Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/234/25
Провадження №: 1-кс/332/66/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 р. м. Запоріжжя

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції),

захисника адвоката ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

розглянувши клопотання слідчого СВ Відділення поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000690 від 14 вересня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання слідчого СВ Відділення поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Вознесенівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що у провадженні слідчого управління ГУНП в Запорізькій області перебувають об`єднані матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000690 від 14 вересня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, в порушення вимог статей 7, 12, 17 Закону України від 15.02.1995 № 60/95-ВР «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» не пізніше 11 години 00 хвилин 02.11.2024 (більш точна дата та час у ході досудового розслідування не встановлені) незаконно придбав при не встановлених у ході досудового розслідування обставинах п`ять таблеток білого кольору, які згідно із висновком експерта від 12.11.2024 № СЕ-19/108-24/21827-НЗПРАП містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено, метадон, маса якого складає 0,1138 грам (в перерахунку на основу), які у подальшому незаконно зберігав при собі з метою збуту, після чого 02.11.2024, приблизно об 11 годині 00 хвилин, знаходячись біля будинку № 69 по вулиці Історичній у місті Запоріжжі, незаконно збув ОСОБА_7 шляхом продажу за 420 гривень.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України як незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, вчинені повторно.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, в порушення вимог статей 7, 12, 17 Закону України від 15.02.1995 № 60/95-ВР «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» не пізніше першої половини дня 30.01.2025 (більш точна дата та час у ході досудового розслідування не встановлені) незаконно придбав при не встановлених у ході досудового розслідування обставинах п`ять плоскоциліндричних таблеток білого кольору з двома фасками з роздільною рискою з однієї сторони, які згідно із висновком експерта від 30.01.2025 № СЕ-19/108-25/2458-НЗПРАП містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено, метадон, маса якого складає 0,1137 грам (в перерахунку на основу), які у подальшому незаконно зберігав при собі з метою збуту, після чого 30.01.2025, приблизно о 12 годині 05 хвилин, знаходячись біля будинку № 69 по вулиці Мирослава Симчича у місті Запоріжжі, незаконно збув ОСОБА_7 шляхом продажу за 420 гривень.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України як незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, вчинені повторно.

30.01.2025 о 12 годині 17 хвилин ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень.

31.01.2025 ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

З Інформації з Державного земельного кадастру про земельну ділянку встановлено, що ОСОБА_5 відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 11.11.2009 № 45 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 5,9723 га, кадастровий номер :01:004:0024, яка розташована за адресою: Запорізька область, Бердянський район, Азовська сільська рада, КСП «Зоря», ДП № 12 п. 248, державний акт 23.01.2002 ІІ-ЗП 019798.

Санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до двох років та з конфіскацією майна.

З метою забезпечення конфіскації як виду покарання слідчий органу досудового розслідування звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на земельну ділянку, яка перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_5 .

Слідчий у судовому засіданні просив задовольнити клопотання з підстав, зазначених у ньому.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 заперечила проти задоволення клопотання, вказавши, що підозра є необґрунтованою, а кваліфікація дій підозрюваного у процесі досудового розслідування може бути змінена на іншу частину статті, яка не передбачає покарання у виді конфіскації майна, тому накладення арешту на даний час є недоцільним.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав свого адвоката, просив у задоволенні клопотання відмовити.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з таких підстав.

Положеннями частини 1 статті 171КПК України передбачений загальний порядок звернення прокурора, слідчого за погодженням з прокурором, а також цивільного позивача з клопотанням про арешт майна до слідчого судді.

Згідно з частинами 1, 2 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема, арешт майна, слідчий суддя має врахувати, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування такого заходу; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 131 КПК України).

Як встановлено ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, санкція якої передбачає позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Під час розгляду клопотання встановлено, що відповідно до Інформації з Державного земельного кадастру про земельну ділянку земельна ділянка площею 5,9723 га, кадастровий номер :01:004:0024, з цільовим призначенням: 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Запорізька область, Бердянський район, Азовська сільська рада, КСП «Зоря», ДП № 12 п. 248, належить на праві приватної власності ОСОБА_5 згідно зі свідоцтвом про право на спадщину, виданим державним нотаріусом ОСОБА_8 11.11.2009 № 45.

Метою застосування арешту майна у даному випадку є забезпечення конфіскації майна як виду покарання (п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Сторона обвинувачення довела, що маються достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 вчинені тяжкі злочини, а саме, незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, вчинені повторно.

Слідчий суддя відхиляє доводи адвоката щодо відмови у задоволенні клопотання про накладення арешту з підстави необґрунтованості підозри, оскільки питання обґрунтованості підозри вирішувалося під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного. Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 31.01.2025 встановлена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Можлива же зміна кваліфікації дій підозрюваного під час досудового розслідування не позбавляє права останнього та його представника на звернення до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту у разі, якщо у подальшому застосуванні арешту відпала потреба, як це перебачено ч. 2 ст. 174 КПК України.

Отже, слідчий суддя доходить висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, оскільки слідчий довів достатність підстав вважати, що були вчинені злочини, ознаки яких містяться в диспозиції ч. 2 ст. 307 КК України, та у випадку визнання судом винуватим ОСОБА_5 за вказаною статтею, останньому може бути призначено покарання у виді конфіскації майна.

Накладення арешту на зазначене в клопотанні майно необхідно для виконання цілей кримінального провадження, зокрема, з метою запобігання можливості його перетворення, відчуження, а також виконання завдань кримінального провадження.

Згідно з частиною 10 статті 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Ураховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання вважаю, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 131, 170-173, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Відділення поліції № 1 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 вересня 2024 року за № 0000690, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 5,9723 га, кадастровий номер :01:004:0024, з цільовим призначенням: 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Запорізька область, Бердянський район, Азовська сільська рада, КСП «Зоря», ДП № 12 п. 248, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом ОСОБА_8 11.11.2009 № 45, державний акт 23.01.2002 ІІ-ЗП 019798.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня оголошення до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя, а особою, яка перебуває під вартою, - протягом п`яти днів з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 21 березня 2025 року о 16 годині 15 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1