УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м. Київ

Слідча суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва в режимі відеоконференції клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1 відділу 4 управління розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_2 , погоджене прокурором третього відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000915 від 07.10.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Голої Пристані Скадовського району Херсонської області, громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,

за участю:

секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1 відділу 4 управління розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_2 , погоджене прокурором третього відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000913 від 07.10.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000915 від 07.10.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України

09.05.2023 матеріали кримінального провадження №0000211 від 12.05.2022 у вчиненні матеріали кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст. 114-2, ч. 7 ст. 111-1, ч.1 ст. 109, ч.2 ст. 111-1 КК України прокурором Офісу Генерального прокурора виділені в окреме кримінальне провадження під № 0000479.

08.03.2024 матеріали кримінального провадження №0000479 від 09.05.2023 за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та інших у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України прокурором Офісу Генерального прокурора виділені в окреме кримінальне провадження під № 0000208.

07.10.2024 матеріали кримінального провадження №0000208 від 08.03.2024 у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України прокурором Офісу Генерального прокурора виділені в окреме кримінальне провадження під № 0000915.

У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , будучи громадянкою України, 04.07.2022 добровільно зайняла посаду «временно исполняющего обязанности следователя следственного отделения Днепровского городского отдела полиции Главного управления МВД Херсонской области» у незаконному правоохоронному органі «главное управление министерства внутрених дел херсонской области», створеному окупаційною адміністрацією рф на тимчасово окупованій території Херсонської області.

29.02.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянці України, уродженці м. Гола Пристань, Скадовського району Херсонської області, проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку ч. 8 ст. 135, ч. 1 ст. 278 КПК України, повідомлено про підозру за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України (публікація від 29.02.2024 в газеті «Урядовий кур`єр», номер видання № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), а також на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора).

Відповідно до інформування ДВБ НП України підозрювана ОСОБА_4 переховується від органів досудового розслідування та на теперішній час постійно перебуває на тимчасово окупованій території Херсонської області.

Постановою слідчого від 06.03.2024 підозрювану ОСОБА_4 оголошено у державний та міжнародний розшук, оскільки підозрювана перебуває на території Херсонської області, яка відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022 віднесена до переліку територій, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). Здійснення розшуку підозрюваного доручено співробітникам Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.

Враховуючи, що підозрювана ОСОБА_4 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності переховується від органів досудового розслідування на тимчасово окупованій території Херсонської області, та перебуваючи на волі може вчинити спроби незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а також враховуючи відсутність можливості запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, та приймаючи до уваги, що підозрюваного оголошено, зокрема, у міжнародний розшук, наразі існує необхідність у застосуванні до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив задовольнити із зазначених у ньому підстав. Також просив долучити документи, якими підтверджується належність інформування ОСОБА_4 про розгляд даного клопотання.

Захисниця ОСОБА_6 заперечувала щодо задоволення клопотання слідчого, вказуючи на те, що підозрювана ОСОБА_4 не обізнана про наявність щодо неї кримінального провадження.

Слідча суддя, вислухавши думку учасників провадження, ретельно дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, а також надані прокурором у судовому засіданні документи, прийшла до таких висновків.

Як встановлено у ході судового розгляду клопотання слідчого ОСОБА_2 ,, Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000915 від 07.10.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

29.02.2024 у кримінальному провадженні №0000479 від 09.05.2023 (з якого в подальшому виділено матеріали кримінального провадження №0000208 від 08.03.2024, а з останніх №0000915 від 07.10.2024) в порядку ч. 8 ст. 135, ч. 1 ст. 278 КПК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

З метою належного вручення ОСОБА_4 повідомлення про підозру 29.02.2024, в порядку ч. 8 ст. 135, ч. 1 ст. 278 КПК України, повідомлено про підозру у добровільному зайнятті посади в незаконному правоохоронному органі «Головне управління Міністерства внутрішніх справ Херсонської області/главное управление министерства внутрених дел херсонской области», створеному на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України (публікація від 29.02.2024 в газеті «Урядовий кур`єр», номер видання № № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), а також на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора) та викликано до Головного слідчого управління СБ України, для отримання повідомлення про підозру, допиту підозрюваного, та проведення слідчих та процесуальних дій, у кримінальному провадженні №0000479 від 09.05.2023.

Однак, підозрювана ОСОБА_4 до Головного слідчого управління Служби безпеки України відповідно до вручених їй повісток не з`явилася та про причини неявки не повідомила.

Відповідно до інформування ДВБ НП України підозрювана ОСОБА_4 , переховується від органів досудового розслідування та на теперішній час постійно перебуває на тимчасово окупованій території Херсонської області.

Постановою слідчого від 06.03.2023 підозрювану ОСОБА_4 оголошено у державний та міжнародний розшук, оскільки підозрювана перебуває на території Херсонської області, яка відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022 віднесена до переліку територій, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Згідно рапорту старшого слідчого в особливо важливих справах 1 відділу 4 управління розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_2 від 22.10.2024з метою повідомлення про проведення розгляду клопотання було проведено моніторинг всіх можливих месенджерів та засобів зв`язку та враховуючи специфіку механізму скоєння вказаного особливо тяжкого злочину, зважаючи на той факт, що всі особи, причетні до його організації та вчинення, поводять себе обережно, є обізнаними х формами та методами роботи правоохоронних органів, а тому можуть змінювати засоби зв`язку (зміна мобільних телефонів та абонентських номерів) та вживати заходи щодо протидії документуванню їх протиправної діяльності (здійснення контррозвідувального спостереження, тощо).

Водночас, про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 , та причетність підозрюваної до вчиненого, свідчать зазначені вище долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому слідча суддя нагадує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості обрання підозрюваному запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Враховуючи наведене, слідча суддя, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, правильність кваліфікації його дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості підозрюваного, вважає, що зміст клопотання та долучених до нього документів можуть свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, отже, про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

У клопотанні слідчого зазначено, що на даний час існують ризики, які дають достатньо підстав вважати, що відносно підозрюваної ОСОБА_4 неможливо застосувати жоден із більш м`яких запобіжних заходів, а саме: підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, спотворити або сховати будь-яку із речей, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на інших підозрюваних та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Так, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та суду. Даний ризик обґрунтовується тим, що відповідно до ст. 12 КК України злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , є особливо тяжким, має високий ступінь суспільної небезпеки та передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, тому усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує йому, в разі визнання винуватим у його вчиненні, ОСОБА_4 спробує переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, ОСОБА_4 , передбачаючи настання кримінальної відповідальності за інкриміновані дії, нехтуючи законодавством України, як вбачається зі змісту пред`явленої підозри добровільно погодилася на співпрацю з представниками окупаційної влади та прийняла пропозицію щодо зайняття посади в незаконному правоохоронному органі, який створено представниками російської федерації. Враховуючи зазначене, ОСОБА_4 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду як на території російської федерації, покинувши територію України через неконтрольовану ділянку кордону з тимчасово окупованим АР Крим, так і на тимчасово окупованих територіях Херсонської, Запорізької, Донецької та Луганської областей.

Також, враховуючи, що діяльність зазначеного незаконного правоохоронного органу контролюється представниками організацій російської федерації, останні з метою запобігання надання викривальних свідчень щодо них можуть надавати допомогу підозрюваній у переховуванні на вказаних вище територіях. Відповідно до повідомлень, отриманих з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, підозрювана ОСОБА_4 перебуває на тимчасово окупованій території Херсонської області, не виїхала з неї до теперішнього часу, та не з`явилася на виклики слідчого та суду, що є достатньою підставою вважати, що ОСОБА_4 переховується на вказаній території від органів досудового розслідування та суду.

У свою чергу, ризик знищення, приховування або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінальних правопорушень, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що згідно з пред`явленою підозрою ОСОБА_4 вчинила злочин, перебуваючи на тимчасово окупованій території Херсонської області, а саме добровільно зайняла посаду в незаконному правоохоронному органі, яка також до теперішнього часу здійснює свою діяльність на вказаній території.

Орган досудового розслідування позбавлений можливості збирання доказів на вказаній території, зокрема речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_4 та інших злочинів, які розслідуються у вказаному кримінальному провадженні. Враховуючи зазначене, ОСОБА_4 з великим ступенем ймовірності вчинятиме дії щодо знищення та переховування будь-яких доказів, які можуть вказувати на його причетність до вчинення злочину.

Також досудовим розслідуванням встановлено, що з метою обговорення злочинних планів, отримання вказівок щодо їх реалізації, ОСОБА_4 можливо використовує мобільні термінали, інші електронні засоби, які за своїм функціоналом дозволяють комунікувати шляхом направлення текстових повідомлень та здійснення телефонних дзвінків з використанням Інтернет трафіку через месенджери, використовуючи у тому числі і номери стільникового зв`язку російської федерації. Тому вказані засоби зв`язку можуть містити докази злочинної діяльності організованої групи та безпосередньо ОСОБА_4 , а тому остання, усвідомлюючи їх важливе значення для досудового розслідування, вживатиме заходів до їх приховання або знищення.

Слідча суддя вважає також доведеним ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних в рамках даного провадження, який виражається у тому, що на даний час органом досудового розслідування встановлені не всі особи з числа учасників організованої групи, причетні до вчинення кримінальних правопорушень. З урахування вказаної обставини ОСОБА_4 матиме можливість обговорювати з іншими підозрюваними та невстановленими особами обставини підготовки та вчинення кримінальних правопорушень, та усвідомлюючи невідворотність покарання, з великим ступенем ймовірності намагатиметься вплинути на інших учасників кримінального провадження з метою повідомлення органу досудового розслідування неправдивих відомостей щодо ролей кожного у реалізації злочинного плану, відмовитися надавати викривальні показання.

Також підозрюваній стали відомі персональні дані, засоби зв`язку та місце проживання частини свідків у кримінальному провадженні. Враховуючи, що свідки надають викривальні показання щодо вчинення злочину ОСОБА_4 та іншими особами, остання особисто, за сприяння зв`язків на території України, а також через сталі зв`язки інших співучасників кримінальних правопорушень, намагатиметься вплинути на свідків, у тому числі шляхом їх залякування. Враховуючи, що на території України введено воєнний стан, співробітниками правоохоронних органів та Збройних сил України проводяться щоденні заходи щодо викриття осіб, які займаються колабораційною діяльністю в інтересах країни агресора російської федерації та представників незаконних окупаційних адміністрацій, ОСОБА_4 з високим ступенем ймовірності може вчиняти вказані дії, намагаючись залучити таких осіб до співпраці.

У той же час, наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 , як особа, яка на теперішній час зайняла посаду у незаконному правоохоронному органі, обізнана про форми та методи слідчої та оперативно-розшукової діяльності, а тому, зважаючи на те, що на даний час не встановлені усі її спільники у вчиненні інкримінованого органом досудового розслідування злочину, яким остання може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі їй в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб.

ОСОБА_4 може таким чином намагатися не допустити викриття себе, як співвиконавця вчинення розслідуваних кримінальних правопорушень, а також встановлення обставин їх підготовки та вчинення і таким чином перешкоджати кримінальному провадженню. Також ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, усвідомлюючи, що досудове розслідування перебуває в активній стадії та проводяться слідчі дії, спрямовані на встановлення персональних даних осіб, причетних до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, зможе сприяти переховуванню таких осіб від органу досудового розслідування, у тому числі керувати такою протиправною діяльністю віддалено за допомогою засобів зв`язку.

На наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує відкритий та цинічний характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 .

Таким чином, слідча суддя приходить до висновку, що слідчим ОСОБА_2 у клопотанні та прокурором ОСОБА_3 у судовому засіданні доведено необхідність застосування щодо підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому, слідча суддя сприймає твердження сторони обвинувачення, що жоден із більш м`яких заходів не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваної.

Відповідно до ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення в КПК передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У теоретичному аспекті «належна правова процедура» - це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя. До гарантій, які у своїй сукупності формують належну правову процедуру, у тому числі відносяться право на судовий захист та право на оскарження.

Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) права на справедливий суд.

Статтею 5 Конвенції кожному гарантовано право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «c» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Пунктом 4 цієї статті гарантовано право кожному, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Згідно з ч. 6 ст. 193 КПК слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Верховний Суд у своїй постанові від 14 лютого 2022 року у справі 991/3440/20 вказує, що рішення слідчого судді, суду про обрання запобіжного заходу, прийняте в порядку ч. 6 ст. 193 КПК, за своїм правовими наслідками підпадає під поняття «постанова про утримання під вартою» в розумінні ст. 25 Європейської конвенції про видачу правопорушників.

За загальним правилом розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, що відповідає зазначеним вимогам Конвенції та іншим міжнародно-правовим актам.

Процедура, передбачена в ч. 6 ст. 193 КПК, є випадком, який дозволяє суду розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

При аналізі питання наявності зазначених прокурором ризиків, слідча суддя прийшла до висновку про їх наявність з огляду на фактичні обставини кримінального провадження та особу ОСОБА_4 , яка підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, а також характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , крім того, як вбачається із долучених до клопотання матеріалів, ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленою про дату і час судового розгляду, не з`являється на виклики слідчого та суду, будучи обізнаною про розгляд цього клопотання до суду свідомо не прибула, перебуває на тимчасово окупованій території України, оголошена у розшук, що є достатньою підставою вважати, що ОСОБА_4 переховується від органів досудового розслідування та суду.

Слідча суддя звертає увагу учасників провадження, що у даному випадку обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, хоча й не призводить до негайного взяття особи під варту, однак виступає правовою підставою для затримання і доставки цієї особи до місця кримінального провадження.

Так, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є одним із обов`язкових документів, на підставі якого уповноважений орган запитує публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо осіб, які розшукуються з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну (Інструкція про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затверджена спільним наказом МВС України, ОГП, НАБ України, СБ України, ДБР, Мінфіну України, Мін`юсту України від 17 серпня 2020 року № 613/380/93/228/414/510/2801/5). Після затримання особи за межами України, слідчий, прокурор, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування, або суд, який розглядає справу чи яким ухвалено вирок, готує клопотання про видачу особи в Україну, до якого серед інших документів обов`язково додається засвідчена копія ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 575 КПК). Тобто, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є документом, на підставі якого здійснюється затримання особи за межами України, ухвалюється рішення про застосування екстрадиційного арешту для забезпечення видачі особи з метою притягнення до кримінальної відповідальності та здійснюється доставка особи на території України до місця кримінального провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

При цьому, час затримання такої особи фактично може перевищувати 30 діб - тримання під вартою за ст. 59 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, 40 діб - тимчасовий арешт за ст. 16 Європейської конвенції про видачу правопорушників та 60 діб - строк дії ухвали про тримання під вартою за ч. 1 ст. 197 КПК.

Тобто, затримана особа на підставі ухвали слідчого судді, суду, постановленої в порядку ч. 6 ст. 193 КПК, може бути затриманою і утримуватись під вартою протягом усього часу, необхідного для екстрадиції та доставки її до місця кримінального провадження. Таку ж позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 14 лютого 2022 року у справі №991/3440/20.

Відповідно до абзацу 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Враховуючи наведене, слідча суддя дійшла висновку про необхідність задоволення клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1 відділу 4 управління розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_2 , погоджене прокурором третього відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000913 від 07.10.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

При цьому, слідча суддя нагадує, що ч. 6 ст. 193 КПК України передбачено, що після затримання особи на підставі ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, постановленої в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 186, 193, 197, 369-372 КПК України, слідча суддя

УХВАЛИЛА:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Обрати щодо підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваною, її захисником протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Повний текст ухвали оголосити 24 жовтня 2024 року о 10 год. 40 хв.

Слідча суддя ОСОБА_1