У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0001613,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 листопада 2024 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-обвинуваченого за ч. 2 ст. 307 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 листопада 2024 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією частини належного йому майна.

Ухвалено початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня ухвалення вироку суду, тобто з 27.11.2024.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_6 просить вирок щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання, шляхом пом`якшення покарання з урахуванням ст. 69 КК України, та звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник, не оспорюючи кваліфікації дій обвинуваченого, доведеності його вини у вчиненні кримінального правопорушення, вважає, що вирок підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

На думку захисника, при призначенні ОСОБА_7 покарання судом не достатньо враховано особу обвинуваченого, який хворіє на ВІЛ та отримує пожиттєво антиретровірусну терапію, щиро розкаявся у вчиненому та сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Вважає, що враховуючи особу обвинуваченого, його перевиховання та виправлення можливо без ізоляції від суспільства, та наявні підстави для застосування до нього положень ст.ст. 69, 75 КК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

ОСОБА_7 у невстановлені під час досудового розслідування дату, час та місці, у невстановленої особи, незаконно придбав психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, вагою не менше 12,6211 г, яку в подальшому помістив у полімерний пакет та незаконно зберігав при собі з метою збуту.

В подальшому, 20 березня 2024 року о 12:15 год ОСОБА_7 , використовуючи псевдонім « ОСОБА_8 » та контактний номер мобільного телефону НОМЕР_1 з приміщення поштового відділення № 54038 AT «Укрпошта», яке розташоване за адресою: м. Миколаїв, вул. Дачна, 9, здійснив поштове відправлення № 635 з 12,6211 г психотропної речовини амфетамін, на ім`я « ОСОБА_9 » до міського відділення AT «Укрпошта» № 82644 за адресою: Львівська область, Стрийський район, с. Тухолька, вул. Данила Галицького, 18, тобто незаконно збув психотропну речовину у великих розмірах.

02 квітня 2024 року біля будинку № 130 по вул. Костя Левицького у м. Львів Львівської області зупинено ОСОБА_10 , в якого при собі був полімерний пакет, який останній отримав із поштовим відправленням № 635, всередині якого виявлено речовину, яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, вагою 12,6211 г, що є великим розміром психотропних речовин, та яку незаконно збув ОСОБА_7 .

Судом першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винним у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті психотропних речовин у великих розмірах, та його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник ОСОБА_6 підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 вважав вирок суду законним та обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок без змін.

Обвинувачений ОСОБА_7 повідомлений про дату та час розгляду апеляційної скарги, але заяву про бажання брати участь при апеляційному розгляді не подав.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при ухваленні рішення, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів встановила таке.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, встановлених судом, є обґрунтованим. Наведеним у вироку доказам суд першої інстанції дав належну правову оцінку, правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307 КК України.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, колегія суддів не проводить їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_11 про призначення ОСОБА_7 занадто суворого покарання, яке на його думку, не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, то вони є безпідставними, з огляду на таке.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжкого злочину, дані щодо особи обвинуваченого, який раніше не судимий, не одружений, на утриманні дітей не має, на обліку у лікаря нарколога та психолога не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, визнано щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Призначивши ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі та у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 307 КК України, судом першої інстанції достатньо враховані всі обставини, на які посилається в апеляційній скарзі захисник.

Наведені захисником доводи про те, що судом першої інстанції не враховані дані щодо стану здоров`я обвинуваченого, зокрема те, що він хворіє на тяжку хворобу та отримує пожиттєво терапію, не заслуговують на увагу, оскільки це не підтверджується матеріалами кримінального провадження. Так, згідно довідки КНП «Миколаївського обласного центру психічного здоров`я», ОСОБА_7 лікування в психіатричному та наркологічному відділеннях не проходив та не проходить, за медичною допомогою не звертався (а.с. 92).

Колегія суддів вважає неслушними доводи захисника про наявність достатніх підстав для застосування вимог ч. 1 ст. 69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .

Призначення покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України є можливим за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного.

При призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, й інші обставини, не зазначені у цій статті. Ними, зокрема, можуть бути: вчинення злочину вперше; визнання вини особою, що вчинила злочин; молодий вік цієї особи; позитивна характеристика за місцем праці, навчання чи проживання; стан її здоров`я; наявність малолітніх дітей чи інших осіб на її утриманні та інше.

Разом з тим, колегія суддів не вбачає підстав для визнання обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, сприяння розкриттю кримінального правопорушенню, оскільки ця обставина не підтверджена матеріалами кримінального провадження.

Хоча ОСОБА_7 висловив щире каяття, що враховано судом першої інстанції, як обставину, яка пом`якшує покарання, але з огляду на обставини вчиненого злочину, його характер, підвищену ступінь суспільної небезпеки, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання із застосуванням вимог ч. 1 ст. 69 КК України, про що просить захисник.

З цих же підстав, колегія суддів не вбачає за можливе звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробування на підставі ст. 75 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_7 вчинив умисний тяжкий злочин у сфері незаконного обігу психотропних речовин, підвищену суспільну небезпеку вчиненого злочину, адже ОСОБА_7 займався розповсюдженням психотропних речовин у великих розмірах, колегія суддів вважає неможливим виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання, та дійшла висновку про відсутність підстав для прийняття рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, про що просить захисник, навіть з урахуванням вищевказаних даних про особу обвинуваченого.

На думку колегії суддів, призначене ОСОБА_7 покарання є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому на підставі ст. 69 КК України та його звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, про що просить апелянт, немає.

За такого апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 424, 425, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 листопада 2024 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3