Справа № 461/8806/24
Провадження № 1-кс/461/7408/24
У Х В А Л А
про арешт майна
02.12.2024 року. м. Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна, -

в с т а н о в и в :
Подане клопотання мотивує тим, що вилучені в ОСОБА_5 ключі до автомобіля мають доказове значення у даному кримінальному провадженні, оскільки можуть бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегти на собі його сліди та містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, а також містити інформацію про обставини вчинення кримінального правопорушення та причетних осіб, а тому є необхідним долучення таких речей та документів до матеріалів кримінального провадження з метою використання його у доказуванні, отримання постійного безперешкодного доступу до них, недопущення їх відчуження, зміни або знищення.
На підставі ч.2 ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без виклику представника власника майна, та у відсутності прокурора.
На підставі ч.4 ст.107 КПК України, фіксування судового засідання з допомогою технічних засобів не здійснювалося.
Дослідивши та перевіривши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Разом з тим, досудовим розслідуванням встановлено, що 27.11.2024 ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та іншими невстановленими на даний час досудовим розслідуванням особами, маючи умисел на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, переслідуючи мету незаконного збагачення, достовірно знаючи, що в умовах воєнного стану чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років обмежено виїзд за межі України, з корисливих мотивів, вирішили незаконно переправити військовослужбовця через державний кордон України.
Так, в ході досудового розслідування встановлено, що 27.11.2024 під час телефонної розмови ОСОБА_6 з ОСОБА_10 , який звернувся до нього з метою отримання консультації щодо подальшого проходження військової служби військовослужбовцем ОСОБА_9 , ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_10 можливий спосіб організації незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_9 .
З метою реалізації свого злочинного умислу спрямованого на незаконне переправлення через державний кордон України ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливим мотивом, у невстановлений на даний час досудовим розслідуванням спосіб, місце та час вступив у злочинну змову з ОСОБА_7 , який обіймає посаду т.в.о. командира 150-ої окремої механізованої бригади військової частини № НОМЕР_3 , що дислокується на одній території з військовою частиною НОМЕР_2 , та уповноважений віддавати накази та розпорядження іншим підлеглим йому військовослужбовцям, а ті у свою чергу зобов`язані сумлінно такі виконувати, ОСОБА_5 який являється військовослужбовцем військової частини № НОМЕР_3 та перебуває у довірливих відносинах з іншими особами, які проходять військову службу у ній, які повинні організувати та забезпечити незаконне залишення ОСОБА_9 військової частини № НОМЕР_2 , що дислокується на одній території з військовою частиною № НОМЕР_3 , ОСОБА_8 , який являється працівником ІНФОРМАЦІЯ_2 , та який повинен забезпечити доїзд ОСОБА_9 транспортним засобом до державного кордону України, його незаконне переправлення через державний кордон України поза межами контрольованих пунктів пропуску у Закарпатській області, а також іншими невстановленими на даний час досудовим розслідуванням особами.
Вподальшому ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, будучи обізнаним про наміри ОСОБА_9 , реалізовуючи спільний злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення останнього через державний кордон України, переслідуючи злочинну мету протиправного збагачення, достовірно знаючи, що у ОСОБА_9 відсутні законні підстави для виїзду за межі території України в умовах воєнного стану та водночас усвідомлюючи, що такий являється військовослужбовцем військової частини № НОМЕР_2 , де проходить військову підготовку, 27.11.2024 в ході телефонної розмови, запевнив ОСОБА_10 , що за грошову винагороду організує незаконне вивезення за межі військової частини № НОМЕР_2 ОСОБА_9 для подальшого незаконного переправлення через державний кордон України поза межами контрольованих пунктів пропуску у Закарпатській області.
ОСОБА_6 продовжуючи реалізовувати спільний з ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та іншими невстановленими особами злочинний умисел, переслідуючи злочинну мету протиправного збагачення, достовірно знаючи, що у ОСОБА_9 відсутні законні підстави покинути територію військової частини № НОМЕР_2 та відсутні законні підстави для виїзду за межі території України в умовах воєнного стану, 28.11.2024 в ході телефонної розмови із ОСОБА_10 , повідомив про готовність 28.11.2024 о 19:00 год., організувати та вивезти ОСОБА_9 з військової частини № НОМЕР_3 , що дислокується на одній території з військовою частиною № НОМЕР_2 , під час чого розповів покроковий спосіб та засоби незаконного переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України, зокрема зазначив про етапи такого вивезення шляхом усунення перешкод та залучення інших військовослужбовців військової частини № НОМЕР_3 з метою забезпечення не викриття злочинного наміру іншими особами, наданням транспортного засобу та особистого супроводу ОСОБА_9 до м. Львова для подальшої передачі іншим співучасникам, а саме ОСОБА_8 , який повинен супроводжувати його до сліпої зони лінії державного кордону України у Закарпатській області для його незаконного перетину, при цьому вказавши суму неправомірної вигоди, яку необхідно надати йому та іншим спільникам, тобто для осіб, які будуть сприяти у вчиненні вказаних протиправних дій, у розмірі 15 000 доларів США, частину яких ОСОБА_10 повинен надати ОСОБА_6 під час особистої зустрічі у м. Львові у вигляді завдатку, а повну суму іншим особам після досягнення мети - незаконного перетину державного кордону України ОСОБА_9 .
Так, 28.11.2024 близько 18.00 год., ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, переслідуючи мету незаконного збагачення, перебуваючи на території військової частини № НОМЕР_3 , що за адресою: АДРЕСА_1 , що дислокується на одній території з військовою частиною № НОМЕР_2 з відома ОСОБА_7 , з метою незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_9 , зустрів останнього та повідомив про необхідність слідування за ним для незаконного залишення вказаної військової частини.
Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_11 супроводив ОСОБА_9 за межі території військової частини № НОМЕР_2 та близько 18:40 год. передав його ОСОБА_6 , для забезпечення особистого супроводу і доїзду на транспортному засобі марки «Audi А6», р.н.з. НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_12 до Львівської області та подальшої передачі ОСОБА_8 для супроводження останнього до державного кордону України та забезпечення його переправлення через державний кордон України поза межами контрольованих пунктів пропуску у Закарпатській області.
В подальшому, 28.11.2024 о 20.25 год. ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та іншими невстановленими особами, разом з військовослужбовцем ОСОБА_9 , використовуючи транспортний засіб марки «Audi А6», р.н.з. НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_12 , прибули до с. Запитів, що у Львівській області де залишились на ночівлю у готелі «Гелікон-Запитів», що на вулиці Весела, 25А, з метою передачі ОСОБА_9 . ОСОБА_8 , для подальшого супроводу та забезпечення незаконного перетину кордону України поза межами контрольованих пунктів пропуску у Закарпатській області.
29.11.2024 близько 12.00 год. ОСОБА_8 , реалізовуючи спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України, діючи за попередньою змовою групою осіб, на автомобілі марки Wolksvagen Polo днз НОМЕР_5 , прибув в раніше обумовлене місце, а саме до готелю «Гелікон-Запитів», що на АДРЕСА_2 , з метою подальшого супроводу та забезпечення незаконного переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України поза межами контрольованих пунктів пропуску у Закарпатській області.
Після цього, ОСОБА_6 переслідуючи мету незаконного збагачення, реалізовуючи спільний злочинний умисел спрямований на незаконне переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України, одержав від ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 4000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 29.11.2024 становить 166382,4 гривень, за організацію незаконного переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України, шляхом сприяння його вчиненню порадами, вказівками, наданням транспортного засобу, усуненням перешкод, безпосереднього супроводження та забезпечення супроводу іншими особами під час перетину ним державного кордону України, після чого протиправна діяльність ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 була припинена.
29.11.2024, в порядку ст.208 КПК України затримано ОСОБА_5 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.
В ході затримання, ОСОБА_5 вилучено два ключі до службового автомобіля марки Volkswagen Transporter, р.н. НОМЕР_1 .
З огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, на даний час в органу досудового розслідування існує сукупність підстав вважати, що вилучені ключі є речовими доказами у вказаному вище кримінальному провадженні, оскільки містить інформацію щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.
Зокрема, автомобіль марки Volkswagen Transporter, р.н. НОМЕР_1 , можливо використовуйся ОСОБА_5 для вчинення кримінального правопорушення, а тому вилучення та долучення до матеріалів кримінального провадження ключів до такого автомобіля забезпечить безперешкодний доступ до нього в ході проведення слідчих дій, за результатами яких може бути отримано відомості, що можуть мати доказове значення у кримінальному провадженні.
З огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, на даний час в органу досудового розслідування існує сукупність підстав вважати, що вилучені перелічені речі та документи є речовими доказами у вказаному вище кримінальному провадженні, оскільки містять інформацію щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Таким чином, метою накладення арешту на майно є виконання завдань кримінального провадження та забезпечення збереження речових доказів.
Прокурор довів, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження
Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.
Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт майна.
Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою виконання завдань кримінального провадження та з метою збереження речових доказів, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,
у х в а л и в :
клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 - задовольнити.
Накласти арешт на вилучені 29.11.2024 в ході затримання ОСОБА_5 предмети, а саме два ключі до службового автомобіля марки Volkswagen Transporter, р.н. НОМЕР_1 .
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п?яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 02.12.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1