Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа 511/503/25

Номер провадження: 1-кп/511/184/25

01 квітня 2025 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000739 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 23.11.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Троїцьк Челябінської області російська федерації, громадянки України, з середньо-технічною освітою, заміжньої, пенсіонерки, інвалід 3 групи, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.110, ч.2 ст. 436-2 КК України,

встановив:

Обвинувачена ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та 12.08.2023 року, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на розповсюдження матеріалів із закликами до дій з метою зміни меж території України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді порушення територіальної цілісності України, будучи обізнаною щодо порядку зміни меж території України, в тому числі з положеннями статей 1 та 2 Конституції України відповідно до яких визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною, усвідомлюючи злочинність своїх дій, а також те, що зі змістом матеріалів, які вона розповсюджує у загальнодоступній соціальній Інтернет-мережі «Одноклассники», може ознайомитися необмежена кількість осіб, бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді порушення встановленого Конституцією України і законами України територіальної цілісності України, використовуючи електронне обладнання, а саме належний їй мобільний телефон марки «REALМЕ» модель «RМХ 3231», ІМЕІ(1) НОМЕР_1 , зі встановленим програмним забезпеченням з розширенням, що надає змогу замінити ІР-адресу "VРN", підключеного до мережі Інтернет-провайдера і програмне забезпечення, авторизувавшись у соціальній Інтернет-мережі "Одноклассники" як користувач « ОСОБА_5 » за веб адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснила розповсюдження шляхом опублікування в розділі «Лента» вказаної сторінки, вільно доступній необмеженому колу користувачів, створеної нею сторінки (аккаунту) публікацій, що є доступними для загального ознайомлення всіх користувачів зазначеної соціальної Інтернет-мережі, які відвідували її сторінку, з наступним змістом:

-16.06.2023 року графічну публікацію спільноти « ІНФОРМАЦІЯ_4 » наступного змісту: «Вернем ОСОБА_6 », яка направлена на зміну меж території України. Під вказаною публікацією присутні 96 коментарі;

- 12.08.2023 року графічну публікацію спільноти « ІНФОРМАЦІЯ_4 » наступного змісту: «Возродим Советский Союз. Всегда готов», яка направлена на зміну меж території України. Під вказаною публікацією присутні 43 коментарі.

Крім того, 21.02.2023 року обвинувачена ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на поширення матеріалів, у яких міститься глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, будучи обізнаною щодо розпочатого 24.02.2022 року відкритого воєнного нападу Російської Федерації на Україну, усвідомлюючи злочинність своїх дій, а також те, що зі змістом матеріалів, які вона розповсюджує у загальнодоступній соціальній Інтернет-мережі «Одноклассники», може ознайомитися необмежена кількість осіб, бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді глорифікації осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, використовуючи електронне обладнання, а саме належний їй мобільний телефон марки «REALМЕ» модель «RМХ 3231», ІМЕІ(1) НОМЕР_1 , зі встановленим програмним забезпеченням з розширенням, що надає змогу замінити ІР-адресу «VPN», підключеного до мережі Інтернет-провайдера і програмне забезпечення, авторизувавшись у соціальній Інтернет-мережі "Одноклассники" як користувач « ОСОБА_5 » за веб адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснила поширення шляхом опублікування в розділі «Лента» вказаної сторінки, вільно доступній необмеженому колу користувачів, створеної нею сторінки (аккаунту) публікації, що є доступною для загального ознайомлення всіх користувачів зазначеної соціальної Інтернет-мережі, які відвідували його сторінку, з наступним змістом:

- «Поклон тебе, солдат России! Храни, Господь, всех сьіновей», з фотозображенням військовослужбовців у формі зс російської федерації з державними прапорами рф та військовою технікою, яка направлена на глорифікацію осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році. Під вказаною публікацією присутні 186 коментарів.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.110 КК України, ч.2 ст.436-2 КК України визнала повністю, щиро розкаялася, підтвердила фактичні обставини справи і суду пояснила що дійсно вона у 2023 році на своєму мобільному телефоні «REALМЕ» через застосунок «VPN» зареєструвалася у соціальній Інтернет-мережі "Одноклассники" як користувач « ОСОБА_5 » та неодноразово переглядала ленту з новинами. Так, протягом 2023 року декілька разів переглядаючи ленту, вона ставила так звані "лайки" під постами, які ій подобались за своїм змістом. При цьому вона не повністю розуміла що такі її дії будуть якимось чином посягати на територіальну цілісність і недоторканність України. Вона є громадянкою України, де проживає з 1990 року і повністю підтримує Україну. Наразі вона розуміє що своїми необдуманими діями вчинила кримінальні правопорушення і повинна понести за це відповідальність, дуже кається.

Таким чином показання обвинуваченої ОСОБА_4 повністю відповідають фактичним обставинам справи, які вона не оспорює.

Враховуючи дані обставини, за погодженням всіх інших учасників процесу, суд визнав не доцільним дослідження доказів та тих обставин справи, які ніким не оспорюються та роз`яснивши положення ст.349 ч.3 КПК України, обмежився допитом обвинуваченої, дослідженням матеріалів справи, що характеризують особу обвинуваченої, оскільки істинність, добровільність та правдивість її позиції у суду сумнівів не викликає.

Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні вище зазначених кримінальних правопорушень, а її дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.110 КК України, як посягання на територіальну цілісність і недоторканність України за кваліфікуючими ознаками: публічні заклики і розповсюдження матеріалів із закликами до вчинення умисних дій з метою зміни меж території України на порушення порядку, встановленого Конституцією України та ч. 2 ст. 436-2 КК України, як виправдовувано, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, глорифікація її учасників, за кваліфікуючими ознаками поширення матеріалів, у яких міститься глорифікація осіб, які здійснюють збройну агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особливості конкретного кримінального злочину й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення злочину і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, що відноситься до нетяжких злочинів, особу обвинуваченої та враховує ті обставини, що вона характеризується задовільно за місцем проживання, і є особою раніше не судимою, відсутність тяжких наслідків кримінального правопорушення.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає її щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відсутні.

Згідно наданої суду досудової доповіді відносно ОСОБА_4 Роздільнянським районним відділом ДУ «Центр пробації», вбачається, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченої, її спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, при середньому рівні ризику небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі окремих осіб). На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливо за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. (а.к.п.33-37).

Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ "Про пробацію" під час вирішення питання про застосування до особи пробації суд бере до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення та соціально-психологічну характеристику особи обвинуваченого або засудженого, яку готує персонал органу пробації або адміністрація установи виконання покарань.

Згідно з п.2 ч.1 ст.2 ЗУ "Про пробацію", досудова доповідь - письмова інформація для суду, що характеризує обвинуваченого.

За приписами ч.1 ст.368 КПК України ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 75 КК України суд, звільняючи засудженого від відбування покарання з випробуванням, повинен ураховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дотримуючись загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України.

Вирішуючи питання про застосування ст. 75 КК України, суд повинен належним чином досліджувати та оцінювати всі обставини, які мають значення для справи й застосовувати вказаний кримінальний закон лише в тому разі, коли для цього є умови та підстави, про що в судовому рішенні мають бути викладені докладні мотиви.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суду необхідно виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення, зокрема форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, ролі кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали тощо.

Суд вважає, що згідно з вимогами діючого кримінального процесуального законодавства, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у мотивованих висновках суду при ухваленні вироку.

При цьому, щире каяття - це певний психічний стан особи винуватого, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї винуватості, розкриттям всіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної злочином шкоди, тобто визнання винуватості є складовою частиною щирого каяття особи. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставин вчиненого злочину, що значно ускладнює розкриття злочину, визнає свою вину лише частково для того щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.

Таким чином, з урахуванням конкретних обставин справи, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, досудової доповіді з інформацією про соціально психологічну характеристику обвинуваченій ОСОБА_4 враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, якими відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, на підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі з можливим звільненням її від відбування покарання, надавши іспитовий строк на підставі ст.75 КК України.

Також суд вважає необхідним по даній справі з метою організації органами виконання покарань належного контролю за поведінкою обвинувачених покласти на них обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

При цьому суд вважає що вказана думка суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 01.02.2018 року у справі № 634/609/15-к, яка є обов`язковою для застосування, у відповідності до якої судова дискреція (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість, зокрема, призначення покарання з випробуванням.

Суд враховує, що за положеннями ч.2 ст.59 КК України, конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Крім того, за змістом ст. 77 КК України, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу. Таким чином, при звільненні від відбування основного покарання з випробуванням не може бути призначене додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Також, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 24.11.2023 року був накладений арешт на тимчасове вилучене майно під час проведення огляду у приміщені кабінету №8 у приміщенні міської адміністрації, що розташовано по вул. Незалежності, м. Роздільна, Одеської області, за результатом якого виявлено та вилучено належний гр. ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Realme», моделі RMX 3231, IMEІ1: НОМЕР_1 , з метою збереження його в якості речового доказу, для можливості проведення слідчих дій та призначення судових експертиз.

У відповідності до ст. 174 ч. 4 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Суд вважає, що арешт, накладений на тимчасове вилучене майно підлягає скасуванню.

Процесуальні витрати по справі становлять 22718,40гривень на залучення експерта для проведення судової лінгвістичної експертизи Одеського НДІСЕ Міністерства юстиції України № 24-3054 від 13.09.2024 року, які підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь держави, згідно ч.2 ст.124 КПК України ( а.к.п.43).

Згідно з ч.9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Згідно з ч.1 ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення, за який передбачено основне покарання у виді позбавлення волі. Спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду (ч. 2 ст. 96-1 КК України).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо майно є предметом кримінального правопорушення.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Керуючись ст.96-1, 100, 124, 174, 349, 368, 369, 371,373,374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.110, ч.2 ст. 436-2 КК України і призначити їй покарання:

за ч.1 ст.110 КК України - у виді у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців, без конфіскації майна;

за ч.2 ст. 436-2 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень призначити ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 24.11.2023 року на тимчасове вилучене майно під час проведення огляду у приміщені кабінету №8 у приміщенні міської адміністрації, що розташовано по вул. Незалежності, м. Роздільна, Одеської області, за результатом якого виявлено та вилучено належний гр. ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Realme», моделі RMX 3231, IMEІ1: НОМЕР_1 , з метою збереження його в якості речового доказу, для можливості проведення слідчих дій та призначення судових експертиз.

Застосувати спеціальну конфіскацію щодо мобільного телефону марки «Realme», моделі RMX 3231, IMEІ1: НОМЕР_1 , який належать ОСОБА_4 після набрання вироком законної сили, конфіскувати в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН: НОМЕР_2 , уродженки міста Троїцьк Челябінської області російська федерації, громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , витрати на проведення судової лінгвістичної експертизи Одеського НДІСЕ Міністерства юстиції України № 24-3054 від 13.09.2024 року, в дохід держави в розмірі 22718,40 гривень.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Роздільнянський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченій та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1