печерський районний суд міста києва
Справа № 757/9786/25-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу Управління Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001243 від 11.11.2024, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Мелітополь Запорізької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, народного депутата України, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 (у редакції Закону від 07.10.2014 № 1689-VII) КК України,

та клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу, клопотання ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 в порядку ст. 206 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в особливо важливих справах відділу Управління Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , за погодженням з виконувачем обов`язків Генерального прокурора ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Підставою для продовження строку тримання підозрюваного під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 (у редакції Закону від 07.10.2014 № 1689-VII) КК України, тобто в державній зраді, а саме у діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду обороноздатності та інформаційній безпеці України шляхом надання іноземній державі та її представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, а також наявність ризиків, які не зменшились, продовжують існувати та дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, що зазначені в п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Продовжити застосований до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у відповідності до ст. 177 КПК України необхідно з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 .

Так, обґрунтовуючи клопотання слідчий посилається на те, що слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001243 від 11.11.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 (у редакції Закону від 07.10.2014 № 1689-VII) КК України.

В ході зазначеного досудового розслідування з`ясовано, що у не встановлені досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 01.09.2020, у ОСОБА_4 для посилення та зміцнення власного політичного становища в Україні та налагодження особистих економічних відносин з Республікою Білорусь (далі - РБ) та російською федерацією (далі - РФ) з метою матеріального збагачення виник злочинний умисел, спрямований на вчинення державної зради, тобто діяння, умисно вчиненого громадянином України на шкоду обороноздатності та інформаційній безпеці України шляхом надання іноземній державі та її представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України.

Так, ОСОБА_4 з цією метою, будучи народним депутатом України, тобто повноважним представником Українського народу у Верховній Раді України, відповідальним перед ним і покликаним виражати та захищати його інтереси, використовуючи особистий авторитет та авторитет представника державної влади, усвідомлюючи, що його висловлювання будуть поширюватись на широку аудиторію як в Україні, так і за її межами, умисно прийняв рішення допомагати РФ та її представникам у проведенні підривної діяльності за допомогою поширення висловлювань, спрямованих на пропаганду та розпалювання в українському суспільстві антивладних і проросійських настроїв, які містять ознаки інформаційного впливу, спрямованого на шкоду обороноздатності та інформаційній безпеці України шляхом надання іноземній державі та її представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, досягнення військово-політичних цілей керівництвом РФ стосовно держави Україна та надання РФ і її представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України.

Розуміючи, що формування у свідомості населення України думки про неправильність та недоцільність зовнішнього і внутрішнього політичного курсу України та діяльності чинної влади України шляхом викривлення висвітлюваних фактів та подій і створення при цьому інформаційних приводів для антиукраїнської інформаційної діяльності з метою заподіяння шкоди обороноздатності та інформаційній безпеці України шляхом надання іноземній державі та її представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України з використанням різних інструментів, у тому числі медіа, інтернет-ресурсів, відеохостингів, соціальних мереж, каналів у месенджерах,

ОСОБА_4 особисто використовував такі платформи, як відеохостинг «YouTube», телеграм-канал « ІНФОРМАЦІЯ_2 », для привернення уваги більшої аудиторії.

З метою послаблення обороноздатності України ОСОБА_4 у публікаціях та відеозаписах нав`язує негативне ставлення до чинної української влади як до «ворога», який загрожує мирному і стабільному життю українського народу, порушує свободу слова, переслідує політичних опонентів і культивує в країні радикальні ідеї, нацистську ідеологію та ненависть до РФ, а також поширює недовіру до політичного і військового керівництва держави, патріотично налаштованих українців, націоналістичних рухів і організацій, і прагне сформувати нейтральне ставлення до РФ як до країни, яка змушена була розпочати збройну агресію проти України у відповідь на необдумані і некомпетентні дії української влади і в майбутньому допоможе Україні та захистить українців від «агресивної» політики Заходу, а також про необхідність розпочати переговорний процес з РФ на будь-яких умовах та зміни у майбутньому встановленої в країні політичної системи і повернення України задля встановлення миру в зону економічного та політичного впливу РФ.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою завдання шкоди обороноздатності та інформаційній безпеці України шляхом надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, у не встановлені досудовим розслідуванням час та дату, у серпні 2021 року, перебуваючи на території РБ, зустрічався з представниками бізнесових, політичних структур та політичним керівництвом РБ, посилаючись на нього, поширював ідею відсутності загрози нападу російських військ з території РБ, а також запевнення білоруського президента у тому, що він зробить усе, щоб забезпечити мир в Україні.

При цьому ОСОБА_4 було достеменно відомо, що з 2021 року по 23.02.2022 на території РБ проводилися «військові навчання» «Запад-2021» (10-16.09.2021) та «Союзная решимость 2022» (10-20.02.2022) із залученням військових формувань та підрозділів збройних сил РФ.

Під виглядом проведення навчань на території РБ були сформовані російські батальйонні і ротні тактичні групи та загони спеціального призначення.

З 24.02.2022 та в подальшому зазначені військові об`єднання та частини брали участь у військовому вторгненні з території РБ на територію держави Україна.

Водночас ОСОБА_4 , розуміючи тісні зв`язки та взаємодію РФ і РБ у здійсненні впливу, спрямованого на шкоду обороноздатності та інформаційній безпеці України, усвідомлюючи, що РФ використовує РБ та її представників у проведенні інформаційної боротьби проти України, вчиняв дії щодо послаблення обороноздатності за допомогою використання свого статусу народного депутата України шляхом поширення в інформаційному просторі інформації, спрямованої на формування у суспільній думці громадян України вказаних проросійських настроїв

Відповідно до висновку комплексної судової психолого-лінгвістичної та військової експертизи від 14.11.2024 в публікаціях та відеозаписах ОСОБА_4 містяться висловлювання, які покликані активно формувати у свідомості населення України думку про неправильність та недоцільність зовнішнього і внутрішнього політичного курсу України та діяльності чинної влади України шляхом викривленого висвітлювання фактів та подій, створення при цьому інформаційних приводів для антиукраїнської інформаційної діяльності; застосовано форми маніпуляції з насаджуванням цільових установок суспільної свідомості шляхом поширення спеціально підібраної інформації; висловлювання спрямовані на шкоду інформаційній безпеці України та надання допомоги державі-агресору у проведенні підривної діяльності проти України.

14.11.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 (у редакції Закону від 07.10.2014 № 1689-VII) КК України, тобто в державній зраді, а саме у діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду обороноздатності та інформаційній безпеці України шляхом надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Таким чином, з урахуванням обгрунтованості підозри, наявності ризиків відносно ОСОБА_4 , необхідності проведення великого обсягу додаткових слідчих, розшукових дій у кримінальному провадженні, виняткової складності кримінального провадження, орган досудового розслідування просить продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 на 60 днів, в межах строку досудового розслідування.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити з підстав у ньому зазначених.

Зокрема вказав щодо обгрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та наявність ризиків, які не зменшились з моменту обрання та продовження запобіжного заходу.

Сторона захисту - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні категорично не погодився щодо клопотання сторони обвинувачення, оскільки таке клопотання та ряд інших процесуальних документів по кримінальному провадженню погоджене неуповноваженою особою. Щодо підозри наголосив про її необгрунтованість та недоведеність, оскільки ані повідомлення про підозру, ані клопотання про застосування запобіжного заходу, не містять відомостей про конкретні факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення повідомлення про підозру за інкримінованим злочином. Окрім того повністю заперечив існування будь-яких ризиків у кримінальному провадженні. У задоволенні клопотання просив відмовити. Додатково зазначив, про можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем знаходження орендованого дружиною ОСОБА_4 будинку. Відповідно до поданого у судовому засіданні клопотання в порядку ст. 201 КПК України, просив змінити запобіжний на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою.

Також у судовому засіданні адвокатом подане клопотання в порядку ст. 206 КПК України, відповідно до якого просив зобов`язати уповноважених осіб, які відповідальні за забезпечення належних умов під час тримання підозрюваного в ДУ «Київський слідчий ізолятор» в рамках застосованого запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 0001243 від 11.11.2024 вжити заходів щодо забезпечення прав ОСОБА_4 щодо реалізації повноважень народного депутата України у тому числі шляхом забезпечення його присутності на засіданнях Верховної Ради України та виконання інших депутатських повноважень.

Окрім цього, на адресу суду надійшли заяви від народних депутатів України ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про виявлення бажання взяття ОСОБА_4 на поруки, в яких зазначено про позитивну характеристику останнього.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали клопотання, дослідивши докази, якими воно обгрунтовується, письмові заперечення та долучені до них докази, заяви про взяття підозрюваного на поруки, слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001243 від 11.11.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 (у редакції Закону від 07.10.2014 № 1689-VII) КК України.

Так, в рамках вказаного кримінального провадження, 14.11.2024 народному депутату України ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 (у редакції Закону від 07.10.2014 № 1689-VII) КК України, тобто в державній зраді, а саме у діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду обороноздатності та інформаційній безпеці України шляхом надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 (у редакції Закону від 07.10.2014 № 1689-VII) КК України, підтверджується такими зібраними під час досудового розслідування доказами:

- протоколом огляду від 12.11.2024 інформації, розміщеної в телеграм-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3

- протоколом огляду від 12.11.2024 інформації, розміщеної на каналі відеохостингу «YouTube», а саме відеозапису з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5

- протоколом огляду від ІНФОРМАЦІЯ_6 , розміщеної на каналі відеохостингу «YouTube», а саме відеозапису з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_7 », за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_8

- протоколом огляду від 12.11.2024 інформації, розміщеної на каналі відеохостингу «YouTube», а саме відеозапису з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_15» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_9

- протоколом огляду від 12.11.2024 інформації, розміщеної в телеграм-каналі « ОСОБА_11 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_10

- протоколом огляду від ІНФОРМАЦІЯ_6 інформації, розміщеної в телеграм-каналі « ОСОБА_12 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_11

- протоколом огляду від 12.11.2024 інформації, розміщеної в телеграм-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_12 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_13

- висновком експертів № 11261/24-36/11262/24-61/11263/24-83 від 14.11.2024 за результатами комплексної судової психолого-лінгвістичної та військової експертизи;

- протоколом огляду від 06.12.2024 інформації, розміщеної у файлі-звіті «iPhone 11 Pro Max iPhone 11 Pro Max_2024-11-15_Report.ufdr», який створено під час огляду мобільного телефона «iPhone 11 Pro Max», серійний номер НОМЕР_1 , вилученого під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- протоколами допитів свідка ОСОБА_13 від 13.11.2024 та від 16.01.2025, під час яких останній дав показання про те, що ОСОБА_4 неодноразово відвідував РБ, у тому числі для налагодження особистих економічних відносин з РБ, а також щодо обставин придбання рухомого майна на довірених осіб;

- протоколом огляду від 11.12.2024, під час якого зафіксовано видалення публікації за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_16 » від 19.01.2022.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, навіть у сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, копії яких долучені до клопотання.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які містяться у матеріалах кримінального провадження, перевірялися слідчим суддею при обранні та продовженні строку дії запобіжного заходу, а доводи сторони захисту щодо необгрунтованості підозри ОСОБА_4 є безпідставними.

Як вбачається з матеріалів клопотання, стосовно підозрюваному ОСОБА_4 07.01.2025 року продовжено строк тримання під вартою до 07.03.2025 року.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, з урахуванням матеріалів клопотання та пояснень сторін у судовому засіданні, вбачає продовження існування ризиків, що визначені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду), підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 може ухилятися від органу досудового розслідування та суду, оскільки злочин, який інкримінується підозрюваному ОСОБА_4 , є особливо тяжким та передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років з конфіскацією майна, а також, будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Разом з тим, ОСОБА_4 , маючи у володінні два чинні паспорти громадянина України для виїзду за кордон ( НОМЕР_2 , виданий Міністерством закордонних справ України 01.02.2021, дійсний до 01.02.2026 (дипломатичний паспорт) та НОМЕР_3 , виданий Управлінням ДМС України в Запорізькій області 07.08.2017, дійсний до 07.08.2027), може змінити як тимчасове, так і постійне місце проживання, у тому числі шляхом виїзду за кордон або на тимчасово непідконтрольну (окуповану) територію України.

Вказаний вище факт підтверджується наявними доказами, зокрема, за інформацією Державної прикордонної служби України, у період із кінця 2020 року по цей час ОСОБА_4 здійснено понад 30 виїздів за межі України. З них фактично більша частина - на територію РБ.

У ході досудового розслідування встановлено, що під час воєнного стану в Україні у липні 2022 року ОСОБА_4 спільно з громадянином України ОСОБА_15 ( ІНФОРМАЦІЯ_14 , керівник Тернопільської обласної організації ПП «Основа», керівник ГО «Аграрних край», співвласник ТОВ «Агро Хім-трейд Бастіон» та ТОВ «Агрохімічна компанія бастіон») організували бізнес на території Словацької Республіки та, можливо, в Австрійській Республіці. При цьому інтереси ОСОБА_4 представляє його син - ОСОБА_16 .

Відповідно до комерційного реєстру Міського суду Братислави громадяни України ОСОБА_16 та ОСОБА_15 21.07.2022 зареєстровані як інвестиційні партнери фірми «Arthur real estete» (Словацька Республіка, м. Братислава, район Старе місце, 81101), виконавчий директор компанії - ОСОБА_17 (відомий словацький бізнесмен та політик).

Згідно з отриманими оперативними даними, ОСОБА_4 може володіти нерухомим майном у Словацькій Республіці, яке оформлене на його сина - ОСОБА_16 .

Разом з тим з урахуванням зазначених вище фактичних даних не виключається можливість використання ОСОБА_4 каналу виїзду за кордон у службові відрядження з приватною метою для особистих та комерційних питань.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України (знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення), слідчим у клопотанні та прокурором в достатній мірі під час судового розгляду клопотання не обгрунтовано та не доведено, оскільки доказів, які б підтверджували ймовірність реалізації вказаного ризику або ж цілеспрямованих дій підозрюваного, спрямованих на знищення, або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчому судді не надано.

Крім того, ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні, стороною обвинувачення наразі доведений, оскільки існує вірогідність, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, матиме можливість безперешкодно впливати на учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз з метою зміни або відмови їх від показань, так як підозрюваний маючи авторитет серед співробітників підконтрольних йому підприємств, розгалужену мережу знайомств, включаючи високопосадовців іноземних держав, може та має реальну можливість незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Щодо ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчим або ж прокурором жодних доказів своїх припущень, слідчому судді не надано, а отже вказаний ризик не підтверджений.

Поряд з тим, все вище вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає у тому, що підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, в тому числі з метою прикриття своєї злочинної діяльності.

Щодо позиції сторони захисту про неправомірність підписання клопотання виконуючим обов`язків генерального прокурора, суд зазначає про наступне.

Так, доводи сторони захисту щодо відмови у задоволенні клопотання, у зв`язку з його погодженням неуповноваженим прокурором не грунтуються на вимогах діючого законодавства, зокрема ЗУ "Про прокуратуру", ЗУ «Про тимчасове виконання обов`язків посадових осіб, яких призначає на посаду за згодою Верховної Ради України Президент України або Верховна Рада України за поданням Президента України».

Окрім того, у судовому засіданні, слідчим суддею встановлено осіб, від яких надійшли заяви про бажання взяти підозрюваного на поруки, а саме: народного депутата України ОСОБА_8 , народного депутата України ОСОБА_9 .

Так, слідчий суддя приходить до переконання про відсутність правових підстав для їх задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 180 КПК України, особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

Не ставлячи під сумнів довіру, на яку заслуговують особи, які звертаються із заявами про взяття на поруки, слідчий суддя зазначає, що ті обставини, що підозрюваний ОСОБА_4 позитивно характеризується, оцінюються слідчим суддею критично, оскільки зазначені обставини жодним чином не стали для підозрюваного тим стримуючим фактором, який би запобіг ймовірному вчиненню підозрюваним вищезазначеного кримінального правопорушення, а тому з огляду на встановлені в судовому засіданні ризики та обставини інкримінованих підозрюваному ОСОБА_4 дій, слідчий суддя в цілому вважає, що застосування такого запобіжного заходу на даній стадії кримінального провадження не відповідатиме потребам, меті та завданням відповідного кримінального провадження.

Таким чином, зважаючи на доволі високі встановлені при розгляді клопотання ризики, з урахуванням особистих характеристик підозрюваного, слідчий суддя приходить висновку, що до ОСОБА_4 слід продовжити строк застосованого виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відтак, з огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 (у редакції Закону від 07.10.2014 № 1689-VII) КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

Крім того, як вбачається з матеріалів клопотання, слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва 26.12.2024 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001243 від 11.11.2024 продовжено до 9 місяців, тобто до 14.08.2025.

На теперішній час у кримінальному провадженні тривають слідчі (розшукові), процесуальні дії, направлені на забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування, однак для закінчення досудового розслідування і звернення до суду з обвинувальним актом, необхідно провести ще ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, які спрямовані на отримання відомостей, що мають значення для досудового розслідування, з урахуванням результатів додатково проведених слідчих та інших процесуальних дій.

Так, обставиною, що перешкоджала здійснити ці процесуальні дії раніше, є складність кримінального провадження, яка пов`язана з необхідністю проведення великої кількості слідчих (процесуальних) дій для встановлення всіх обставин вчинених кримінальних правопорушень, а саме: дослідження великого обсягу інформації та документів (у т.ч. з обмеженим доступом), допити свідків, огляди документів та речей, призначення та проведення експертиз, витребування інформації, а також виконання інших процесуальних дій, необхідних для доказування злочинної діяльності підозрюваного.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Даних про наявність підстав для зміни підозрюваному запобіжного заходу на менш суворий, ніж тримання під вартою, слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено та стороною захисту не доведено, у зв`язку з чим клопотання сторони захисту про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою слід лишити без задоволення.

Слідчий суддя також звертає увагу, що обґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_4 та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України перевірялися слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу та продовженні строку його дії, а також судом апеляційної інстанції.

Окрім того, вирішуючи питання щодо забезпечення дотримання прав ОСОБА_4 в порядку ст. 206 КПК України,слідчий суддя не знаходить підстав для його задоволення.

Слід зазначити, що згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Так, ч. 2 ст. 206 КПК України, яка встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, визначено, що при отриманні слідчим суддею з будь-якого джерела відомостей, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Отже, законодавець чітко визначив, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайної доставки до нього особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створять у нього обґрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.

В той же час, за результатами вивчення матеріалів згаданого клопотання адвоката ОСОБА_5 , слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 утримується під вартою на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 січня 2025 року в Державній установі «Київський слідчий ізолятор», що знаходиться за адресою вулиця Дегтярівська, 13, Київ, 04050 (Шевченківський район міста Києва).

Так в контексті правил, визначених ст. 206 КПК України, сторона захисту не позбавлена можливості звернення до слідчого судді із відповідною скаргою, до суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою.

На підставі викладеного, з урахуванням особи підозрюваного та встановлення обґрунтованості підозри, продовження існування ризиків відносно ОСОБА_4 , які не зменшились з часу застосування запобіжного заходу, високої ймовірності їх реалізації, а також, беручи до уваги, те, що на даний час у вищезазначеному кримінальному провадженні продовжують проводитися слідчі (розшукові) дії, направлені на забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування та враховуючи положення ч. 4 ст. 182 КПК України, якою встановлено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України, виходячи із конкретних обставин інкримінованих підозрюваному діянь, не знаходить підстав для визначення розміру застави при продовженні строків тримання під вартою.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Продовжити у кримінальному провадженні № 0001243 від 11.11.2024, підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою у межах строку досудового розслідування на 60 днів, тобто до 01.05.2025 року.

При продовженні строку тримання підозрюваного під-вартою розмір застави не визначати.

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Клопотання ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 в порядку ст. 206 КПК України залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1