Справа №751/5634/25
Провадження №1-кс/751/1509/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року місто Чернігів

Слідчий суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова

ОСОБА_1 ,

розглянувши скаргу обвинуваченого ОСОБА_2 в порядку ст. 206 КПК України про визнання тримання під вартою незаконним та звільнення особи, яка відбула повний строк покарання,

ВСТАНОВИВ:

26 червня 2025 року до Новозаводського районного суду міста Чернігова надійшла скарга обвинуваченого ОСОБА_2 в порядку ст. 206 КПК України, в якій він просить визнати його подальше тривання під вартою незаконним, негайно зобов`язати адміністрацію СІЗО звільнити його з-під варти, у зв`язку з повним відбуттям строку покарання з урахуванням

ст. 72 КК України.

Обґрунтовує свою скаргу тим, що вироком Деснянського районного суду міста Чернігова від 20 березня 2025 року його визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, крім житла. Вирок набрав законної сили і він утримується в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор». Указує на те, що судом першої інстанції було допущено помилку і не враховано у строк покарання його перебування під цілодобовим домашнім арештом. Вважає, що строк покарання за вироком є відбутим повністю станом на 31 травня 2025 року.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього документи, дійшов до такого висновку.

Із документів, долучених до клопотання, та відомостей з Єдиного реєстру судових рішень вбачається, що Деснянським районним судом міста Чернігова 20 березня 2025 року за наслідками судового розгляду кримінального провадження № 0000509 від 24 грудня 2015 року ухвалено вирок, яким ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, крім житла.

Строк відбування покарання ОСОБА_2 вказано рахувати з 13 серпня 2021 року.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_2 залишено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Зараховано ОСОБА_2 у строк відбування покарання попереднє ув`язнення з 19 листопада 2016 року по 06 квітня 2017 року, з

21 квітня 2017 року по 02 січня 2018 року, з 13 серпня 2021 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На теперішній час зазначений вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_2 не набрав законної сили, у зв`язку з його оскарженням в апеляційному порядку.

Ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від

05 травня 2025 року за поданням Чернігівського апеляційного суду кримінальне провадження щодо ОСОБА_2 з апеляційними скаргами захисника та прокурора на вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 20 березня 2025 року передано з Чернігівського апеляційного суду на розгляд до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 червня 2025 року апеляційний розгляд за апеляційними скаргами захисника та прокурора призначено на 09 вересня 2025 року.

На даний час обвинувачений ОСОБА_2 утримується в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор».

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 29 Конституції України гарантовано кожному право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (ч. 1 ст. 9 КПК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Згідно з положеннями частин 2, 3 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_2 утримується під вартою на підставі судового рішення, а саме вироку Деснянського районного суду міста Чернігова 20 березня 2025 року.

Враховуючи періоди попереднього ув`язнення, зараховані у строк покарання ОСОБА_2 відповідно до вироку Деснянського районного суду міста Чернігова від 20 березня 2025 року, строк покарання у виді 10 років позбавлення волі не є відбутим.

Щодо питання зарахування цілодобового домашнього арешту на підставі ч. 7 ст. 72 КК України у строк покарання, то це питання не віднесено до компетенції слідчого судді при розгляді клопотання в порядку ст. 206 КПК України, зважаючи на те, що у даному конкретному випадку судом першої інстанції в кримінальному провадженні ухвалено вирок, який не набрав законної сили, і кримінальне провадження перебуває на розгляді в апеляційному суді.

Таке питання може бути вирішено при ухваленні вироку відповідно до вимог ст. 374 КПК України або в порядку статей 537-539 КПК України під час виконання вироку, який набрав законної сили.

Крім того, вказане питання може бути вирішено апеляційним судом при перегляді вироку суду першої інстанції

Стаття 206 КПК України не містить порядку ухвалення рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження, яке подано в порядку

цієї норми.

Проте ч. 4 ст. 304 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню

Положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України встановлено, що у разі якщо норми положення КПК України не регулюють, або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Враховуючи те, що порушені у скарзі обвинуваченого

ОСОБА_2 питання не підлягають вирішенню слідчим суддею в порядку судового контролю, передбаченого ст. 206 КПК України, слідчий суддя вважає, що слід відмовити у відкритті провадження за вказаною скаргою.

Керуючись статтями 2, 7, 206, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою обвинуваченого ОСОБА_2 в порядку ст. 206 КПК України про визнання тримання під вартою незаконним та звільнення особи, яка відбула повний строк покарання.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1