ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/1274/25 Номер провадження 11-кп/814/1377/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001784 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шевченківського (Октябрського) районного суду м. Полтава від 17 березня 2025 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Пустомити Львівської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

08.06.2001 Пустомитівським районним судом Львівської області за ч. 1 ст. 206, 102, 42, 46-1 КК України на 3 роки позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 1 рік;

20.05.2003 Пустомитівським районним судом Львівської області за ч. 2 ст. 185, 71 КК України на 3 роки і 6 місяців позбавлення волі;

10.12.2009 Апеляційним судом Львівської області з урахуванням ухвали Верховного Суду України від 20.04.2010 року за п.7 ч. 2 ст. 115 КК України на 13 років позбавлення волі, звільненого 16.04.2021 року по відбуттю покарання;

11.03.2024 Хотинським районним судом Чернівецької області за ч. 1 ст. 309 КК України на 17000 грн штрафу;

28.03.2024 Ладижинським районним судом Вінницької області за ч.3 ст. 190 КК України до штрафу 68000 грн, який сплачено,

засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України на 2 роки позбавлення волі.

Вирішено питання щодо речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_7 10.11.2024 приблизно о 15 годині, за попередньою змовою групою осіб з невстановленими особами, умисно, шляхом обману здійснили дзвінок на мобільний телефон потерпілій ОСОБА_8 . Під час телефонної розмови, невстановлена слідством особа, представилася донькою ОСОБА_8 та повідомила завідомо неправдиву інформацію про те, що остання нібито потрапила у ДТП та через наявний важкий стан здоров`я їй потрібна фінансова допомога. Потім слухавку взяла інша невстановлена слідством особа, яка представилась лікарем КП «1-а Міська клінічна лікарня» та продовжила повідомляти потерпілій завідомо неправдиву інформацію, що її доньці необхідна термінова операція у м. Дніпро, вартість якої становить 3000 доларів США, а означені грошові кошти за місцем мешкання ОСОБА_8 треба віддати людині, яка прийде.

Саме ОСОБА_7 10.11.2024 приблизно о 17 годині 30 хвилин, прийшов до квартири АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_8 та умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом обману заволодів у неї грошовими коштами в сумі 3000 доларів США (за курсом НБУ станом на 10.11.2024 складає 124800 грн) начебто за надання медичної допомоги її доньці ОСОБА_9 , чим завдав потерпілій матеріального збитку на вказану суму.

На вирок суду обвинувачений подав апеляційну скаргу, у якій просить переглянути вирок суду.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що судом не було враховано його бажання відшкодувати потерпілій завдану шкоду, але потерпіла йому надала 1 місяць для відшкодування, у той час як він не міг відшкодувати таку суму за короткий термін. Вказує, що він усвідомив свій вчинок і повністю готовий виправити ситуацію щодо потерпілої, та не вчиняти інших кримінальних правопорушень.

Також не враховано, що його мати є особою з інвалідністю, прикута до ліжка та потребує сторонньої допомоги.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, за обставин, встановлених судом, є правильним, учасниками провадження не оскаржується.

Оскільки обвинувачений визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення за обставин висунутого обвинувачення, у зв`язку з чим суд першої інстанції визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вимоги закону, передбачені ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення відповідно до ст.12 КК України, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, відсутність роботи, посередню характеристику, відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Колегія суддів також враховує, що ОСОБА_7 будучи засудженим за попереднім вироком від 28.03.2024 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч..3 ст. 190 КК України повторно вчинив новий злочин за ч.2 ст. 190 КК України 10.11.2024, що вказує на відсутність критичного ставлення до своїх дій та його схильність до вчинення кримінальних правопорушень, та не свідчить про наміри обвинуваченого стати на шлях виправлення.

Наявність у обвинуваченого матері, яка є особою з інвалідністю, колегією суддів враховано, проте вказані обставини є недостатніми для пом`якшення обвинуваченому покарання.

Отже, місцевим судом враховані всі встановлені під час судового розгляду обставини. Інших обставин, які б давали підстави для пом`якшення покарання колегією суддів під час перегляду вироку суду не встановлено та учасниками не зазначено.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про його наміри відшкодувати потерпілій шкоду є не доведеними, так як з часу вчинення кримінального правопорушення до дати перегляду вироку в суді апеляційної інстанції обвинувачений не вчиняв жодних дій щодо відшкодування завданої шкоди.

У зв`язку з цим суд дійшов правильного висновку, що ОСОБА_7 має бути призначене покарання з реальним його відбуванням в умовах виправної установи.

Отже, призначене ОСОБА_7 покарання, відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

З огляду на викладене вище підстав, передбачених ст.409 КПК України, для зміни ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає. Тому, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського (Октябрського) районного суду м. Полтава від 17 березня 2025 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4