Справа № 462/5822/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1040/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 рокуколегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові кримінальне провадження № 0002741 від 24.03.2016 року про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 26.04.2024 Сихівським районним судом м. Львова за ч. 4 ст. 185, 395, 70 КК України з урахуванням ухвали Львівського апеляційного суду від 09.07.2024 року до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 03 вересня 2024 року щодо ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

вироком Залізничного районного суду м. Львова від 03 вересня 2024 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Вирок Сихівського районного суду м. Львова від 26.04.2024 з урахуванням ухвали Львівського апеляційного суду від 09.07.2024 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 4 ст. 185, 395, 70 КК України до 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України із іспитовим строком 3 роки призначено виконувати самостійно.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 слід рахувати з моменту його затримання та обрання йому на підставі ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 19.12.2023 року запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме з 18.12.2023 року.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою залишено в силі до вступу вироку у законну силу.

Стягнуто з ОСОБА_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , завдану вчиненням кримінального правопорушення матеріальну шкоду в розмірі 20 250 (двадцять тисяч двісті п`ятдесят) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь держави 879 (вісімсот сімдесят дев`ять) гривень 60 копійок витрат, пов`язаних із залученням експерта при проведенні технічної експертизи документів.

Згідно вироку, ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово судимим, зокрема 18.02.2015 Сихівським районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі і на основі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням терміном на 1 рік, на шлях виправлення не став та повторно вчинив корисливий злочин, а саме 28.07.2016 близько 12:50 год., перебуваючи у м. Львові на вул. Широкій, 87, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом обману, що виразився в завідомо неправдивій обіцянці повернути майно після його використання, повідомивши неправдиві відомості та використавши підроблений ним заздалегідь паспорт громадянина України, серії НОМЕР_2 , виданий Радивилівським PC УДМС України в Рівненській області 30.07.2015 на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в який завчасно вклеїв свою фотокартку, заволодів скутером марки Yamaha Vino 2001 року випуску, з об`ємом двигуна 49,9 куб. см., потужністю 6,3 л/с, вартістю 10 480,00 грн в кількості 1 штука, а також скутером марки Honda Giorno 2000 року випуску, з об`ємом двигуна 49,9 куб. см., потужністю 5,4 л/с, вартістю 9 170,00 грн в кількості 1 штука, двома захисними шоломами чорного та білого кольорів вартістю 300,00 гривень кожен, які належать ОСОБА_9 , чим завдав потерпілому майнову шкоду на суму 20 250,00 гривень. Своїми діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок Залізничного районного суду м. Львова від 03 вересня 2024 року змінити, призначивши більш м`яке покарання з іспитовим строком.

Апелянт зазначає, що вирок суду необхідно змінити так-як обвинувачений в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю і розкаявся у скоєному. Просив його суворо не карати. Обвинувачений визнав свою винність у скоєному злочині, активно сприяв розкриттю злочину, щиро розкаявся, що є обставинами, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Обставини, які обтяжують покарання відсутні. Зазначає, що обвинувачений надав пояснення про те, що він хоче стати на шлях виправлення,що він вчинив кримінальне правопорушення і має намір відшкодувати завдану ним шкоду. Розкаявся у вчиненому і просив призначити йому покарання нижче від найнижчої межі із іспитовим строком. А також він має діагностовано захворювання і потребує лікування.

Заслухавши доповідача, пояснення присутніх учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, за встановлених судом першої інстанції обставин, та кваліфікація її дій в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому судом апеляційної інстанції вирок суду у цій частині не переглядається.

Перевіривши апеляційні доводи захисника ОСОБА_8 у частині призначеного ОСОБА_6 покарання, колегія суддів враховує таке.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання у кримінальному провадженні, залежно від конкретних обставин справи, особи засудженого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності суд вправі призначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме перевихованню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання у цілому.

Колегією суддів встановлено, що призначене ОСОБА_6 у повній мірі відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Так, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання місцевим судом враховано, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до нетяжких злочинів, вчиненим умисно, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, не працює, на обліках в наркологічному диспансері не перебуває (матеріали кримінального провадження, арк.162), перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері з 23.09.2011 з діагнозом: легка розумова відсталість в ступені легко вираженої дебільності (арк. 164), за місцем проживання в ЛКП "Старий Сихів" скарг від сусідів та мешканців не поступало (арк. 154), згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 567 ОСОБА_6 в даний час психічною хворобою не страждає, виявляє ознаки легкої розумової відсталості в ступені легкої дебільності. Наявний у нього розумовий недорозвиток виражений не глибоко, не досягає рівня хворобливих розладів психічної діяльності, а тому не позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих йому дій він також хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (арк. 187-189). Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 є щире каяття, обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання у повній мірі відповідає вимогам закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На думку колегії суддів, такі висновки місцевого суду з урахуванням обставин цього кримінального провадження відповідають принципам законності, індивідуалізації та справедливості призначення покарання.

При апеляційному розгляді не встановлено підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_6 більш м`якого покарання, в тому числі, із застосуванням вимог ст.69 КК України, а також застосування вимог ст.75 КК України, з огляду обставини вчинення кримінального правопорушення та особу обвинуваченого ОСОБА_6 .

За наслідками апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено обставин, які б свідчили, що призначене ОСОБА_6 покарання є занадто суворим, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 до задоволення не підлягає, оскільки не містить правових підстав для зміни оскаржуваного вироку, зокрема у частині призначеного обвинуваченому покарання.

При перевірці справи в апеляційному порядку не виявлено неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність чи порушень вимог кримінального процесуального закону, що мало б наслідком скасування або зміни судового рішення.

Крім того, з урахуванням вищезазначених обставин, апеляційний суд вважає необхідним розглянути питання щодо звільнення ОСОБА_6 з-під варти у зв`язку з відбуттям строку покарання, призначеного вироком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до вироку Залізничного районного суду м. Львова від 03 вересня 2024 року, початок відбування покарання ОСОБА_6 встановлено рахувати з моменту його затримання та обрання йому на підставі ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 19 грудня 2023 року запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме з 18 грудня 2023 року.

За таких обставин, ОСОБА_6 відбув покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а тому підлягає звільненню з-під варти.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Залізничного районного суду м. Львова від 03 вересня 2024 року щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.

Вважати ОСОБА_6 таким, що відбув покарання повністю за ч.2 ст. 190 КК України та звільнити його з-під варти негайно.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка утримується під вартою з моменту отримання копії ухвали в той же строк.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3