобто в період дії КПК України в ред. 1960 року, який втратив чинність на підставі Кодексу № 4651-VI від 13.04.2012.

Під час досудового слідства у вказаній кримінальній справі в порядку КПК України в ред. 1960 року постановою старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_5 від 16.11.2011 було накладено арешт на частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_6 .

Вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.10.2015 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 364 КК України. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначене остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки зі штрафом 5100 грн. На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 29.11.2016 ОСОБА_6 було звільнено від відбування покарання на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, ч. 5 ст. 74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №420848872 від 02.04.2025 відносно квартири АДРЕСА_1 є відомості про арешт нерухомого майна з реєстраційним номером обтяження №11862171 від 18.11.2011, підстава обтяження: постанова про накладення арешту, б/н від 17.11.2011, старший слідчий СВ ПХО ОСОБА_5 , об`єкт обтяження, квартира, частина квартири на праві спільної сумісної власності, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , обтяжувач: Прокуратура Харківської області.

Відповідно до пункту дев`ятого розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Дана норма узгоджується з вимогами частини першої статті 5 КПК України, за якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

З огляду на зазначене, на правовідносини, пов`язані з вирішенням питання про припинення арешту майна, поширюються норми КПК України 1960 року.

Відповідно до ч.6ст.126 КПК 1960 рокунакладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба, тобто чинним на момент накладення арешту на майно (2010 рік) Кримінально-процесуальним кодексом Українине передбачена процедура розгляду судом (слідчим суддею) заяви про звільнення майна з-під арешту, поданого особами, які не є учасниками кримінального провадження та вважають себе власниками арештованого майна.

Вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. З урахуванням наведеного вище, вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено.

У пункті 42 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі № 727/2878/19, а також у постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 07.10.2022 у справі №755/16129/21 сформовано висновок про те, що спори про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами КПК України 1960 року та незнятого за цим Кодексом після закриття кримінальної справи слід розглядати за правилами цивільного судочинства. Натомість питання про скасування арешту майна, накладеного за правилами КПК України 2012 року та нескасованого після закриття слідчим кримінального провадження, має вирішувати слідчий суддя за правилами кримінального судочинства.

Також, у вищевказаних постановах вказано, що Велика Палата Верховного Суду вже неодноразово вирішувала питання щодо юрисдикції суду за вимогами про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами кримінального судочинства, та вказала на таке.

Спір щодо звільнення майна з-під арешту є приватноправовим, якщо арешт накладений на майно особи, яка не була учасником кримінального провадження, розпочатого за Кримінально-процесуальним кодексом України (далі - КПК України) 1960 року та завершеного (вирок, постанова про закриття провадження) у порядку, передбаченому КПК України 1960 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі №372/2904/17-ц) або КПК України 2012 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі №2-3392/11). Залежно від суб`єктного складу учасників цього спору його слід розглядати за правилами цивільного чи господарського судочинства.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_4 не був учасником кримінального провадження № 1-1228/11.

Суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до частини другої статті 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Однією з загальних засад кримінального провадження згідно з пунктом другим частини першої статті 7, частиною першою статті 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок, суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Оскільки метою звернення із клопотанням про скасування арешту майна є захист права власності ОСОБА_4 , який не була учасником кримінального провадження, а арешт накладено на відповідне майно у кримінальному провадженні, розпочатому за КПК України 1960 року та завершеному (вирок) у порядку, передбаченому КПК України 1960 року, то відповідне питання підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Керуючись, статтею 26, 369-372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного в порядку КПК України в редакції 1960 року.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1