УХВАЛА

20 січня 2025 року

м. Київ

справа № 127/27018/20

провадження № 51-120 ск 21

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 та в його інтересах захисника ОСОБА_5 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 14 березня 2024 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 25 листопада 2024 року,

установила:

У спільній касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши подану касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що при зверненні не було додержано пунктів 4, 5 ч. 2, ч. 5 цієї статті.

Відповідно до законодавчих положень у касаційній скарзі має бути зазначено правове обґрунтування заявленої вимоги, котра має узгоджуватися зі ст. 436 КПК, адже суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм права, під час здійснення перегляду не ревізує повноти судового розгляду, висновків щодо фактичних обставин кримінального провадження і наділений повноваженнями скасувати чи змінити оспорювані рішення виключно на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 цього Кодексу. Водночас до касаційної скарги додаються копії оспорюваних рішень, засвідчені належним чином.

Цього не було враховано при зверненні до Верховного Суду.

За змістом поданої скарги, у ній сторона захисту, не погоджуючись із судовими рішеннями, просить скасувати чи змінити їх і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, закрити кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК або ж перекваліфікувати діяння з ч. 2 ст. 121 на ч. 1 ст. 128 чи на ч. 1 ст. 124 Кримінального кодексу України.

Однак, викладаючи у прохальній частині скарги альтернативні вимоги, сторона захисту не зважила на те, що вони за своєю правовою природою є самостійними, передбачені різними пунктами ст. 436 КПК і їх одночасне зазначення в касаційній скарзі суперечить принципу юридичної визначеності, а також унеможливлює встановити конкретну позицію скаржників та визначити межі касаційного перегляду, як установлено в ст. 433 вказаного Кодексу.

Крім того, висловлюючи незгоду з оцінкою доказів, скаржники не наводять обґрунтування допущення при здійсненні судового провадження таких порушень, котрі з огляду на статті 84-87, 91, 94, 284, 370, 374 КПК у їх взаємозв`язку та на встановлені в справі факти, зумовлюють обов`язкове скасування вироку на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу. Водночас у скарзі містяться посилання на упередженість слідчих органів, неповноту матеріалів, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу ст. 433 КПК не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури.

Попри те, що обвинувальний вирок переглядався в апеляційному порядку в касаційній скарзі не викладено в аспекті статей 404, 405, 412, 413, 419 КПК аргументів на підтвердження незаконності ухвали. Не окреслено, яких конкретних доводів сторони захисту не розглянув апеляційний суд і не дав на них відповідей.

Водночас, зазначаючи про призначення нового судового розгляду скаржники не обґрунтовують необхідності цього, зважаючи на іншу позицію сторони захисту на стадії апеляційного провадження та положення статей 407, 415 КПК.

Усупереч ч. 5 ст. 427 КПК до касаційної скарги не додано оформлених копій вироку й ухвали, як це передбачено Інструкцією з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженою наказом Державної судової адміністрації України від 20 серпня 2019 року № 814, або п. 5.26 ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів» (долучені роздруківки судових рішень поганої якості, без чіткого зазначення букв, унаслідок чого неможливо зрозуміти і правильно сприйняти відображену інформацію). Недолучення засвідчених належним чином копій судових рішень стає на заваді реалізації положень ст. 428 вказаного Кодексу.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особами, які подали згадану скаргу.

Що стосується зупинення виконання судових рішень, то за правилами ст. 430 КПК це питання вирішується після відкриття касаційного провадження.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 та в його інтересах захисника ОСОБА_5 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 14 березня 2024 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 25 листопада 2024 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особам, які її подали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_6