Справа № 347/1209/24
Провадження № 1-кп/347/124/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2025 р. м.Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області, в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

секретаря: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Косів кримінальне провадження відомості про яке внесено в ЄРДР за №0000070 від 11.04.2024 року про обвинувачення ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, освіта середня, не одруженого, депутатом не обирався, на утриманні має одну неповнолітню дитину, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, -

- обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.164 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 вчинив злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів) за наступних обставин:

ОСОБА_4 згідно рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 10.12.2015 року (справа №347/2281/15), зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 жительки с.Великий Рожин Косівського району, Івано-Франківської області, на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з 26.11.2015 року та до досягення дитиною повноліття.

Рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 10.12.2015 року (справа №347/2281/15) набрало законної сили 22.12.2015 року та 11.01.2016 року Косівським районним відділом державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 49752315.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради Української PCP від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно положень, визначених ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року, частин 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України - при вирішенні будь-яких питань щодо дітей необхідно виходити з: якнайкращого забезпечення інтересів дитини і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання.

Таке право кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дитину до її повноліття, який закріплений в Основному Законі (ст.51 Конституції України), а також в Сімейному кодексі України (ст. 180) та гарантується Державою, в свою чергу, ст. 15 Сімейного кодексу України чітко регламентовано, що сімейні обов`язки не можуть бути перекладені на іншу особу.

Статтею 51 Конституції України проголошено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 Сімейного Кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття закріплений також в ст. 180 Сімейного Кодексу України.

Крім того, статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). П :

Відповідно до статті 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. '

Однак, ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про необхідність сплати, аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 600 гривень щомісячно на утримання дитини - від сплати аліментів злісно ухиляється у визначеному рішенні порядку, грошові кошти на утримання дитини не виплачує, що призвело до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають 37815,63 грн.

Тобто, ОСОБА_4 злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дитини (аліментів), вчинив дії спрямовані на невиконання рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області, які призвели до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 грубо порушує обов`язки, покладені на нього рішенням суду та визначені нормами Конституції України і Сімейного кодексу України, та посягає на нормальний розвиток і здоров`я дитини.;

ОСОБА_4 з 26.11.2015, будучи зобов`язаним сплачувати грошові кошти, від сплати аліментів злісно ухиляється.

У визначеному рішенні, порядку грошові кошти на утримання дитини умисно не виплачував.

Заходів щодо працевлаштування з метою погашення заборгованості зі сплати аліментів не вживав, на попередження державного виконавця про необхідність сплачувати аліменти не реагував, тобто злісно ухиляється від .сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

В результаті чого, через злісне ухилення ОСОБА_4 від сплати коштів (аліментів) на утримання дитини за період із 30.03.2021 року - заборгованість по сплаті аліментів на користь ОСОБА_5 станом на 30.04.2024 року становить 37815,63 грн.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів) ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.164 Кримінального кодексу України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному проступку визнав повністю та пояснив, що через важке матеріальне становище, оскільки він не має постійної роботи, у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Зобов`язується погасити суму заборгованості та в подальшому сплачувати аліменти. У вчиненому щиро розкаюється та просить суворо не карати.

Крім визнання вини самим обвинуваченим, його винність доводиться зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, а зокрема:

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи без її участі. Притензій до обвинуваченого не має, суворого покарання йому не бажає.

Допитаний судом в якості свідка державний виконавець Косівського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління МЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_8 пояснив, що на виконання рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 10.12.2015 року Косівським відділом державної виконавчої служби у Косівському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 11.01.2016 відкрито виконавче провадження № 49752315 . Через злісне ухилення ОСОБА_4 від сплати коштів (аліментів) на утримання дитини за період із 30.03.2021 року - заборгованість по сплаті аліментів на користь ОСОБА_5 станом на 30.04.2024 року становить 37815,63 грн. За час проведення досудового розслідування та розгляду справи по суті обвинуваченим не вживались заходи для погашення заборгованості.

Крім визнання вини самим обвинуваченим, його винність доводиться зібраними та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами- матеріалами справи, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення .

- заявою ОСОБА_9 про залучення як потерпілої.

- постановою від 10.05.2024 року про залучення особи як потерпілої.

-ухвалою слідчої судді Косівського районного суду від 15.04.2024 року про надання дозволу на отримання тимчасового доступу до речей і документів.

- протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 10.05.2024 року, матеріалів виконавчого провадення АСВП № 49752315 .

- Копіями матеріалів виконавчого провадження АСВП № 49752315

- копією виконавчого листа за яким на виконання рішення Косівського районного суду від 10.12.2015 року вирішено «Стягувати з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с.Великий Рожин, прис.Центр, Косівського району, Івано-Франківської області аліменти на користь ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки с.Великий Рожин, прис.Присліп, Косівського району, Івано-Франківської області на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Стягнення аліментів розпочати з 26.11.2015р.»

Постановою від 10.05.2024 р. про визнання та приєднання до кримінального провадження речового доказу копії матеріалів виконавчого провадження АСВП № 49752315 в якому боржником являється ОСОБА_4 , які зберігаються при матеріалах кримінального провадження.

Ухвалою суду від 15.04.2024 року про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів матеріалів виконавчого провадження та матеріалів медичної документації .

- розрахунком заборгованості із сплати аліментів за рішенням Косівського районного суду від 10.12.2015 р , згідно якого за період із 30.03.2021 року - заборгованість по сплаті аліментів на користь ОСОБА_5 станом на 30.04.2024 року становить 37815,63 грн.

- Довідками КНП «Косівська ЦРЛ» за № 450/01-05//11 від 07.05.2024р, КНП «Яблунівська районна лікарня» за № 10 від 15.03.2024 р та КНП «Кутської міської лікарні» за № 108 від 18.04.2024 року якими передбачено, що ОСОБА_4 у період із 01.01.2015 по даний час на стаціонарному лікуванні не перебував.

- Довідкою №684/08-50/10 від 15.04.2024 року виданою управлінням соціального захисту населення Косівської РДА, стверджено, що ОСОБА_4 в управлінні соціального захисту населення Косівської РДА станом на 13.04.2024р , як одержував усіх видів державних соціальних допомог , на обліку не перебуває.

Довідкою №622-17.1/27-24 від 07.05.2024 року виданою в.о. директора Косівської філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості, стверджено, що ОСОБА_4 за період з 01.09.2021 року по даний час на обліку , як безробітний в Косівській філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості не перебував та за послугами не звертався.

Таким чином суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні ним інкримінованого діяння і його умисні дії, що виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), що передбачено ч.1 ст.164 КК України.

При визначенні виду й міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, обставини справи й особу обвинуваченого.

Обставинами які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння рокриттю кримінального проступку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченорго, відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_4 за вчинений кримінальний проступок передбачений ч.1 ст.164 КК України, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого та його ставлення до скоєного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком. Відповідно до долучених до матеріалів справи довідок Косівської райполіклініки на обліку в лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває, підтвердженням чого є довідки КНП «Косівська ЦРЛ № за №№ 162, 170 від 01.02.2024 року, за місцем проживання характеризується позитивно, підтвердженням чого є характеристика Кутської селищної ради Івано-Франківської області Косівського району від 22.04.2024 року. В силу вимог ст.89 являється не судимим.

Враховуючи позицію прокурора і думку потерпілої, яка не бажає суворого покарання для обвинуваченого, суд вважає, що до ОСОБА_4 слід обрати покарання у виді громадських робіт, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.

Процесуальні витрати пов`язані із залученням експерта в кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Цивільний позов потерпілою не заявлявся.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався і підстави для його обрання на цій стадії судового розгляду відсутні.

Керуючись ст.ст. 349, 374, 376 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначити покарання у виді - 120 ( сто двадцять) годин громадських робіт.

Речові докази: - копії виконавчого провадження № АСВП: 49752315, яке приєднане до матеріалів кримінального провадження залишити при матеріалах справи.

Процесуальні витрати в справі відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку сторонам вручити негайно.

Суддя: ОСОБА_1