Справа №333/386/25
Провадження №1-кс/333/403/25
УХВАЛА

Іменем України

21 січня 2025 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Мелітополі, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

В С Т А Н О В И В:

До Комунарського районного суду м.Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Мелітополі, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий суддя, вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, дійшов висновку про наявність підстав до повернення скарги, виходячи з такого.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

В ч.1 ст.303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження, серед яких, відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України передбачено право заявника, потерпілого, його представника оскаржити бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а також у не здійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Як вбачається зі змісту скарги, вона викладена не українською мовою.

У слідчого судді немає відомостей, що ОСОБА_2 не є громадянином України, не володіє чи недостатньо володіє державною мовою.

Відповідно до ст. 10 Конституції України, державною мовою в Україні є українська мова.

Зі змісту положень ч. 1 ст. 29 КПК України вбачається, що сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою.

Статтею 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» від 25 квітня 2019 року № 2704-VIII (далі Закон) регламентовано, що єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова, а у ч. 6 ст. 13 Закону вказано, що органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом. У судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів» (частини 1, 2 статті 14 цього Закону). Вимогами ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII врегульовано, що судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою. Крім того, рішенням Конституційного суду України від 14 липня 2021 року (справа № 1-179/2019 (4094/19) встановлено, що володіти українською мовою як мовою свого громадянства обов`язок кожного громадянина України. При цьому кожен громадянин України є вільним у виборі мови або мов для приватного спілкування. Згідно з правовою позицією об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, що міститься у постанові від 19 вересня 2022 року у справі №521/12324/18 (провадження №51-5817кмо21), передбачена чинним законодавством України вимога щодо подання документів українською мовою не є перешкодою у доступі до правосуддя та не звужує права учасників провадження за мовною ознакою, оскільки процесуальним законодавством гарантовано право учасників провадження щодо користування ними в судовому процесі рідною мовою або мовою, якою вони володіють. Процесуальним законодавством не передбачено залучення перекладача для перекладу саме слідчому судді, суду процесуальних документів, переданих на їх розгляд, складених недержавною мовою. До того ж до прийняття скарги до розгляду слідчий суддя, суд позбавлений можливості постановляти процесуальні рішення, у тому числі щодо залучення перекладача.

Враховуючи, що скарга викладена не українською мовою, слідчий суддя позбавлений можливості перевірити її на відповідність вимогам ст.ст. 303, 304, 307 КПК України.

За положеннями ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

За наведеного, скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Одночасно заявнику роз`яснюються вимоги ч.7 ст.304 КПК України, відповідно до якої, повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України та з врахуванням зазначеного вище.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Мелітополі, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити заявнику, що повернення скарги не позбавляє його права на повторне звернення до слідчого судді в порядку, передбаченому КПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1