Справа № 569/2919/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду клопотання слідчого СВ Рівненського РУП Головного управління Національної поліції в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, у рамках кримінального провадження № 0000038 від 08.05.2024 за попередньою правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 2 ст. 332 КК України, звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_4 у якому просить накласти арешт на майно, вилучене 25.02.2025 в ході проведення обшуку за місцем постійного проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Своє клопотання обґрунтовує тим, що до Рівненської окружної прокуратури надійшли матеріали ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що засновник ТзОВ «Е.Б.», що зареєстрований та проживає у м. Рівне, впродовж 2023 2024 років забезпечив безперешкодний виїзд з території України, тобто організував незаконне переправлення через державний кордон України громадян України, виїзд яким за межі України заборонено відповідно до Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» на час введення на усій території країни воєнного стану в якості водіїв у системі «Шлях», що не повернулися в зворотньому напрямі.

У ході проведення заходів опрацьовано та встановлено, що учасники групи фіктивно працевлаштовують військовозобов`язаних чоловіків водіями автомобілів товариства з обмеженою відповідальністю «Евакуація біженців» та ряду фізичних осіб підприємців, які в подальшому здійснюють безперешкодний виїзд з території України.

25.02.2025 на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 12.02.2025 проведено санкціонований обшук за місцем постійного проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 . В ході проведення обшуку за вказаною адресою було виявлено та вилучено: мобільний телефон «Google Pixel» IMEI 1: НОМЕР_1 з абонентським номером НОМЕР_2 ; 2 (два) паспорта для виїзду за кордон, видані на ім`я ОСОБА_5 , серія: НОМЕР_3 , номер: НОМЕР_4 ; банківську картку «Mono bank» № НОМЕР_5 ; аркуш паперу із відомостями про PIN 1, PIN 2 для АЦСК МВС, які упаковані до сейф-пакету Національна поліція України WAR 1354151.

Покликаючись на викладене, слідчий вказує на необхідність накладення арешту на вищевказане вилучене 25.02.2025 в ході проведення обшуку за місцем постійного проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 майно, яке являється матеріальним об`єктом, що зберігло на собі сліди вчиненого злочину та відповідає вимогам речових доказів, передбачених статтею 98 КПК України, з метою збереження речових доказів, проведення судових експертиз

Дослідивши надані матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слід задовольнити із наступних підстав.

З урахуванням заяви слідчого, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Згідно ч. 2 ст. 172 КПК України з метою забезпечення арешту майна клопотання слідчого розглядається без повідомлення власника майна.

Судом встановлено, що СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000038 від 08.05.2024 за попередньою правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 2 ст. 332 КК України.

В ході проведення 25.02.2025 обшуку за місцем постійного проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено вищевказане майно, яке в подальшому постановою слідчого від 25.02.2025 визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів забезпечення кримінального провадження. Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статей 94, 132, 173 КПК України при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального правопорушення, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно з частиною першою статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п.п. 1-3 ч. 2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання.

Частиною третьою статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу («матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення»), тобто має ознаки речового доказу.

Відповідно до ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи вищевикладені обставини те, що повернення майна його власнику може позбавити орган досудового розслідування можливості повного, всебічного та неупередженого проведення слідчих (розшукових) дій, що у свою чергу позбавить можливості встановлення істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя, приходить до висновку про задоволення клопотання про накладення арешту на майно, яке було вилучене 25.02.2025 в ході проведення обшуку за місцем постійного проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , з метою збереження речових доказів, проведення судових експертиз так, як не застосування арешту може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173,395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучене 25.02.2025 в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем постійного проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон «Google Pixel» IMEI 1: НОМЕР_1 з абонентським номером НОМЕР_2 ; 2 (два) паспорта для виїзду за кордон, видані на ім`я ОСОБА_5 , серія: НОМЕР_3 , номер: НОМЕР_4 ; банківську картку «Mono bank» № НОМЕР_5 ; аркуш паперу із відомостями про PIN 1, PIN 2 для АЦСК МВС, які упаковані до сейф-пакету Національна поліція України WAR 1354151.

Заборонити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та іншим особам користуватися та розпоряджатися вищевказаними речами та документами до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженню.

Вилучені під час санкціонованого обшуку документи залишити на зберігання в кімнаті речових доказів Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області за адресою м. Рівне, вул. Героїв поліції, 4.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути скасована судом, що накладав арешт.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Сідчий суддя