Справа № 167/17/25
Номер провадження 1-кп/167/43/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2025 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001237 від 08 грудня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Джезказган Республіки Казахстан, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі -КК України)

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення та стаття закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

ОСОБА_4 07 грудня 2024 року близько 11 год 30 хв, керуючи спеціалізованим вантажним фургоном марки «Renault», модель «Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух заднім ходом неподалік будинку № 58 по вул. Першотравнева в с. Навіз Луцького району Волинської області, у напрямку руху від с. Сокіл до с. Боровичі, всупереч вимогам п.п. 2.3 б), 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (зі змінами та доповненнями), не звернувся за допомогою до інших осіб, проявив безпечність та неуважність, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, не впевнився, що позаду транспортного засобу відсутні учасники дорожнього руху, в результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: масивне садно обличчя зліва, численні садна інших ділянок тіла, розлитий синець лівої верхньої кінцівки, численні злами ребер з обох сторін із пошкодженням парієтальної плерви, забій м`яких тканин грудної клітки, забій легень, двобічний гемоторакс, крововиливи в середостіння, злам обох лопаток, виличної кістки зліва, нижньої щелепи зліва та шийки лівої плечової кістки, виявлені тілесні ушкодження, у своїй сукупності, відносяться до категорії тяжких по критерію небезпеки для життя в момент їх спричинення і які стали безпосередньою причиною смерті.

Смерть ОСОБА_6 настала від поєднаної тупої травми тіла, що супроводжувались численними зламами кісток скелету, множинними зламами ребер з обох сторін із пошкодженням парієтальної плерви, забоєм легень та внутрішньою кровотечею, що призвело до розвитку декомпенсованого травматично-геморагічного шоку.

В прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. 2.3 б), п. 10.1, п. 10.9 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (зі змінами та доповненнями), а саме:

- п. 2.3 б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п. 10.9 під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 , своїми необережними діями, які виразилися в порушені правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілої, вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Правова позиція сторони обвинувачення.

Правова позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті, що був складений 27 грудня 2024 року слідчим у кримінальному провадженні заступником начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП у Волинській області ОСОБА_7 та затверджений 27 грудня 2025 року прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Волинської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

З огляду на обвинувальний акт та надані в судовому засіданні обвинуваченим показання, прокурор вважає встановленим те, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми діями, які виразилися в порушені правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом та спричинили смерть потерпілої ОСОБА_6 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Зважаючи на повне визнання обвинуваченим своєї вини, прокурор в судовому засіданні просив суд здійснювати розгляд кримінального провадження на підставі ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України).

В судових дебатах прокурор просив суд визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та при визначені йому міри покарання вважає за необхідне врахувати особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття (обвинувачений дійсно шкодує про те що сталося) та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, позицію потерпілого, який просив призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі та не позбавляти права керувати транспортними засобами, а відтак призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без позбавлення права керувати транспортними засобами, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки та покладенням обов`язків визначених ст. 76 КК України.

Правова позиція сторони захисту, надані обвинуваченим покази щодо пред`явленого йому обвинувачення за ч. 2 ст. 286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця, часу, про які зазначено в обвинувальному акті, з приводу пред`явленого йому обвинувачення показав, що 07 грудня 2024 року близько 11 год 30 хв, керуючи спеціалізованим вантажним фургоном марки «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух заднім ходом неподалік будинку № 58 по вул. Першотравнева в с. Навіз Луцького району Волинської області, у напрямку руху від с. Сокіл до с. Боровичі скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка від отриманих ушкоджень померла. Також додав, що дуже переживає через подію і смерть людини, щиро співчуває рідним, засуджує свою поведінку та наголосив, що з моменту події значно уважніший на дорозі, у вчиненому щиро розкаюється та просив суворо не карати його.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що обвинувачений ОСОБА_4 дійсно порушив ПДР та вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України. Проте, просить врахувати суд, що обвинувачений не залишав місце подїі, всіляко намагався надати допомогу померлій, відразу надавав усі пояснення правоохоронним органам. Також, при призначенні покарання просив взяти до уваги, що обвинувачений вперше притягається до кримінальної відповідальності, за місцем роботи та місцем проживання характеризується виключно позитивно, більше 10 років без зауважень працює водієм на ПрАТ «Теремно Хліб» і це для нього єдине джерело доходу та призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі та не позбавляти права керувати транспортними засобами.

Правова позиція потерпілої сторони.

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що на місці дорожньо-транспортної пригоди не був і щодо обставин вчинення кримінального правопорушення нічого повідомити не може. Зазначив, що обвинувачений ОСОБА_4 відразу на другий день після дорожньо-транспортної пригоди пропонував свою допомогу, однак він відмовився, страхова компанія відшкодувала йому моральну шкоду. Вказав, що обвинуваченого вибачив, претензій до нього немає, на суворій мірі покарання не наполягає, просив призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі та не позбавляти права керувати транспортними засобами.

Межі судового розгляду кримінального провадження.

Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч. 2 ст. 394 КПК України. З урахуванням думки всіх учасників процесу, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням документів, що характеризують особу обвинуваченого.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, показання якого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушеня, добровільності та істинності його позиції, доходить висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Висновки суду.

Таким чином, суд вважає доведеним факт порушення ОСОБА_4 будучи особою, яка керує транспортним засобом, вимог п.п. 2.3 б), 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_6 , тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до ст. 67 КК України відсутні.

Мотиви призначення відповідного покарання обвинуваченому ОСОБА_4 .

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст. 65-68 КК України, враховує таке:

- відношення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, який осуджує свої дії;

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України за ч. 2 ст. 286 КК України відноситься до тяжкого злочину;

- фактичні обставини справи, необережну форму вини;

- наявність обставин, що пом`якшують покарання (щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення);

- відсутність обставин, що обтяжують покарання;

- особу обвинуваченого, який раніше не судимий, по наявній базі даних комунального підприємства «ВОПЛ м. Луцька» у наркологічному та психіатричному кабінетах поліклініки не значиться, по місцю проживання скарги на його поведінку не надходили, за місцем роботи характеризується виключно з позитивної сторони, добровільне відшкодування КП «Волинська обласна клінічна лікарня» витрат на лікування;

- позицію потерпілого, який жодних претензій до обвинуваченого не має та просив суворо не карати його.

В досудовій доповіді Луцький міський відділ філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області від 27 березня 2025 року зазначає, про низький ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, низький ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб та можливе виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк.

На підставі викладених обставин, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне призначити покарання за ч. 2 ст. 286 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки із застосуванням ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

При цьому суд вважає за можливе не призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_4 працює водієм, і це є єдиним джерелом його доходу, а також враховуючи посткримінальну поведінку, яка спрямована на залагодження своєї провини, позицію потерпілого, який просив не позбавляти права керувати транспортними засобами.

Суд вважає, що призначення такого покарання обвинуваченому буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

На думку суду, саме таке покарання буде необхідним для досягнення легітимної мети призначення покарання, а саме: виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

У відповідності до вимог ст. 100 КПК України, суд вирішує долю речових доказів.

Судові витрати по справі відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Застосовані заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, згідно ухвали слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 11 грудня 2024 року підлягають скасуванню у зв`язку із постановленням кінцевого рішення по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 366-368, 371,374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 11 грудня 2024 року.

Речові докази: автомобіль марки «Рено Мастер», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , який належить приватному акціонерному товариству «Теремно Хліб» та знаходиться на зберіганні у нього - залишити приватному акціонерному товариству «Теремно Хліб».

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Рожищенський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1