Справа № 211/1206/25
Провадження № 1-кс/211/290/25
У Х В А Л А
іменем України
07 лютого 2025 року слідчий суддя Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції), підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Відділення поліції № 1 Краматорського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець Дніпропетровської області, громадянина України, одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , з вищою освітою, військовослужбовець військової служби за контрактом, старшого механіка відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу технічного забезпечення 2 мінометного взводу 5 мінометної батареї 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , молодшого сержанта, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 121 ч. 4 ст. 296 КК України, -
В зв`язку із чим, 05 лютого 2025 року ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та 05 лютого 2024 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 ч. 4 ст. 296 КК України.
Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 ч. 4 ст. 296 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: допитами свідків, протоколами слідчих експериментів зі свідками та іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.
За вказаних обставин виникла об`єктивна необхідність обрати запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою. Тому, слідчий за погодженням з прокурором звернулася до слідчого судді з відповідним клопотанням.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та зазначив, що застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим і відповідає меті такого заходу.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 заперечували щодо задоволення клопотання прокурора, просили обрати запобіжний захід у вигляді застави.
Заслухавши сторони, дослідивши клопотання та надані матеріали, слідчий суддя дійшов такого висновку.
Згідно положень статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує вимоги пунктів 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з яким обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
05 лютого 2025 року о 19 год. 30 хв. ОСОБА_5 , було затримано відповідно п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України.
05 лютого 2025 року військовослужбовцю військової служби за контрактом, військової частини НОМЕР_1 , молодшому сержанту ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 ч. 4 ст. 296 КК України.
Матеріали кримінального провадження, надані суду, свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України. При цьому слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
Під час розгляду питання про обґрунтованість підозри слідчим суддею враховується практика Європейського суду з прав людини, викладена у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», згідно з якою факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Санкція статті, в якій пред`явлено обвинувачення ОСОБА_14 передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.
Доказами скоєння кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_5 є зібрані під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: допитами свідків, протоколами слідчих експериментів зі свідками та іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.
Прокурором в судовому засіданні доведено наявність існування ризиків, передбачених п.1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Стосовно ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя погоджується з позицією слідчого, підтриманою прокурором, щодо імовірності їх виникнення, з огляду на особу молодшого сержанта ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за яке, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання. При цьому, можливі посилання сторони захисту на відсутність на даний час спроб втечі підозрюваного будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а відсутністю запобіжного заходу, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування підозрюваного у разі не обрання йому запобіжного заходу.
Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме «незаконно впливати на свідка у кримінальному провадженні» підтверджується тим, що підозрюваний будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді старшого механіка відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу технічного забезпечення 2 мінометного взводу 5 мінометної батареї 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , може вплинути на свідків, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків та потерпілого, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій.
Наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме «перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином» підтверджується тим, що підозрюваний розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, при цьому як військовослужбовець маючи певну підтримку серед інших військовослужбовців може будь-яким чином здійснювати вплив на свідків або інших підозрюваний. Імовірність впливу на свідків за допомогою насилля складатиме суть ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином. Крім цього, підозрюваний перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому підозрюється, як військовослужбовець може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування.
Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме «вчиняти інші кримінальні правопорушення» підтверджується тим, що підозрюваний вчиняючи злочин, в умовах воєнного стану, фактично нехтуючи покладеними на нього обов`язками згідно статуту Збройних Сил України тим самим вставши на злочинний шлях, може вчинити інші злочини, в тому числи військові, зокрема передбачені ст. 407 КК України (Самовільне залишення військової частини або місця служби) ст. 402 КК України (Непокора), та ст. 408 КК України («Дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби, а також нез`явлення з тією самою метою на службу у разі призначення, переведення, з відрядження, відпустки або з лікувального закладу»), враховуючи те, що підозрюваному загрожує покарання до 8 років позбавлення волі, з метою ухилення від покарання у разі визнання його винним або від кримінального переслідування існує реальна можливість вчинення останнім злочину.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Таким чином, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність усіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, що застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою відповідає конкретній меті, визначеній у КПК України, та застосовується за наявності підстав, передбачених КПК України, є необхідним та достатнім для запобігання існуючим ризикам і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, враховуючи також положення п.1 ч.4 ст.183 КПК України, згідно з якими слідчий суддя вважає не доцільним у даному випадку визначення розміру застави, враховуючи те, що злочин вчинено із застосуванням насильства або погрозою його застосування, у зв`язку з чим вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.
На підставі вищенаведеного, керуючись вимогами 40, 131, 132, 176, 177, 178, 184, 197, 198 КПК України, -
клопотання старшого слідчого Відділення поліції № 1 Краматорського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_6 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121 ч. 4 ст. 296 КК України, погоджене з прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
У відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави не визначати.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1