Справа № 346/571/25
Провадження № 1-кс/346/110/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

Слідчий суддя ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в режимі відео конференції з прокурором клопотання слідчого СВ Коломийського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.12.2023 року за № 0000528, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , згідно зі ст.89 КК України не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.184 КПК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , 11.03.2022 року призваний 1 відділом (м. Городенка, Коломийського району Івано-Франківської області) ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на військову службу за призовом під час мобілізації до лав Збройних Сил України.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.09.2022 року №221 підозрюваний призначений на посаду стрільця помічника гранатометника гірсько-штурмового відділення гірсько-штурмового взводу гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 .

Згідно Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», воєнний стан в Україні запроваджено із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та в подальшому продовжено по теперішній час. Таке рішення було ухвалено у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Про введення в дію воєнного стану підорзюваному достеменно було відомо, оскільки Указ Президента України № 64/2022 оголошено за допомогою засобів масової інформації та доведено до населення країни.

Однак, підозрюваний, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, без поважних причин, та без дозволу відповідних командирів (начальників), не з`явився після лікування в приватній стоматологічній клініці м. Коломия, на ранкове шикування до місця служби - пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення до військової частини НОМЕР_1 до 20.09.2024 року

03.02.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання, розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування, може вплинути на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій. Окрім того, підозрюваний не з`явився вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, в умовах воєнного стану та на даний час переховується від органу досудового розслідування, що вказує на схильність останнього до вчинення кримінальних правопорушень. Отже, слідчий вважає, що наявні ризики, передбачені пунктами 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Тому до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали із зазначених підстав та просять клопотання задовольнити. При цьому вони просять врахувати, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Сторона захисту заперечила проти обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки стороною обвинувачення не доведено існування вищевказаних ризиків, та не обґрунтовано неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. Просили врахувати, що обвинувачений одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби. Свою позицію виклали письмово.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. 5 (п.1 пп. (с)) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Тримання під вартою відповідно до вказаних конвенційних положень має бути пропорційним заходом для досягнення зазначеної мети (Ladent проти Польщі, пункти 55-56).

«Обґрунтована підозра» у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин (Ilgar Mammadov проти Азербайджану, п.88; Erdagoz проти Туреччини, п. 51; Fox, Campbell і Hartley проти Сполученого Королівства, п 32).

Згідно з вимогами п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Як встановлено ч. 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

На підставі наданих стороною обвинувачення матеріалів слідчий суддя вважає, що підозра у інкримінованому злочині є достатньо обгрунтованою.

Враховуючи обґрунтованість підозри, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено також наявність ризиків, про які зазначив слідчий.

При вирішенні даного клопотання суд враховує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яка передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, з урахуванням можливого вчинення підозрюваним нового злочину та здійснення тиску на учасників кримінального провадження при звільненні з-під варти. Слід врахувати, що КПК України встановлено процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). Тобто ризик впливу на свідків та підозрюваних існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від останніх та дослідження їх судом, з огляду на що такий ризик наявний, в тому числі, і на стадії завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів досудового розслідування. Окрім того, підозрюваний може зловживати процесуальними правами, що може виразитись у неявці для проведення слідчих дій у справі чи затягуванні з отриманням та ознайомленням з процесуальними документами, вручення яких чи надання для ознайомлення є обов`язковим під час проведення досудового розслідування, таким чином перешкоджати провадженню іншим чином.

Слідчий суддя враховує особу підозрюваного, який одружений та має на утриманні двох малолітніх дітей, однак відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті тримання під вартою.

Оцінивши доводи сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про достатню обгрунтованість підозри та доводів слідчого, вказаних в клопотанні, про необхідність обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, оскільки обрання будь-якого іншого запобіжного заходу прямо заборонено ч. 8 ст. 176 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

03.02.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Отже, останнім днем строку досудового розслідування є 02.04.2025 року, а тому вказаний запобіжний захід слід застосувати до підозрюваного по 02.04.2025 року включно.

Окрім того, слідчий суддя вважає можливим визначити підозрюваному альтернативний запобіжний захід у виді застави не як 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а в наближеному до мінімального, передбаченого ч. 5 ст. 182 КПК України щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, а саме як 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У зв`язку з цим клопотання підлягає частковому задоволенню.

Строк тримання під вартою слід рахувати з моменту фактичного затримання підозрюваного після оголошення ухвали слідчого судді, тобто з 12 години 05 лютого 2025 року.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 27, 87, 107, 176-178, 184, 193, 194, 196, 198 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 дні, а саме по 02 квітня 2025 року включно.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання підозрюваного ОСОБА_5 , тобто з 12 години 05 лютого 2025 року.

Визначити заставу - 25 (двадцять п`ять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 75 700 (сімдесят п`ять тисяч сімсот) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у вказаному розмірі, протягом дії ухвали, тобто до 02.04.2025 року включно.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 на строк по 02.04.2025 року включно наступні обов`язки:

- прибувати до відповідних слідчого, прокурора і суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі Коломийського району Івано-Франківської області без дозволу відповідних слідчого, прокурора і суду;

- утриматися від спілкування зі свідками у вказаному кримінальному провадженні в позапроцесуальний спосіб.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання таких обов`язків може бути застосований більш суворий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Після внесення застави у визначеному розмірі оригінал документу із відміткою банку має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, яка після його отримання та перевірки має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 07.02.2025 року о 10 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1