Справа № 440/1367/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/662/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Львова, апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Золочівського районного суду Львівської області від 29 січня 2025 року на постанову заступника начальника СВ Буського ВП Кам`янка-Бузького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 від 15 липня 2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001869 від 17 липня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову заступника начальника СВ Буського ВП Кам`янка-Бузького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 від 15 липня 2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001869 від 17 липня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України.

Вважав, що оскаржувана постанова винесена без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин вчиненого правопорушення, без проведення всіх необхідних слідчих дій. Рішення про закриття кримінального провадження є передчасним та порушує його права і законні інтереси.

Зазначене, на думку заявника, призвело до прийняття слідчим невмотивованої та необґрунтованої постанови про закриття кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Золочівського районного суду Львівської області від 29 січня 2024 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову заступника начальника СВ Буського ВП Кам`янка-Бузького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 від 15 липня 2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001869 від 17 липня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України

На дану ухвалу ОСОБА_5 , подав апеляційну скаргу, в якій просить, скасувати оскаржувану ухвалу та розглянути законно його скаргу.

У судове засідання, призначене на 13 березня 2025 року ОСОБА_5 будучи належним чином повідомленим не прибув, про причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Статтею 406 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції має право ухвалити судове рішення за результатами письмового провадження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З урахуванням ч. 4 ст. 405, 406 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що неявка апелянта не перешкоджає проведенню розгляду апеляційної скарги у його відсутності.

Вивчивши матеріали судової справи та кримінального провадження №0001869 від 17 липня 2018 року, колегія суддів вважає, що така апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з п. 10 (абз. 14) ч. 1 ст. 284 КПК України слідчий, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження також у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру ( в редакції від 11 січня 2021 року).

З аналізу наведених процесуальних норм вбачається, що закриття кримінального провадження є закінченням досудового розслідування та одним із способів його остаточного вирішення, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

В силу завдань кримінального провадження слідчий повинен вчинити всі необхідні дії при проведенні досудового розслідування, які спрямовані на збирання, перевірку та оцінку доказів, версій у їх сукупності.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 13 січня 2011 року в справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Як встановлено колегією суддів апеляційного суду, заступником начальника СВ Буського ВП Кам`янка-Бузького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження № 0001869 від 17 липня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України.

17 липня 2018 року слідчим відділом Личаківського ВП ГУ НП у Львівській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення за №0001869 з попередньою кваліфікацією за ч.1 ст.442 КК України.

Підставою для внесення вказаних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стала ухвала слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 14 червня 2018 року, винесена за результатом розгляду скарги ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора Львівської місцевої прокуратури №l, який на підставі відповідного повідомлення ОСОБА_5 , поданого 03 квітня 2018 року, не вніс відомості в ЄРДР за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 та ст. 442 КК України.

З рапорту слідчого СВ Личаківського ВП ГУНІ у Львівській області вбачається, що на підставі вищевказаної ухвали слідчого судді від 14 червня 2018 року органом досудового розслідування уже розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001664 від 23 червня 2018 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

07 грудня 2018 року постановою начальника 1-го відділення СВ УСБУ у Львівській області на підставі ст. 40, 94,110 КПК України, суспільно-небезпечне діяння у кримінальному провадженні №0001869 з ч. 1 ст. 442 КК України перекваліфіковано у кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України.

13 січня 2018 року постановою прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Львівської області, на підставі ч. 1 ст. 216, ч. 2, 3 ст. 218 КПК України визначено підслідність кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України у кримінальному провадженні №0001869 від 17 липня 2018 року за слідчим відділенням Буського ВП Кам?янка-Бузького ВП ГУНП у Львівській області.

11 січня 2019 року матеріали кримінального провадження №0001869 від 17 липня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України надійшли в СВ Буського ВП Кам?янка-Бузького ВП ГУНП у Львівській області для подальшого проведення досудового розслідування.

В ході проведеного досудового розслідування встановлено, що потерпілий ОСОБА_5 вважає, що починаючи з 1996 року у нього незаконно відчужено збудований ним двоповерховий будинок загальною площею 137,3 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку, призначену для його обслуговування, шляхом зміни адреси вказаної будівлі та завдяки отриманню у нього, шляхом обману, відповідних підписів, необхідних для переоформлення на іншого власника. При цьому на думку ОСОБА_5 , до вчинення вказаного правопорушення причетна значна кількість осіб, серед яких, зокрема колишні та діючі службові особи Задвір?янської сільської ради Буського району Львівської області, колишній начальник Буського РВ ГУМВСУ у Львівській області, колишня завідувач Буської державної нотаріальної контори Львівської області, колишній начальник земельного господарства, колишній інженер Буського водного господарства, голова та судді Буського районного суду Львівської області, суддя Бродівського районного суду, слідчий Буського ВП Кам?янка-Бузького ВП ГУНІ у Львівській області, а також інші особи. Окрім того, ОСОБА_5 в ході досудового розслідування повідомив, що предметом злочинних дій є також земельна ділянка, котра призначена для обслуговування будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Допитаний як потерпілий ОСОБА_5 повідомляв, що за безпосередньої участі вищевказаних осіб у нього був незаконно відчужений збудований ним будинок площею 137,3 м2, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому підтвердження факту незаконного відчуження містяться, на його думку, у Державному реєстрі правочинів, про що йому повідомили у Першій Львівській державній нотаріальній конторі, однак не надали жодного витягу з даного реєстру та іншого підтверджуючого документу. Окрім того, ОСОБА_5 вважав, що даний житловий будинок було незаконно відчужено шляхом отримання від нього у спосіб обману чи зловживанням довірою зразків підпису, внесення відомостей у вищезгаданий реєстр, зазначивши новим власником даного будинку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, будь-які відомості стосовно майна за адресою: АДРЕСА_1 , а також ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , відсутні.

У відповідності до інформації, наданої ЛОР ОКП «БТІ та ЕО», вбачається, що житловий будинок, загальною площею 137,3 м2, разом з приналежними до нього будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_5 . При цьому, останній починаючи із 21 травня 2007 року неодноразово подавав заяви-застереження щодо заборони вчинення будь-яких дій з будинковолодінням за вищевказаною адресою.

Таким чином, актуальними відомостями про право власності на житловий будинок, загальною площею 137,3 м2, разом з приналежними до нього будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 володіє ЛОР ОКП «БТІ та ЕО», у відповідності до яких він зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_5 .

Перебіг строку досудового розслідування в даному кримінальному провадженні розпочався 17 липня 2018 року, тобто строки, визначені ст. 219 КПК України спливають 17 липня 2019 року. Строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо злочину невеликої або середньої тяжкості.

За змістом ч.1 ст. 219 КПК строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 219 КПК строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить:

1) дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину;

2) вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Протягом строку досудового розслідування, визначеного п. 2 ч. 1ст. 219 КПК України, у кримінальному провадженні № 0001869 від 17 липня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України, жодній особі не було повідомлено про підозру.

При цьому слідчим, прокурором до спливу строку досудового розслідування не було прийнято рішення про звернення з клопотанням до слідчого судді про продовження строку досудового розслідування, що передбачено ч. 1ст. 294 КПК України, а відповідно до ч. 5 ст. 294 КПК України строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

Колегією суддів встановлено, що на момент винесення постанови про закриття кримінального провадження строк досудового розслідування, визначений статтею 219 КПК України, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.

У зв`язку із тим, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що у даному випадку слідчий суддя не вправі покладати на слідчого, прокурора обов`язок проводити досудове розслідування за межами визначеного законом строку, так як в даному випадку він не здійснює перевірку доводів щодо неефективності досудового розслідування, а тільки встановлює наявність правових підстав для закриття кримінального провадження, які передбачені абз. 2 п. 10 ч. 1 ст.284 КПК України.

Доводи апелянта, що слідчим суддею не було досліджено належним чином матеріалами кримінального провадження та його заяву, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

В апеляційній скарзі не наведено доводів, які б спростовували висновки слідчого судді місцевого суду.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування чи зміни ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Ураховуючи вищенаведене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною й обґрунтованою, тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

ухвалу слідчого судді Золочівського районного суду Львівської області від 29 січня 2025 року на постанову заступника начальника СВ Буського ВП Кам`янка-Бузького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 від 15 липня 2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001869 від 17 липня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4