ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/453/25 Справа № 205/8171/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2024 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до ст. 82 КК України відмовлено.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд посилався на те, що засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання з 17 квітня 2020 року у двох різних установах виконання покарань та лише у 2022 році отримав перше заохочення за сумлінне ставлення до праці, що свідчить про те, що засуджений стає на шлях виправлення. Усі заохочення до останнього застосовані виключно за період з 2023 по 2024 рік, тобто тоді, коли засуджений отримав право на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким. На переконання суду, поведінка та психологічне ставлення засудженого ОСОБА_7 щодо дотримання умов відбування покарання та його ставлення до виконання робіт в цілому змінюються в позитивну сторону, однак не свідчать про те, що він став на шлях виправлення. Окрім цього, суд зауважив, що ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення умисного особливо тяжкого злочину до покарання у виді 10 років позбавлення волі, від відбування якого останній звільнився умовно-достроково, однак не виправдав наданої йому судом довіри та знову вчинив умисний тяжкий злочин. При цьому, суд врахував, що невідбута частина покарання засудженого ОСОБА_7 складає більше трьох років.

В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу та задовольнити його клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги ОСОБА_7 посилається на те, що суд при ухваленні рішення не врахував його позитивної характеристики, відсутності стягнень, а також участі у покращенні благоустрою установи.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого та захисника, які апеляційну скаргу підтримали, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 82 КК України, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

За змістом статті 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений фактично відбув передбачений ч. 4 ст. 82 КК України відповідний строк покарання та став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК України), яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Сумлінне ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільно-корисній праці, систематичним виконанням трудових обов`язків, відсутністю трудових порушень за весь час відбування покарання.

Отже, під час розгляду зазначених клопотань слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого кримінального правопорушення, праці, навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також наміри засудженого щодо залучення до суспільно корисної праці.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 відбуває покарання у виді 8 років позбавлення волі, призначене йому вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2021 року за ч. 2 ст. ст. 286 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, а також отриманих на запит суду відомостей, за час відбуття покарання в ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)» засуджений ОСОБА_7 характеризується позитивно, з 14 березня 2022 року і дотепер працевлаштований на виробництві установи бригадиром ливарного цеху, до праці ставиться сумлінно, за що має 4 заохочення, правил внутрішнього трудового розпорядку дотримується, до дисциплінарної відповідальності не притягувався та стягнень не має.

Разом із цим, судом встановлено, що ОСОБА_7 відбув понад 1/2 призначеного судом покарання.

Надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про неможливість заміни ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким, адже матеріалами провадження об`єктивно підтверджується, що засуджений став на шлях виправлення.

Ті обставини, що засуджений раніше судимий за вчинення умисного особливо тяжкого злочину, хоча і мають місце, проте не є такими, що можуть вплинути на застосування до останнього пільги, передбаченої ст. 82 КК України, оскільки злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, вчинено ним з необережності.

Отже, неврахування судом першої інстанції вказаних обставин призвело до помилкового висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 .

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає слушними доводи засудженого та приходить до висновку, що ухвалу суду необхідно скасувати та постановити нову, якою клопотання останнього задовольнити.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання ОСОБА_7 задовольнити.

На підставі ст. 82 КК України замінити ОСОБА_7 невідбуту частину покарання за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2021 року у виді позбавлення волі більш м`яким - у виді обмеження волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3