21 лютого 2025 року Єдиний унікальний № 501/636/25 Провадження № 1-кп/501/133/25
ВИРОК

Іменем України

21 лютого 2025 року м. Чорноморську

Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого - ОСОБА_1 секретаря судового засідання ОСОБА_2

номер справи 501/636/25 провадження 1-кп/501/133/25

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному провадженні без виклику учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, що надійшов 14 лютого 2025 року від Чорноморської окружної прокуратури, номер кримінального провадження 0000244, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09 січня 2025 року, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, не працюючого, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та інвалідів не має, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст обвинувачення та обставини визнані судом доведеними.

08 січня 2025 року приблизно о 16 годині 45 хвилин, знаходячись на вул. Захисників України в м. Чорноморську, Одеської області, ОСОБА_3 знайшов 1 полімерний зіп-пакет всередині якого знаходилась кристалічна речовина білого кольору, та поклав його собі до кишені, чим незаконно придбав шляхом присвоєння знайденого особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP.

Таким чином, ОСОБА_3 , без мети збуту, з метою особистого вживання, та з метою подальшого зберігання незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP.

Незаконно придбану особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, ОСОБА_3 продовжив умисно, без мети збуту, з метою особистого вживання, незаконно зберігати при собі, до моменту, коли 08 січня 2025 року о 16 годині 45 хвилин за адресою: вул. Захисників України, біля будинку 4-А, в м. Чорноморську Одеської області його зупинили працівники Національної поліції України.

В подальшому, 08 січня 2025 року о 17 годині 41 хвилини в ході огляду місця події за адресою: вул. Захисників України, біля будинку 4-А, в м. Чорноморську Одеської області у ОСОБА_3 виявлено та вилучено полімерний зіп-пакеті з кристалічною речовиною білого кольору, що містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-ілпентан-1-он). Кількісний вміст PVP становить 0,277г.

Згідно Таблиці 2 Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України 01 серпня 2000 року № 188 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 29 липня 2010 року № 634) зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 серпня 2000 р. за № 513/4734 встановлено, що виявлені та вилучені у ОСОБА_3 психотропні речовини перевищують невеликі розміри (до 0,15 г.).

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України, за ознаками: незаконного придбання, зберігання психотропних речовин, без мети збуту.

Позиція учасників судового процесу.

Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

На підставі ч. 2 ст. 381 Кримінального процесуального кодексу України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Обставини, які встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками кримінального провадження, які надали згоду щодо розгляду обвинувального акту за їх відсутності, а обвинувачений ОСОБА_3 , захисником якого є адвокат ОСОБА_4 , беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку.

Тому суд, за клопотанням прокурора ОСОБА_5 у відповідності до ч. 1 ст. 302 Кримінального процесуального кодексу України, вважає за доцільне розглянути обвинувальний акт та додані до нього матеріали щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників кримінального провадження на підставі обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до положень ч. 2 ст. 382 Кримінального процесуального кодексу України .

Мотивувальна частина та правові норми застосовані судом.

Згідно з приписами ст. 8 Кримінального процесуального кодексу України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження в межах пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення, суд дійшов висновку про доведеність його вини у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України - незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При ухваленні вироку відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суд вважає за необхідне застосувати Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення Європейського суду з прав людини вказує від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» п. 43).

Також, має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення Європейського суду з прав людини від 11 липня 2013 року у справі «Веренцов проти України» - п.86).

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить із встановленої ст. 50 Кримінального кодексу України мети не тільки кари, а також виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує, визначені ст. 65 Кримінального кодексу України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання, виправлення засудженого.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» зі змінами від 12 червня 2009 року, визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно ст. 12 Кримінального кодексу України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Відповідно до положень ст. 12 Кримінального кодексу України ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України відноситься до проступків та призначає покарання достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Також, суд враховує особисті дані обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не працює.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 в порядку ч. 1 п. 1, 2 ст. 66 Кримінального кодексу України - є щире каяття .

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 в порядку ст. 67 Кримінального кодексу України - судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому покарання, необхідного та достатнього для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, його щире каяття в скоєному, тобто пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставин вважає, що до обвинуваченого слід застосувати вид покарання обмеження волі.

При цьому суд зазначає, що з огляду на те, що ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, це унеможливлює призначення йому покарання у вигляді штрафу та виправних робіт, а також суд вважає недоцільним призначення покарання у вигляді арешту.

Висновок суду.

Зважаючи на те, що обвинувачений щиро розкаявся у скоєному, тяжких наслідків від його дій не настало, то суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття призначеного йому покарання, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст.ст. 75, 76 Кримінального кодексу України.

Суд вважає вищезазначені обставини дійсно можуть бути підставою для застосування інституту звільнення від покарання з випробуванням, бо ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Інші питання які вирішувались судом при ухвалені вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Судові витрати, за проведення судової експертизи №СЕ-19/116-23/1199-НЗПРАП від 3 лютого 2025 року слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Кримінальним проступком майнова шкода не спричинена.

По справі маються речові докази, долю яких суд, вирішує відповідно до положень ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України та призначити покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 2, п. 5 ч. 3 ст. 59-1 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

? періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

? повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

? не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 не обиралась.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судові витрати, пов`язані із залученням експертів, у розмірі 4775,40 грн.

Речові докази: психотропну речовину РVР, яка упакована в сейф пакет № 2249983 та зберігається у камери зберігання речових доказів ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області - знищити.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381 та 382 цього Кримінального процесуального кодексу України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Іллічівський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його отримання.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено Кримінального процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінального процесуального кодексу України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий