ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9269/24 Номер провадження 11-сс/814/697/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретаремОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 12 вересня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000052,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням слідчий суддя задовольнив клопотання прокурора відділу Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000052 за ч.3 ст.368 КК України та наклав арештна певне майно, а саме: грошові кошти, статистичні талони експертних обстежень, мобільні телефони, виписки з акту огляду МСЕК, медико-експертні справи, журнали обліку довідок МСЕК, виданих інвалідам форма 157-4/о, журнали протоколів засідань МСЕК Ф.157-5/о,журнал обліку направлень на МСЕК Ф.165/о, які були вилучені 10 вересня 2024 року під час обшуку у приміщеннях, які використовуються спеціалізованою травматологічною МСЕК, за адресою: АДРЕСА_1 .

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя зазначив, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 просить частково скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити у задоволенні клопотання слідчого у частині накладення арешту на мобільний телефон «Iphone15 pro max», належний ОСОБА_7 .

При цьому вважає, що слідчий під час проведення обшуку не мав права на вилучення майна третіх осіб.

Зазначає, що стороною обвинувачення не доведено, що вилучений мобільний телефон є предметом неправомірної вигоди.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Приписами ч.1 ст.170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Приписами п.1 ч.2 та ч.3 цієї статті Кодексу встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається із матеріалів провадження, слідчими ГУ НП в Полтавській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000052 за фактом отримання службовими особами лікувальних закладів Полтавської області, за попередньою змовою між собою, неправомірної вигоди за вчинення ними в інтересах заявника дій з використанням наданого їм службового становища, що полягають у безпідставному встановленні групи інвалідності.

У вказаному кримінальному провадженні повідомлено про підозру голові спеціалізованої травматологічної МСЕК КП «Полтавський обласний центр медико-соціальної експертизи» Полтавської обласної ради ОСОБА_10 за ч.3 ст.368 КК України, а також ОСОБА_11 за ч.5 ст.27 та ч.3 ст.368 КК України.

10 вересня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 09 вересня 2024 року у даному кримінальному провадженні слідчим ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_12 проведено обшук у приміщеннях, що використовуються спеціалізованим травматологічним МСЕК за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено певне майно, в тому числі і телефон марки «Iphone 15 pro max», який належить на праві власності ОСОБА_7 .

Колегія суддів приходить до висновку, що в даному провадженні слідчий суддя наведених приписів закону дотримався та правильно вирішив питання про накладення арешту на вилучений під час обшуку телефон «Iphone 15 pro max» з огляду на відповідність цього речового доказу критеріям, що визначені ст.98 КПК України.

Разом з тим, з повідомлення процесуального керівника у кримінальному провадженні, направленого на адресу апеляційного суду, видно, що орган досудового розслідування провів всі необхідні слідчі (розшукові) стосовно вказаного мобільного телефону, у зв`язку з чим потреба у застосуванні обраного заходу забезпечення кримінального провадження щодо нього відпала.

З урахуванням наведеного колегія суддів не вбачає визначених законом підстав, що обґрунтовують необхідність подальшого арешту мобільного телефону «Iphone 15 pro max», що належить ОСОБА_7 , у зв`язку з чим приходить до висновку про необхідність скасування ухвали слідчого судді в цій частині.

Отже, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 необхідно задовольнити частково.

Керуючись ст.404, ст.405 та ст.422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвокатаОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 12 вересня 2024 року у кримінальному провадженні №0000052 скасувати в частині накладення арешту на мобільний телефон «Iphonе 15 pro max», обладнаний карткою оператора НОМЕР_1 , ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 .

Постановити в цій частині нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора відділу Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000052 про накладення арешту на мобільний телефон «Iphonе 15 pro max», обладнаний карткою оператора НОМЕР_1 , ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 .

В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4