справа № 462/14/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2025 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження 0001102, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.11.2024, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Зарудці Жовківського району Львівської області, українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи 08.01.2024 притягнутим до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124, ст. 130 ч.1 КУпАП та будучи позбавленим рішенням суду права керування транспортним засобом, достовірно знаючи про наявність постанови Жовківскького районного суду Львівської області від 08.01.2024 про накладення штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік, яка набрала законної сили та скерована ОСОБА_4 у визначений законом спосіб, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення п.9 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими для виконання всіма фізичними особами на всій території України, діючи умисно, 13.11.2024 о 13.10 год., перебуваючи по вул. Виговського, 100 у м. Львові та будучи позбавленим права керування транспортним засобом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, керував автобусом (маршрутним таксі) марки «БАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , чим порушив правила дорожнього руху, а саме п.2.1. ПДР України та був зупинений працівниками поліції УПП у Львівській області ДПП і надалі притягнутий до встановленої законом адміністративної відповідальності.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.382 КК України, при вищезазначених обставинах визнав повністю та підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, при цьому суду показав, що дійсно він, будучи позбавленим рішенням суду права керування транспортними засобами, 13.11.2024 по вул.Виговського у м.Львові керував автобусом (маршрутним таксі) марки «БАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 . У вчиненому щиро розкаюється та просить суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 не оспорював фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.

За викладених вище обставин суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, за обставин, встановлених судом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.382 КК України, оскільки він вчинив умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, враховує відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на спеціальних обліках не перебуває, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Виходячи з наведеного, враховуючи характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, обставини, що пом`якшують покарання, а саме його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст.382 КК України.

На думку суду, призначене судом покарання буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому у даному кримінальному провадженні не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень.

Речові докази по справі: диски із відеозаписами з боді камер працівників УПП за 13.11.2024 залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: