Справа № 308/9186/24
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Ужгород кримінальне провадження №0000618, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.02.2024 року, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород Закарпатської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

29.05.2024 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000618 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.05.2024 року призначено підготовче судове засідання по даному кримінальному провадженні, а ухвалою суду від 04.03.2025 вказане кримінальне провадження призначено до судового розгляду.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше судимий вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.04.2023 за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин з наступних обставин.
Згідно Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. У такий спосіб, з моменту затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 на території України почав діяти правовий режим воєнного стану, який продовжує діяти і на даний час.
Так, 24 лютого 2024 року близько 02 год. 00 хв., перебуваючи у будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання потерпілої ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у ОСОБА_3 , виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів з метою особистого збагачення діючи повторно та в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер вчиненого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи настання цих наслідків, за рахунок викраденого чужого майна, ОСОБА_3 , перебуваючи у будинку за вищевказаною адресою, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung» моделі «GT-S5610», який знаходився на столі та який належить потерпілій ОСОБА_5 , вартість якого згідно висновку експерта становить 417 (чотириста сімнадцять) гривень, тим самим спричинивши потерпілій матеріального збитку на вищевказану суму та сховавши вищевказаний мобільний телефон у кишені покинув місце вчинення злочину маючи реальну можливість розпорядитися викраденим майном.
Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, повторно.
04.03.2025 року від обвинуваченого ОСОБА_3 надійшло клопотання про закриття даного кримінального провадження. Вказано, що згідно обвинувального акту матеріальні збитки завдані потерпілій кримінальним правопорушенням складають 417 грн.
Разом з тим, 09 серпня 2024 року набрав чинності закон України «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (№3886-ІХ), яким були внесені зміни до ст. 51 КУпАП , а саме, змінено розмір вартості викраденого майна для кваліфікації діяння як дрібне викрадення чужого майна - до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. З наведеного вбачається, що розмір вартості викраденого майна є критерієм розмежування кримінально-караного викрадення чужого майна, що передбачено ст. 185 КК України від дрібного викрадення такого майна, що передбачено ст. 51 КУпАП. На підставі вищенаведеного, враховуючи розмір крадіжки, просить закрити кримінальне провадження за обвинуваченням №0000618, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.02.2024 року, про його обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
У судовому засіданні обвинувачений підтримав подане клопотання та просив закрити дане кримінальне провадження, у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечив проти закриття кримінального провадження №0000618, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.02.2024 року, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, на підставі п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв"язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
Потерпіла ОСОБА_5 не з`явилася в судове засідання, хоча про дату, час та місце даного засідання повідомлялася належним чином. При цьому, в матеріалах справи наявна її заява, в якій просить провести підготовче судове засідання та судовий розгляд без її участі.
За наведеного,враховуючи відсутність заперечень учасників судового провадження, та враховуючи положення ст.325 КПК України, суд вважає за можливе провести судовий розгляд без потерпілої.
Заслухавши думку учасників судового засідання, розглянувши клопотання, дослідивши матеріали справи що стосуються його вирішення, суд приходить до наступних висновків.
09.08.2024 року набрав чинності Закон України № 3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів". Законом змінено поняття «вартості вкраденого майна» для визначення кримінальної караності крадіжки, як ознаки складу злочину, передбаченого ст. 185 КК України, що призвело до часткової декриміналізації умисних діянь, які виражені в умисному викраденні чужого майна. До набрання чинності вказаним Законом, кримінально караною вважалася крадіжка, виходячи з розміру понад 0,2 неоподатковуваного мінімуму, який за нормами адміністративного та кримінального законодавства для кваліфікації злочинів чи правопорушень, встановлювався з суми неоподатковуваного мінімуму на рівні податкової соціальної пільги.
Так, згідно з ч.1 ст.51 КУпАП в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024, чинній з 09.08.2024, встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
Відповідно до ч.2 ст.51 КУпАП в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024, чинній з 09.08.2024, встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п. 5 Розділу ХХ Податкового Кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17,00 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.
Підпунктом 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV ПКУ передбачено, що така пільга становить 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня звітного податкового року. У 2024 році податкова пільга становила 1514 гривень.
Таким чином два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, що відповідно станом на 2024 рік становить 3028,00 грн.
Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 зазначено, що із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом N 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 неоподаткованих мінімумів. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.
У той же час Суд наголошує, що визначення суми, яка дорівнює 2 неоподаткованим мінімумам, здійснюється виходячи з розміру неоподаткованого мінімуму, що діяв на час вчинення відповідного діяння. Зміни, внесені Законом України № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.
Як слідує з обвинувального акту ОСОБА_3 інкримінується таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, повторно, в загальному розмірі 417 грн, такі його дії кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України. Відтак розмір викраденого обвинуваченим ОСОБА_3 майна згідно обвинувальному акту становить 417 грн., та є меншим двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановлених законом на 1 січня звітного податкового року (у якому вчинене це кримінальне правопорушення), тому вказані дії обвинуваченого не тягнуть за собою кримінальну відповідальність і можуть бути лише підставою для адміністративної відповідальності.
За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.
Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.
Зазначений підхід закріплено у частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Передбачені частиною першою статті 5 КК України підстави для закриття кримінальної справи не пов`язані із встановленням фактичних обставин справи, що свідчать про відсутність в діянні особи складу злочину, а пов`язані зі змінами законодавства про кримінальну відповідальність (постанова ВС від 09.09.2019 року в справі № 591/6379/16-ц).
У відповідності до п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.
Згідно абзацу 4 частини 7 ст.284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст.479-2 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.479-2 КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Згідно ч. 3 ст. 479-2 КПК, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.
За таких обставин, враховуючи імперативність вимог ч. 3 ст. 479-2 КПК України та позицію обвинуваченого ОСОБА_3 , який надав згоду на закриття кримінального провадження щодо нього з підстави, передбаченої п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України підлягає закриттю на підставі п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
Питання про долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Підстав, передбачених ст. ст. 176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу суд не вбачає.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Відповідно частини 2 статті 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. В даному випадку, відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_3 витрат на залучення експерта у справі.
Керуючись ст. ст. 349, 373-374, 381-382 КПК України, ст. ст.12, 50, 185 КК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого задовольнити.
Кримінальне провадження №0000618, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.02.2024 року, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, - закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
Речові докази:
- мобільний телефон марки «Самсунг» моделі «GT-S5610» (SEK), - повернути власнику ОСОБА_6
-сліди папілярних ліній, які поміщено до паперового конверту НПУ СУ, які вилучені працівниками поліції в ході ОМП 24.02.2024,- залишити при матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Ухвала суду може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Суддя Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області ОСОБА_1