Справа № 138/3556/24
Провадження №:1-кп/138/90/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в складі:

головуючого, судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

в ході розгляду у відкритому дистанційному судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду, в режимі відеоконференцїї поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів, за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС, кримінального провадження №0000846 від 18.07.2023 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області знаходиться кримінальне провадження №0000846 від 18.07.2023 по обвинуваченню ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 мотивуючи наступним.

21.11.2024 ухвалою слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області щодо обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який 03.02.2025 продовжувено ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області.

Термін утримання обвинуваченого під вартою спливає 03.04.2025, у зв`язку з чим є необхідним та доцільним вирішити питання, щодо продовження строку обвинуваченому утримання під вартою, без зміни раніше обраного запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою, на більш м`який, що обґрунтовується наступним.

Обставинами, що вказують на законне і обґрунтоване продовження, щодо обвинуваченого, строку запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, а тому, усвідомлюючи можливу відповідальність за вчинення злочину, він може спробувати переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне. На даний час ризик, який був врахований слідчим суддею при обрані запобіжного заходу ОСОБА_5 , не зник та ніяким чином не змінився і не відпав. Таким чином, на підставі викладеного вище, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених пунктами ч.1 ст.176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечували стосовно клопотання про продовження строку тримання під вартою.

Заслухавши клопотання прокурора, думки обвинуваченого, захисника, дослідивши зміст клопотання з додатками, суд приходить до наступних висновків.

Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, суд приймає до уваги, що ухвалою слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 21.11.2024 до ОСОБА_5 вже застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому продовжено. Строк запобіжного заходу закінчується 03.04.2025. Під час застосування запобіжного заходу, встановлений ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування.

На час судового засідання ризик не відпав.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути не взявши особу під варту. Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику втечі. ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, скоєного в умовах воєнного стану. Будь-яких мір для повернення до військової частини не вчиняв, змінював місця проживання. Крім того, самі обставини інкримінованого кримінального правопорушення, зокрема період протягом якого ОСОБА_5 не з`явився на службу, свідчить про доведеність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що вказаний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, судом на цьому етапі не встановлено та стороною захисту не надано.

Враховуючи викладе вище, а також те, що під час судового засідання не встановлено будь-яких обставин, що свідчать про зменшення ризику, який був врахований під час застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання вищевказаному ризику, тому з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження є доцільним продовжити запобіжний захід обвинуваченому у виді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст.194, 196, 199, 331, 369-372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання прокурора.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) діб до 23 травня 2025 року.

Копію цієї ухвали необхідно вручити обвинуваченому ОСОБА_5 негайно після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1