Справа № 404/4128/14-к
Номер провадження 1-др/404/1/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницькому клопотання заступника начальника ГУНП в Кіровоградській області про ухвалення додаткового рішення стосовно речового доказу у кримінальній справі за вироком м.Кіровського районного суду м.Кіровограда від 20.06.2014 року яким засуджено

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 ,

за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.309, ч.1 ст.317 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 засуджений вироком Кіровського районного суду м.Кіровограда від 20.06.2014 року за ч.2 ст.307, ч.1 ст.309, ч.1 ст.317 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років конфіскацією всього належного майна.

25.10.2024 року до Кіровського районного суду м.Кіровограда надійшло клопотання заступника начальника ГУНП в Кіровоградській області, відповідно до якого заявник керуючись положеннями ч.1 ст.379 КПК України просить про ухвалення додаткового рішення стосовно речового доказу у вказаній кримінальній справі, оскільки вироком Кіровського районного суду м.Кіровограда від 20.06.2014 року долю вилучених та визнаних речовим доказом грошових коштів у розмірі 418 грн. не вирішено.

У судове засідання 03 грудня 2024 прокурор та заявник не з`явились, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду клопотання, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч.2 ст.379 КПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вказане клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Нормами ч.3 ст.26 КПК України, визначено, що суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.537 та п.4 ч.2 ст.539 КПК України суд, що ухвалив вирок вирішує інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Частиною 1 ст.539 КПК України передбачено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно з вимогами ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відповідно до п.п.4 п.1 ч.4 ст.374 КПК України, у резолютивній частині вироку зазначається рішення щодо речових доказів.

За змістом роз`яснення п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» №11 від 21.12.1990 зі змінами, суди крім іншого вправі вирішувати питання, про долю речових доказів, якщо її не вирішено вироком суду та про визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань.

З урахуванням зазначених правових норм, така процесуальна дія як ухвалення додаткового рішення стосовно речових доказів чинним КПК України не передбачена, а питання про вирішення долі речових доказів, якщо її не вирішено вироком або ухвалою суду, вирішується судом за відповідним клопотанням у порядку, встановленому ст.ст.537,539 КПК України.

Крім того, суд звертає увагу на те, що подане заступником начальника ГУНП в Кіровоградській області клопотання не містить жодних відомостей чи додатків на обґрунтування викладених тверджень. Так у заяві відсутні як відомості щодо конкретної характеристики майна, визнаного речовим доказом (не вказано кількість грошових купюр, їх номінал та реквізити), процесуальної дії, в ході якої були вилучені вказані грошові кошти, місця їх зберігання, так і посилання на конкретні сторінки кримінальної справи, а відповідні копії постанови про визнання в якості речового доказу та вироку Кіровського районного суду м.Кіровограда від 20.06.2014 року до клопотання не долучені, що позбавляє суд можливості повно та всебічно дослідити обставини провадження для вирішення питання про долю речових доказів.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення внесеного на розгляд клопотання та розгляду його по суті відповідно до КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 369-372, 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання заступника начальника ГУНП в Кіровоградській області, поданого на підставі ч.1 ст.379 КПК України, про ухвалення додаткового рішення стосовно речового доказу у кримінальній справі за вироком Кіровського районного суду м.Кіровограда від 20.06.2014 року,яким засуджено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.2 ст.307, ч.1 ст.309, ч.1 ст.317 КК України відмовити.

Ухвала протягом 7 днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Кіровський районний суд м.Кіровограда.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі подання апеляційної скарги, якщо її не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1