В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року селище Народичі

Народицький районний суд Житомирської області в складі:

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000057 по обвинуваченню у вчиненні кримінального простопку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , освіта повна середня, одруженої, не працюючої, раніше не судимої,

ВСТАНОВИВ:

03 серпня 2024 року близько 12 години на присадибній ділянці домогосподарства, розташованого по АДРЕСА_1 , між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, у ході якої ОСОБА_6 умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, повалила на землю ОСОБА_4 та заподіяла один удар кулаком правої руки в область попереку останньої.

У результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_6 заподіяла ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин, синця поперекової ділянки справа.

У судовому засіданні обвинувачена свою вину не визнала та надала такі показання.

В обідній час 03 серпня 2024 року вона прийшла на присадибну ділянку по АДРЕСА_2 , якою користується протягом 34 років, та яка межує з земельною ділянкою, належною потерпілій ОСОБА_4 . На місці події вже перебував землевпорядник ОСОБА_8 , який за запитом потерпілої розмежовував належні їм земельні ділянки. Також на місці події вже перебував її чоловік, потерпіла та староста Базарського округу ОСОБА_9 . Невдовзі між нею та потерпілою виникла словесна сварка, після чого потерпіла, яка тримала в руках сокиру, замахнулась тильною стороною цієї сокири у її сторону, намагаючись вдарити по верхній частині тіла. Обвинувачена рукою відбила спробу потерпілої нанести їй удар сокирою й зрештою сокира впала на землю. Тоді потерпіла палкою нанесла їй удар в іншу руку, після чого обвинувачена схопила потерпілу за волосся, остання впала на землю, при цьому падіння відбулось на палки, які лежали на землі. Протягом нетривалого часу вона тримала потерпілу за волосся, після чого відпустила її, у той час підійшов її чоловік та порекомендував відпустити потерпілу, потерпіла підвелась і пішла. Також зазначила, що ударів рукою потерпілій вона не наносила, навпаки вона захищала своє життя від нападу потерпілої, яка заподіяла їй тілесні ушкодження, внаслідок чого вона перебувала на стаціонарному лікуванні.

Винуватість ОСОБА_6 підтверджується показаннями допитаної у судовому засіданні потерпілої.

Так, у судовому засіданні потерпіла пояснила, що у неї з потерпілою та її чоловіком ОСОБА_10 склались неприязні стосунки, оскільки вже тривалий час вони сперечаються з приводу користування належними їм суміжними земельними ділянками. 03 серпня 2024 року на її запрошення з метою встановлення меж земельних ділянок приїхав землевпорядник, також був присутній староста Базарського округу ОСОБА_9 , й вони втрьох безпосередньо займались встановленням на належній їй земельній ділянці межових кілків. За процесом спостерігав чоловік обвинуваченої, в обідній час на місце події також прийшла обвинувачена. Остання одразу влаштувала з нею конфлікт, в ході словесної перепалки схопила її за волосся, повалила на землю, від чого вона впала на живіт. Коли вона лежала на землі, обвинувачена колінами стала на її спину і била її кулаком руки в поперек, скільки саме ударів їй було нанесено не пам`ятає, приблизно не менше п`яти. Після того, як обвинувачена почала наносити їй удари, вони кричала та кликала на допомогу, через деякий час до них підбіг чоловік обвинуваченої та відтягнув останню. Через декілька годин стан її здоров`я погіршився, вона викликала швидку допомогу та її госпіталізували. Також зазначила, що не намагалась вдарити обвинувачену сокирою та не наносила їй удар палкою.

Крім того, винуватість обвинуваченої підтверджується дослідженими у судовому засіданні такими доказами.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що на початку серпня 2024 року перебував на присадибній ділянці, належній ОСОБА_11 . На місце події прийшла ОСОБА_12 і у них з потерпілою виникла словесна перепалка. Оскільки вони з потерпілою та землевпорядником займались встановленням межових кілків на земельну ділянку, він попросив потерпілу принести ще кілки і та пішла. Через нетривалий проміжок часу почув крики ОСОБА_13 , обернувся та побачив, що остання стояла на колінах на землі, у неї було розкуйовджене волосся, поруч з нею стояла ОСОБА_12 . Він підійшов до них, поруч вже був чоловік обвинуваченої, який розборонив їх, жінки продовжували обопільно висловлюватись нецензурною лайкою, сокири поруч не було. Через деякий час він викликав на місце події поліцію. Зазначив, що не бачив, нанесення жінками тілесних ушкоджень, а також того, як обвинувачена хапала потерпілу за волосся.

Свідок ОСОБА_14 , який є чоловіком обвинуваченої, в судовому засіданні показав, що на початку серпня 2024 року потерпіла ОСОБА_13 повідомила його про приїзд землевпорядника для розмежування належних їм земельних ділянок. Він прийшов на місце події, там вже були землевпорядник, пізніше приїхав ОСОБА_9 та прийшла його дружина. Тоді він побачив, що в бік дружини йде потерпіла, тримаючи в руках сокиру та палку. Підійшовши впритул, потерпіла замахнулась сокирою в голову дружини, але сокира випала з рук потерпілої й вона вдарила ОСОБА_15 палкою по руці. Після чого дружина схопила потерпілу за волосся, остання впала на землю та продовжувала лежати на боку. Зазначене тривало 3-5 секунд й припинилось після того, як він розборонив їх. Показав, що не бачив, щоб обвинувачена завдавала потерпілій удари. Також зазначив, що під час досудового розслідування просив потерпілу забрати зайву про кримінальне правопорушення, однак вона відмовилась.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що є сертифікованим землевпорядником та 03 серпня 2024 року близько 12 години перебував у с.Бродник Коростенського району Житомирської області за заявкою потерпілої ОСОБА_13 для встановлення межових знаків на земельній ділянці, належній останній. Разом з ОСОБА_16 та потерпілою вони забивали в землю дерев`яні кілки. Через деякий час на місце події прийшли обвинувачена та її чоловік, при цьому обвинувачена, ще не дійшовши до них, почала голосно кричати, сваритися. В якийсь момент потерпіла відійшла від них з ОСОБА_16 , щоб принести новий кілок, і через незначний проміжок часу він почув її крики. Тоді він побачив, що потерпіла лежала на землі на животі, обвинувачена сиділа на ній зверху в області тазу та наносила їй удари правою та лівою рукою по спині, тулубу та голові, скільки саме ударів було нанесено та в яку частину тіла не пам`ятає. Він разом з усіма чоловіками перебував на відстані 15 метрів від жінок, та вони одразу побігли розбороняти останніх. Деякий час після фізичного контакту жінки ще продовжували словесну перепалку, а ОСОБА_9 викликав поліцію. Пояснив, що потерпіла, перебуваючи на земельній ділянці, на момент приходу обвинуваченої та її чоловіка в руках тримала кілки, а також сокиру, за допомогою якої забивались ці кілки в землю, та зазначив, що потерпіла не наносила удари обвинуваченій сокирою.

Згідно з актами судово-медичного дослідження №177 від 12 серпня 2024 року та №202 від 21 серпня 2024 року (а.п.106; 118-120) у ОСОБА_4 було виявлено такі тілесні ушкодження: забій м`яких тканин, синець поперекової ділянки справа. Вказані тілесні ушкодження утворились від одноразового травматичного впливу від прямої дії (удар) тупого твердого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею та могли утворитись при обставинах і в час, вказаний у постанові від 29 жовтня 2023 року, направленні й зазначених самою ОСОБА_4 03 серпня 2024 року, було заподіяно удари ногами по тулубу. За ступенем тяжкості ушкодження відносяться до категорії легких.

У висновку експерта №315, за результатом проведення додаткової судово-медичної експертизи (а.п.233-234) зроблено такі підсумки:

При судово-медичному обстеженні 06 серпня 2024 року у ОСОБА_4 було виявлено синець сіро-синюшного кольору в поперековій ділянці справа, що може відповідати часу його утворення 3-4 доби до часу судово-медичного обстеження.

На час звернення ОСОБА_4 в КНП «Овруцька міська лікарня» 03 серпня 2024 року та за період стаціонарного лікування було виявлено та діагностовано садно волосистої частини голови, струс головного мозку. Оскільки в наданій медичній документації відсутні дані щодо характеру поверхні садна, дати відповідь про термін його утворення як до 03 серпня 2024 року, так і після цієї дати неможливо, а діагностований струс головного мозку не підтверджується даними неврологічної симптоматики.

Згідно даним судово-медичної літератури травмуючим механізмом утворення синців є удар, стискання тупими твердими предметами, локалізація яких вказує на місце дії тупого твердого предмета. Форма дає можливість визначити форму та розміри поверхні травмуючого предмета, якщо він залишає специфічні сліди для ідентифікації самого предмета.

Враховуючи розташування у ОСОБА_4 синця в поперековій ділянці справа, його форму та розміри, можна вважати, що він не міг бути заподіяний при падінні потерпілої на поверхні на тупий предмет (предмети) як самостійно, так й з наданням тілу прискорення сторонніми особами.

З протоколу огляду місця події від 20 серпня 2024 року з фототаблицею (а.п.108-113) вбачається, що оглянуто місце злочину, а саме домогосподарство АДРЕСА_1 , належне ОСОБА_4 . На фототаблиці зафіксовано вигляд зазначеного домогосподарства й входу до нього, подвір`я й земельну ділянку, а також місце, де ОСОБА_6 наносила удари ОСОБА_4 .

З протоколу проведення слідчого експерименту від 20 серпня 2024 року (а.п.114-117) вбачається, що з участю потерпілої проведено слідчий експеримент, під час якого вона розповіла та показала, яким чином та куди обвинувачена наносила їй удари.

У ході проведення 23 серпня 2024 року слідчого експерименту з участю свідка ОСОБА_17 , результат якого зафіксовано у протокол слідчого експерименту від 23 серпня 2024 року з фототаблицею (а.п. 121-123), останній у приміщенні відділу поліції №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області у селище Народичі Коростенського району Житомирської області розповів та продемонстрував, як ОСОБА_6 схопила за волосся ОСОБА_4 , повалила її на землю й почала наносити удари.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 23 серпня 2024 року з фототаблицею (а.п.124-127) вбачається, що у приміщенні відділу поліції №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області по вул.Богдана Хмельницького, 42, у м.Овруч Коростенського району Житомирської області проведено слідчий експеримент з участю обвинуваченої, під час якого вона розповіла й продемонструвала, як схопила за волосся й повалила на землю ОСОБА_4 .

З досліджених у судовому засіданні письмових доказів вбачається, що за місцем проживання обвинувачена характеризується позитивно, раніше не судима.

Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає вину обвинуваченої доведеною і кваліфікує її дії за частиною 1 статті 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Оцінюючи показання обвинуваченої про те, що вона не наносила потерпілій тілесних ушкоджень, а захищалась від нападу потерпілої з сокирою, а також версію захисника про те, що виявлене у потерпілої тілесне ушкодження могло утворитись від неумисного натискання обвинуваченою під час події, у їх сукупності з письмовими доказами, наданими стороною обвинувачення, та висновком додаткової судово-медичної експерти, проведеної під час судового провадження, які спростовують твердження сторони захисту, суд вважає, що обвинувачена бажає зменшити ступінь своєї вини у вчиненні правопорушення та уникнути покарання.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Водночас, суд вважає, що встановлена органом досудового розслідування пом`якшуюча обставина як щире каяття та активне сприяння розкриттю провадження не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду, з огляду на таке.

Щире каяття є обставиною, яка відображає психічний стан особи, яка вчинила злочин і передбачає глибокі внутрішні переживання особою того, що сталося, моральне засудження своєї злочинної поведінки, почуття сорому, докорів сумління і готовність нести кримінальну відповідальність. Щире каяття проявляється у самозасудженні особою вчиненого злочину, його наслідків, прагненні усунути нанесену шкоду та рішенні не вчиняти більше злочинів.

Вказана форма посткримінальної поведінки особи свідчить про те, що в особи відбулися суттєві позитивні зміни соціальних орієнтацій, які знижують ступінь її соціальної небезпечності. При цьому, щире каяття не є тотожним поняттям до визнання вини (визнання особою факту вчинення нею злочину.

Під час судового засідання обвинувачена не виявила ні щирого розкаяння, ні жалю, ні прагнення усунути нанесену потерпілій шкоду, з огляду на це, суд вважає, що відсутні підстави для визнання зазначеної вище обставини такою, що пом`якшує покарання обвинуваченої.

При призначенні покарання обвинуваченій суд враховує особу обвинуваченої, яка не має судимості, за місцем проживання характеризується позитивно, думку потерпілої, яка просила призначити обвинуваченій покарання, визначене Законом, та дійшов переконання, що обвинуваченій слід призначити мінімальне покарання, визначене санкцією частини 1 статті 125 КПК України.

Потерпілою заявлено цивільний позов, в якому вона просить стягнути з обвинуваченої завдану злочином майнову шкоду у сумі 617 гривень та моральну шкоду у сумі 30000 гривень, мотивуючи тим, що понесла витрати на придбання ліків та перенесла тривалий фізичний біль та страждання, було принижено її честь та гідність, стан її здоров`я погіршується, вона не може спокійно відпочивати та працювати по господарству, постійно відчуває головний біль. На підтвердження спричиненої матеріальної шкоди надала консультаційні висновки спеціаліста, датовані лютим та 13 квітня 2024 року (а.п. 149,150), виписку із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №5501 (а.п.153), чеки, з яких вбачається, що 03, 08 та 09 серпня, 15 та 23 листопада 2024 року придбавались медичні препарати (а.п.22,151,152).

Обвинувачена позовні вимоги щодо заподіяної майнової та матеріальної шкоди не визнала у повному обсязі, захисник подав відзив на позовну заяву, у якому заперечував щодо задоволення цивільного позову, посилаючись на те, що визначений цивільним позивачем розміри моральної шкоди не обґрунтований та на його підтвердження не надано доказів, також не доведено причинного зв`язку між тілесними ушкодженнями та наслідками, про настання яких вона зазначала. Крім того вказав, що цивільний позивач не надала доказів на підтвердження спричиненої матеріальної шкоди, що виражається у витратах на придбання ліків.

Обмірковуючи правомірність вимог цивільного позову, суд зважає на таке.

Частиною першою статті 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною першою статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Зі змісту виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №5501 (а.п.153) вбачається, що ОСОБА_4 після події правопорушення перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «Овруцька міська лікарня» Овруцької міської ради протягом періоду часу з 03 по 09 серпня 2024 року, а також те, що їй було надано лікувальні рекомендації, зокрема, щодо вживання препарату «Магне В6».

Згідно чеку № від 09 серпня 2025 року (а.п.22), наданого цивільним позивачем, нею придбавався медичний препарат «Магне В6», вартістю 459 гривень 70 копійок.

На підставі зазначеного й враховуючи те, що решта письмових доказів, наданих потерпілою та представником, не підтверджують того факту, що цивільним позивачем здійснювались витрати на придбання ліків, необхідних для лікування ушкодження здоров`я, спричиненого діями обвинуваченої, суд вважає, що цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди слід задовольнити частково.

Оцінюючи правомірність вимог цивільного позивача в частині стягнення моральної шкоди, суд зважає на таке.

За правилами частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини 3 статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц виснувано, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Визначаючи розмір відшкодування спричиненої потерпілій моральної шкоди, суд враховує характер й обсяг фізичних і душевних страждань, яких зазнала потерпіла, конкретні обставини заподіяння шкоди, зміни в укладі її житті, що настали внаслідок вчиненого кримінального правопорушення.

Разом з тим, суд враховує також і майновий стан обвинуваченої, яка не працює, а тому, керуючись принципами розумності, справедливості та співмірності, вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в сумі 3000 гривень, що у свою чергу буде достатньою компенсацією за понесені потерпілою моральні та душевні страждання.

Керуючись статтями 368, 370, 373,374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доході громадян, тобто у сумі 850 гривень.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 459 гривень 70 копійок матеріальної шкоди та 3000 гривень моральної шкоди.

В задоволенні решти вимог цивільного позову відмовити за безпідставністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду до Житомирського апеляційного суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення через Народицький районний суд Житомирської області.

Суддя: ОСОБА_18