ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/6101/24

Провадження № 1-в/210/977/24

16 грудня 2024 року

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

засудженого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

представника адміністрації колонії: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції (дистанційного провадження), клопотання захисника, адвоката ОСОБА_5 , подане в інтересах засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення, -

В С Т А Н О В И В:

До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло клопотання захисника ОСОБА_5 , подане в інтересах засудженого ОСОБА_4 про вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення.

Будучи присутнім у судовому засіданні, захисник ОСОБА_5 просив суд клопотання задовольнити, посилаючись на відбуття засудженим більш ніж 3/4 строку покарання, засуджений характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки, 22 листопада 2017 року він уклав шлюб, має постійне місце реєстрації, після звільнення має намір працевлаштуватись, під час відбування покарання отримав освіту за професією слюсар-ремонтник. На думку захисника, засуджений ОСОБА_4 своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Засуджений ОСОБА_4 у судовому засіданні просив клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що засуджений не довів своє виправлення, не одноразово порушував режим відбування покарання за що притягувався до дисциплінарною відповідальності, не працевлаштований.

Представник адміністрації колонії заперечував проти задоволення клопотання та просив суд відмовити в його задоволенні.

Суд, вислухавши, прокурора, захисника, представника адміністрації колонії, засудженого, його захисника, дослідивши клопотання, особову справу засудженого, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, враховуючи наступне.

Відповідно до ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання. (ч.2, п.3 ч.3 ст.81 КК України).

Як слідує зі змісту кримінального закону, положення про те, що засуджений довів своє виправлення, означає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування умовно-дострокового звільнення.

Передумовою застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання згідно з ч.1 ст.81 КК України є фактичне відбуття засудженим певної частини покарання за відповідний злочин.

Разом з тим, підставами для такого звільнення є не лише фактичне відбуття засудженим певної частини покарання, а й доведення засудженим свого виправлення.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду клопотання. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намаганням своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Судом досліджені характеризуючи матеріали на засудженого, висновок щодо ступеня виправлення засудженого та особова справа.

Так, вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2012 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

Засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 03 листопада 2011 року, а саме в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)», з 14 вересня 2012 року в ДУ «Торецька виправна колонія (№2)», з 10 квітня 2022 року в ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)», з 24 жовтня 2022 року в ДУ «Криворізька виправна колонія (№80)», з 30 листопада 2023 року в ДУ «Дніпровська багатопрофільна лікарня (№4)», та з 10 січня 2023 року засуджений відбуває покарання в ДУ «Криворізька виправна колонія №80» дільниця ресоціалізації.

За час відбування покарання в установі 33 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, на теперішній час має 4 не погашені стягнення, характеризується негативно, за час відбування покарання в ДУ «Криворізька виправна колонія (№80)» 9 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності. За весь період відбування покарання отримав 7 заохочень, шість з них у вигляді подяк від 10 липня 2015 року, 04 квітня 2017 року, 17 жовтня 2017 року, 30 березня 2022 року, 05 жовтня 2022 року та 19 липня 2023 року «За сумлінне відношення до робіт з благоустрою відділення та прилеглої території» та «За сумлінне ставлення до суспільно-корисної праці згідно ст.118 ч.5 КВК України», та 16 січня 2019 року знято раніше накладене стягнення від 17 грудня 2015 року «За сумлінне відношення до робіт з благоустрою відділення та прилеглої території».

Засуджений не має бажання працювати, до роботи ставиться негативно. Під час перебування в ДУ «Торецька виправна колонія (№2)» був залучений до професійного навчання в установі за професією муляр та отримав у червні 2020 року посвідчення кваліфікованого робітника за вищевказаною спеціальністю.

Засуджений підтримує позитивні взаємовідносини з іншими засудженими, виконує законні вимоги адміністрації, ввічливо ставиться до персоналу установи виконання покарань, намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд.

Відповідно до Висновку щодо ступеня виправлення засудженого, із урахуванням аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи (за підсумком (загальним балом) розділів IІ - VI): засуджений ОСОБА_4 не довів своє виправлення, оскільки набрав менше 65 балів, а саме 30 балів.

Вказане передбачено Методикою визначення ступеня виправлення засудженого, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України 19 січня 2023 року №294/5 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 19 січня 2023 року за №117/39173.

Згідно частини 2 статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

На думку суду, звільнення від відбування покарання умовно-достроково з огляду на поведінку засудженого, який не довів свого виправлення, не буде гарантувати такої цілі покарання як кара, тобто не буде відповідати засадам призначення покарання, визначеним у ст.ст.50, 65 КК України.

Відповідно до ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією з головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто готовність до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2022 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Водночас, передумовою дострокового звільнення є саме «бездоганна» поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання і державні органи, які пов`язані із процесом виправлення та перевиховання засудженого та суд не мають підходити до цього питання формально.

Із врахуванням того, що в матеріалах справи відсутні переконливі дані про те, що процес виправлення ОСОБА_4 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі, а сам факт наявності заохочень не свідчить про його виправлення та сумлінне ставлення останнього до праці.

На теперішній час суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_4 не довів своє виправлення, має діючи стягнення, характеризується негативно, не працює, оскільки до праці відносить негативно.

Застосування умовно-дострокового звільнення вимагає обов`язкової наявності двох підстав: матеріальної (ч.2 ст.81 КК України) та формальної (ч.3 ст.81 КК України). Єдність цих підстав є основою, за наявності, якої суд отримує можливість ухвалити рішення про зміну правового статусу засудженого.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує поданню про умовно-дострокове звільнення, за весь час відбування ним покарання.

У зв`язку з цим, для того щоб дійти висновку, що засуджений дійсно став на шлях виправлення необхідний більш тривалий час.

Отже, процес виправлення і перевиховання має бути стабільним та послідовним і всебічно й повно дослідив дані про особу засудженого ОСОБА_4 і на підставі характеризуючих особу засудженого матеріалів, які були в розпорядженні суду та безпосередньо досліджувались при розгляді клопотання захисника про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання, суд прийшов до висновку про неможливість застосування до засудженого ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення.

Дані щодо заохочень засудженого ОСОБА_4 , на думку суду, мають важливе значення, проте ці обставини не мають виключного значення при прийняті рішення про умовно-дострокове звільнення останнього від відбування покарання.

В ході судового розгляду подання встановлено, що згідно до оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення засуджений ОСОБА_4 має середній рівень ймовірності небезпеки для суспільства.

В сукупності з зазначеним та наявною в матеріалах справи інформацією щодо особи засудженого, який своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, враховуючи те, що процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, суд вважає, що підстав для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 немає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.81 КК України, п.2 ч.1 ст.537, ст.539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_5 поданого в інтересах засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення, - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 16 грудня 2024 року.

Суддя: ОСОБА_1