КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

в режимі відеоконференції захисника - адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000281, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 травня 2023 року, за апеляційною скаргою заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2024 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Шаліївка Сквирського району Київської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючогозареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України та призначено йому покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання у виді обмеження волі, з випробуванням з іспитовим строком тривалістю один рік та на підставі ст. 76 КК України зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

ВСТАНОВИЛА:

Фактичні обставині, встановлені судом першої інстанції.

За встановлених судом першої інстанції обставин, ОСОБА_8 04 травня 2023 року близько 20 години, точного часу під чс досудового розслідування не встановлено, маючи умисел на незаконне зайняття рибним добувним промислом, без належного дозволу, прибув до придаткової системи річки Унава, яка є притокою другого порядку річки Дніпро, що розташована в м. Фастів Київської області з метою вилову риби для власних потреб.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 04 травня 2023 року ОСОБА_8 , діючи умисно, керуючись мотивом власного збагачення, з метою незаконного вилову риби та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді незаконного видобутку риби та бажаючи їх настання, посягаючи на суспільні відносини у сфері охорони та відтворення навколишнього природного середовища, раціонального використання природних ресурсів використовуючи рибальську сітку під назвою «павук», що має крок вічка - 50 мм., висотою 1,5 м., яка є забороненим знаряддям лову та є забороненими для використання в промисловому лові, здійснив незаконний вилов риби.

Таким чином, ОСОБА_8 в результаті незаконного зайняття рибним добувним промислом без належного дозволу, забороненим знаряддям лову - риболовною сіткою, порушив вимоги ст. 52 Закону України «Про тваринний світ» та п. 1 Розділу IV «Правил любительського і спортивного рибальства», затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19 вересня 2022 року за № 700 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 листопада 2022 року за № 1412/38748, оскільки для добування об`єктів тваринного світу забороняються виготовлення, збут, застосування, зберігання отруйних принад, колючих, давлячих та капканоподібних знарядь лову, електроловильних систем (електровудок), електротону, петель, самоловів, самострілів, вибухових речовин, пташиного клею та монониткових (волосінних) сіток (крім тих, що призначені для промислового лову), а також інших засобів, заборонених законом. Окрім того, лов сітками на рибогосподарських водних об`єктах України, може здійснюватись тільки за наявності дозвільних документів, які отримуються у відповідності до «Порядку видачі дозволу на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) або відмови в його видачі, переоформлення, видача дубліката та анулювання зазначеного дозволу» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2013 року за № 801 та у «Порядку здійснення спеціального використання водних біоресурсів у внутрішніх рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах), внутрішніх морських водах, територіальному морі, виключній (морській) економічній зоні та на континентальному шельфі України» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 листопада 2015 року за № 992 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року за № 1479). Відповідно до Порядку, знаряддя лову повинно бути обірковане зареєстрованими в органах рибоохорони бірками, а рибалка, який здійснює лов ставними сітками, повинен мати при собі документи на право промислу. У всіх інших випадках лов рибальськими сітками в незалежності від їх параметрів на внутрішніх водних об`єктах України є забороненим.

Внаслідок своїх протиправних дій ОСОБА_8 , використовуючи заборонені знаряддя лову здійснив незаконний вилов риби цінних порід, а саме: «карась сріблястий» - 3 шт., «плітка» - 43 шт., «лящ» - 8 шт., чим заподіяв шкоду на загальну суму 85187,00 гривень, яка згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 10 грудня 2004 року № 17 «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля» являється істотною через вилов великої кількості риби в період нересту.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 249 КК України, а саме, незаконне зайняття рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду.

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2024 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України та призначено йому покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання у виді обмеження волі, з випробуванням з іспитовим строком тривалістю один рік та на підставі ст. 76 КК України зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подали.

Не погоджуючись з вироком суду, заступник керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення просить вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2024 року, в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність - змінити та визначити ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 249 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік. Покласти на обвинуваченого наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання. В решті вирок залишити без зміни.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що ОСОБА_8 станом на момент вчинення кримінального правопорушення досяг повних 62 років, а тому відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 КК України суд першої інстанції не мав права призначати останньому покарання у виді обмеження волі. Враховуючи законодавчі обмеження призначати покарання пенсіонеру у виді обмеженні волі через досягнення пенсійного віку, а також з врахуванням тяжкості вчиненого злочину, обставин, що пом`якшують покарання, даних про його особу, сторона обвинувачення вважає за необхідне призначити покарання у виді пробаційного нагляду.

Позиції учасників судового провадження.

Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_6 , який також підтримав апеляційну скаргу прокурора та просив її задовольнити, їх пояснення, відповіді на запитання суду, заслухавши учасників кримінального провадження в судових дебатах, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Мотиви апеляційного суду.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, за обставин, викладених у вироку суду та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, не є предметом апеляційного розгляду.

Водночас, доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, на думку колегії суддів, є слушними.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставами для зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну судового рішення є: незастосування закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України, покарання у виді обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.

Тобто, кримінальний закон сформульовано однозначно, він чітко і послідовно вказує на коло осіб, до яких не може бути застосовано покарання у виді обмеження волі.

Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

За вимогами ч. 3 ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виключно законами про пенсійне забезпечення визначається, крім іншого, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

За загальними правилами, визначеними ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років.

Із встановлених судом першої інстанції та зазначених у вироку суду анкетних даних встановлено, що ОСОБА_8 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто, на момент вчинення кримінального правопорушення досяг пенсійного віку (62 роки).

Разом з тим, в порушення вимог ст. 61 КК України, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 249 КК України, у виді обмеження волі неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність та не врахував того, що на момент вчинення кримінального правопорушення, ухвалення вироку та призначення покарання останній був особою, яка досягла пенсійного віку, що забороняє застосування до нього такого виду покарання як обмеження волі. Призначення судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі в даному кримінальному провадженні призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що у відповідності до ст. ст. 409, 413 КПК України є підставою для зміни вироку суду в частині призначеного покарання.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначення покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим, обвинуваченого ОСОБА_8 необхідно вважати засудженим за ч. 1 ст. 249 КК України до покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 1 рік, з покладенням обов`язків передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2024 року, яким ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України,в частині призначеного покарання - змінити та визначити ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 249 КК України покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 03 (трьох) місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

____________ _____________ ____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3