Справа № 303/2308/25
Провадження № 1-кп/303/280/25
УХВАЛА

08 квітня 2025 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000175 від 04 лютого 2025 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,

У С Т А Н О В И В:

До Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000175 від 04 лютого 2025 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 квітня 2025 року призначено підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні.

У підготовчому судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , яке мотивоване наступним.

25 січня 2025 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 21 години 38 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи у гуртожитку за адресою: м. Мукачево, вул. Михайла Токаря, 71В, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно небезпечних наслідків, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, повторно, переконавшись в тому, що його дії є непоміченими для сторонніх осіб, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого, достовірно знаючи про те, що Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України введено режим воєнного стану, який неодноразово продовжувався та діє по теперішній час, скориставшись відсутністю потерпілого ОСОБА_6 , який працює охоронцем гуртожитку, проник до кімнати охорони та викрав і привласнив банківську карту АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 , яка є офіційним документом та мобільний телефон марки «Nokіа 105 2023SS» бувший у використанні, вартість якого відповідно до висновку експерта становить 600 гривень, після чого з викраденим покинув місце вчинення злочину.

Вказані дії, ОСОБА_4 , кваліфіковано як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, тобто викрадення та привласнення офіційного документу, вчинено з корисливих мотивів.

В подальшому, ОСОБА_4 , діючи з єдиним умислом на зняття грошових коштів, 26 січня 2025 року у період часу з о 01 години 55 хвилин по 02 годину 25 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Мукачево, вул. Томаша Масарика, 15 та вул. Закарпатська, 2, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно небезпечних наслідків, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, повторно, переконавшись в тому, що його дії є непоміченими для сторонніх осіб, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого, достовірно знаючи про те, що Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, на території України введено режим воєнного стану, який неодноразово продовжувався та діє по теперішній час, здійснив крадіжку грошових коштів із банківської картки АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» № НОМЕР_1 потерпілого ОСОБА_6 , шляхом зняття грошових коштів у банкоматі за адресою: м. Мукачево, вул. Томаша Масарика, 15 в сумі 1000 гривень о 01 годині 55 хвилин, 4000 гривень о 01 годині 57 хвилин, 4000 гривень о 01 годині 58 хвилин, 4000 гривень о 01 годині 59 хвилин, 5000 гривень о 02 годині 00 хвилин та о 02 годині 25 хвилин, з банкомату за адресою: м. Мукачево, вул. Закарпатська, 2, в сумі 1500 гривень. Таким чином, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 19500 гривень.

Вказані дії, ОСОБА_4 , кваліфіковано як кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України - крадіжка, таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно в умовах воєнного стану

Крім того, 28 лютого 2025 року, близько 23 годин ЗО хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: м. Мукачево, вул. Об`їзна, біля будинку №22, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно небезпечних наслідків, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, повторно, переконавшись в тому, що його дії є непоміченими для сторонніх осіб, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого, достовірно знаючи про те, що Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, на території України введено режим воєнного стану, який неодноразово продовжувався та діє по теперішній час, таємно проник через паркан на територію домогосподарства ОСОБА_7 , після чого, заздалегідь заготовленим металевим цвяхосмиком віджав двері на приміщенні кухні та зайшов до приміщення, звідки таємно викрав телевізор марки «Set p» моделі «32HSF30», вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/107-25/4106-ТВ становить 5187 гривень 95 копійок, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на вказану суму.

Вказані дії, ОСОБА_4 , кваліфіковано як кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України - крадіжка, таємне викрадення чужого майна, поєднана із проникненням в житло, вчинена повторно в умовах воєнного стану.

Вказані дії, в сукупності ОСОБА_8 , кваліфіковано як кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст.185 КК України - крадіжка, таємне викрадення чужого майна, поєднана із проникненням в житло, вчинена повторно в умовах воєнного стану та ч. 1 ст. 357 КК України, тобто викраденні та привласненні офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

01.03.2025 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

01.03.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним

кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

17.03.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним

кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України.

17.03.2025 ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у

вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.

03.03.2025 ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду до підозрюваного ОСОБА_4 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 грн, строком до 29.04.2025.

31.03.2025 обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні скеровано до Мукачівського міськрайонного суду.

На даний час належно оцінюючи та враховуючи ризики передбачені п.1, п. З та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, їх обґрунтованість, не вбачається наявність підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, оскільки жоден із них не зможе в повній мірі запобігти ризикам, визначеним ст.177 КПК України.

Також наразі ризики, передбачені п.1, п.З та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України своєї актуальності не втратили та виправдовуються для подальшого тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.

При обранні запобіжного заходу 03.03.2025 у виді тримання під вартою, судом було належно оцінено та враховано ризики передбачені п.1, п.З та п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, знайдено їх обґрунтованими та обрано запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність декількох ризиків, передбачених у п. 1, п.З та п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може:

-переховуватися від суду, оскільки підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачена кримінальна відповідальність у вигляді виключно позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, розуміючи які наслідки це створює останній може уникати від притягнення його до відповідальності. Так у справі «Титаренко проти України» Європейський суд, серед іншого, зазначив, що серйозність висунутих обвинувачень та поведінка обвинуваченого, в тому числі ризик переховування від органу досудового розслідування (суду) може свідчити про необхідність тримання під вартою останнього, в тому числі протягом тривалого часу та не свідчить про порушення конвенційних прав.

-незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, щодо зміни їхніх показів на судовому розгляді. Зокрема, ОСОБА_4 може вчиняти погрози, умовляння до потерпілої та свідків даного кримінальної правопорушення, оскільки останній знаючи, які склалися для нього обставини та до чого вони можуть призвести, з метою уникнення покарання може відшукати потерпілу та свідків даної події, чинити на них психологічний або фізичний вплив з метою примусити їх до зміни або відмови від своїх показів, а також схиляти свідків до дачі неправдивих показань про вчинення останнім кримінального правопорушення, мотивуючи тим, що їхні покази зможуть призвести до притягнення його до кримінальної відповідальності, що в сукупності унеможливить повноту, всебічність та неупередженість при розгляді даного кримінального провадження;

-вчинити інше кримінальне правопорушення, так як продовжуючи перебувати на волі може продовжувати здійснювати свою діяльність та вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, оскільки підозрюється у вчиненні тяжкого злочину під час перебування на іспитовому терміні.

Вищенаведене не дає підстав стороні обвинувачення звертатися до суду із більш м`яким запобіжним заходом відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , так як вони не забезпечать виконанням останнім покладених на нього обов`язків.

У зв`язку з вищевикладеним, прокурор просить продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб з визначенням розміру застави згідно норм чинного Законодавства.

Прокурор в судовому засіданні підтримала дане клопотання з наведених в ньому підстав та просила його задовольнити, а також просила призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечили проти задоволення клопотання та призначення судового розгляду.

З врахуванням думки учасників, суд вважає можливим судовий розгляд провести у відкритому судовому засіданні. Підстав для здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні та колегіально судом у складі трьох професійних суддів немає.

Всі питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, передбачені ст. 315 КПК України, вирішені, визначено склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Відповідно до ч.1 ст.316 КПК України після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.

Враховуючи вищенаведене, вислухавши думку учасників підготовчого провадження щодо можливості призначення судового розгляду, враховуючи, що відсутні підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд вважає за необхідне призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,

Дослідивши клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заслухавши з цього приводу думку учасників судового провадження, суд доходить наступного висновку.

Відповідно до ч.3 статті 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.03.2025 до ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.185 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто з 01.03.2025 року (з моменту його затримання) по 29 квітня 2025 року, включно, з правом внесення застави в розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, 00 копійок.

Строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, визначений вищезазначеною ухвалою, закінчується 29.04.2025. До вказаного часу судове провадження не може бути завершене.

У судовому засіданні установлено, що на даний час ризики, які слугували підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, хоч частково і зменшились, однак своєї актуальності не втратили.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується, зокрема, у вчиненні кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких злочинів, суд враховує тяжкість покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що загрожує в разі визнання обвинуваченого ОСОБА_4 винуватим в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

ОСОБА_4 , перебуваючи на волі може:

- переховуватися від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачена кримінальна відповідальність у вигляді виключно позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Розуміючи які наслідки це створює, останній може уникати від притягнення його до відповідальності.

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, щодо зміни їхніх показів під час судового розгляду. Зокрема, ОСОБА_4 може вчиняти погрози, умовляння до потерпілих та свідків даних кримінальних правопорушень, оскільки знаючи, які склалися для нього обставини та до чого вони можуть призвести, з метою уникнення покарання може відшукати потерпілих та свідків, чинити на них психологічний або фізичний вплив з метою примусити їх до зміни або відмови від своїх показів, а також схиляти свідків до дачі неправдивих показань про вчинення останнім кримінального правопорушення, мотивуючи тим, що їхні покази зможуть призвести до притягнення його до кримінальної відповідальності, що в сукупності унеможливить повноту, всебічність та неупередженість при судовому розгляді даного кримінального провадження;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, так як перебуваючи на волі може продовжувати здійснювати свою діяльність та вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, оскільки підозрюється у вчиненні тяжкого злочину під час перебування на іспитовому терміні.

Будь-яких підстав, які б унеможливлювали застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено та сторонами не наведено.

Враховуючи наявні ризики, існування яких доведено, суд вважає доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу у даному випадку не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відсутні підстави для зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого з тримання під вартою на більш м`який, оскільки ризики, які слугували підставою для обрання такого запобіжного заходу, на даний час своєї актуальності не втратили.

Застосований до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними у кримінальному процесуальному законі конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 08.07.2003 року № 14-рп/2003, тяжкість злочину не є єдиною підставою для обрання виключного запобіжного заходу, як тримання під вартою, а враховується разом з іншими обставинами по справі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Відтак, виключно у сукупності з усіма наведеними вище обставинами, для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та для запобігання спробам останнього переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, за відсутності доказів щодо неможливості тримання обвинуваченого під вартою, в тому числі за станом здоров`я, із врахуванням вимог щодо наявності наведених вище ризиків в їх сукупності, передбачених ст. 177 КПК України, а також того, що судовий розгляд не може бути закінченим до спливу строку дії попередньої ухвали суду про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд робить висновок про необхідність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою.

До того ж такий строк перебування обвинуваченого під вартою не можна визнати таким, що є свавільним або таким, що порушує принцип справедливої співрозмірності. Продовжуючи тримання під вартою обвинуваченим, суд застосовує таке обмеження їх права на свободу, виходячи з потреб цього судового розгляду, який несе за собою великий суспільний інтерес, як суворий виняток із загального правила презумпції на користь свободи та гарантій недопущення свавільного затримання і тримання під вартою, які з огляду на практику Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України») для суду залишається домінантним керівним принципом і в цьому випадку, враховуючи мету застосування запобіжного заходу - допровадження обвинуваченого до компетентного судового органу, як того вимагають справжні інтереси суспільства щодо повного, неупередженого та як можливо швидкого у продовж розумного строку проведення цього судового розгляду.

Частиною 3 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті..

Враховуючи вимоги ч.3 ст. 183 КПК України, обставини кримінального провадження, фінансову можливість обвинуваченого, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_4 заставу відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України - двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не є завідомо непомірною для нього.

Крім цього, застосовуючи до обвинуваченого альтернативний запобіжних захід у вигляді застави, який може бути ним внесений у будь-який момент, суд вважає за необхідне відповідно до ст. 194 ч.5 КПК України покласти на ного ряд обов`язків.

Керуючись ст. 314, 315, 331, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, призначити до судового розгляду в залі судових засідань Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області на 14 год. 40 хв. 15 квітня 2025 року.

Доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь щодо особи обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , та подати таку в судове засідання до 15 квітня 2025 року.

В судове засідання викликати учасників судового провадження.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто з 30.04.2025 (з моменту закінчення дії попередньої ухвали) по 28 червня 2025 року, включно.

Визначити ОСОБА_4 розмір застави, враховуючи п.2 ч.5 ст.182 КПК України, в розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, 00 копійок.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі внесення ним застави у визначеному розмірі він підлягає звільненню з під варти і з того моменту буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення ОСОБА_4 застави, покласти на нього на строк до 28.06.2025 року, наступні обов`язки:

1. прибувати до суду за кожним викликом;

2. повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

3. утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні.

4. здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає

Повний текст ухвали складено 09.04.2025.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду ОСОБА_9