ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2061/24 Справа № 210/5657/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю (в режимі відеоконференції):

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 жовтня 2024 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Зелена Балка Широківського району Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з обмеженням волі, можливо із застосуванням електронного засобу контролю. У разі обрання застави, визначити її розмір 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що пред`явлена ОСОБА_8 підозра не містить ознак обґрунтованості, а грунтується на припущеннях, домислах, спотворених, необ`єктивних даних з ознаками фальсифікації. Судом не надано допустимих та законно отриманих доказів обґрунтованості підозри, тому вважає, що і підстав для її пред`явлення не було.

Вказує, що є недоведеним існування ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний може переховуватися і продовжити свою злочинну діяльність, а слідчим суддею не була врахована позиція ЄСПЛ щодо оцінки ризику переховування.

Зазначає, що підозрюваний ОСОБА_8 має постійне зареєстроване місце проживання, раніше не судимий. Стороною обвинувачення не вказано жодного ризику, на підставі якого можна дійти висновку, що ОСОБА_8 може переховуватись від суду. Крім того вказує, що ризику переховування можливо запобігти, шляхом покладення на ОСОБА_8 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9) носити електронний засіб контролю.

Щодо впливу на свідків, потерпілих вказує, що потерпілі у даному кримінальному провадженні відсутні, а також цьому ризику можна запобігти шляхом покладення на ОСОБА_8 на підставі п. 4 ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язку утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею.

Також вказує, що не підтверджені ризики того, що ОСОБА_8 може знищити або спотворити речі, документи, які мають значення для справи, та того, що він перешкоджав кримінальному провадженню або має такі наміри.

Сторона захисту вказує, що застосуванням до підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжного заходу який не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема у вигляді цілодобового домашнього арешту, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення буде нівельований.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволене клопотання слідчого СВ ВП № 2 Криворізького районного управління поліції ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 в рамках кримінального провадження № 0000452 від 22.08.2023 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з 30.10.2024 року по 28.12.2024 року включно, без визначення розміру застави.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що стороною обвинувачення доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.

Слідчим суддею було враховано тяжкість злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , дані про особу підозрюваного, ймовірність його переховування від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на учасників кримінального провадження, вчинення іншого кримінального правопорушення. Також було враховано вік цього підозрюваного, стан його здоров`я, сімейний стан, міцність соціальних зв`язків.

Виходячи з наведених обставин та особливої тяжкості інкримінованих ОСОБА_8 злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий строк, з конфіскацією майна, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, яким не здатний запобігти більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_8 під вартою цих вимог закону дотримався.

Так, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, оскільки даний факт підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах провадження, зокрема: витягом з ЄРДР; матеріалами проведених негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді зняття інформації з електронних комунікаційних мереж відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ; матеріалами проведених негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді аудіо-, відав контроль особи відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , Постоялко ВЛ, ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ; матеріалами проведених негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді візуального спостереження за особою відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ; матеріалами проведених негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді негласного відібрання зразків з проникненням в публічно недоступне місце відносно особи ОСОБА_10 ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 ; матеріалами проведених негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупівлі відносно особи ОСОБА_23 ; висновками 7 експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів, які було вилучено під час негласного отримання зразків наркотичних засобів та оперативних закупок; протоколом огляду грошових коштів, які використовувалися під час оперативної закупки; протоколом допиту свідка ОСОБА_24 , який підтвердив факт закупки у ОСОБА_19 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання зі свідком ОСОБА_24 , який впізнав ОСОБА_19 , як особу, у якої здійснював купівлю психотропних речовин; протоколом допиту свідка ОСОБА_25 , який повідомив, що йому відомо про здійснення збуту «метамфетаміну» ОСОБА_18 та ОСОБА_19 ; протоколами пред`явлення осіб для впізнання зі свідком ОСОБА_25 , який впізнав ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , як осіб, які здійснюють продаж психотропних речовин; протоколами огляду телефонів закупника, здійсненого до та після проведення оперативної закупки, іншими матеріалами кримінального провадження, які в своїй сукупності вказують на вірогідну причетність ОСОБА_8 до інкримінованих злочинів.

З наведених обставин слідчий суддя дійшов правильного висновку про обґрунтованість підозри щодо останнього в обсязі, достатньому для застосування відносно нього запобіжного заходу, з яким колегія суддів погоджується.

При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Є правильними також висновки суду першої інстанції щодо наявності відносно ОСОБА_8 ризику з числа передбачених ст. 177 КПК України у виді переховування від органів досудового розслідування та суду з огляду на те, що відносно останнього існує обґрунтована підозра у скоєні кримінальних правопорушень, які за правилами ст. 12 КК України є особливо тяжкими злочинам, за які передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна (ч. 2 ст. 255 КК України) та від 9 до 12 років з конфіскацією майна (ч. 3 ст. 307 КК України), що може спонукати останнього до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.

Про вагомість цього ризику, а також про існування ризику вчинення нових кримінальних правопорушень, свідчить і те, що ОСОБА_8 небезпідставно підозрюється у тому, що він на протязі тривалого часу був учасником стійкого ієрархічного злочинного об`єднання, діяльність якого полягала у незаконному придбанні, зберіганні в особливо великих розмірах з метою збуту психотропної речовини метамфетаміна на території м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Відповідно до практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості переховування цього підозрюваного від суду, колегія суддів вважає, що існує достатньо висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів, може вдатися до відповідних дій.

Враховуючи, що органу досудового розслідування необхідно провести слідчі дії за участю свідків та інших підозрюваних, ризик незаконного впливу на останніх з боку підозрюваного також існує.

Крім того, при встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками чи інших підозрюваних, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

На думку колегії суддів, підозрюваний ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі, дійсно може незаконно впливати на свідків у даному провадженні.

Враховуючи те, що в діях підозрюваного ОСОБА_8 вбачаються ознаки систематичного вчинення з метою отримання вигоди злочинів, передбачених п. 2 ст. 255, п. 4 ст. 28, п. 3 ст.307 КК України, колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді про існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Відповідно до п.п. 4, 5 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України та щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Враховуючи, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255 КК України та ч. 3 ст. 307 КК України, беручи до уваги обставини справи та сутність підозри, колегія суддів погоджується з відповідним рішенням суду першої інстанції і також не знаходить підстав для визначення розміру альтернативної застави.

Аналізуючи вищенаведені обставини, колегія суддів, погоджуючись з думкою слідчого судді, вважає, що встановлені щодо цього підозрюваного ризики з числа передбачених п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, з урахуванням відомостей про його особу та фактичних обставин вчинення інкримінованих правопорушень, є виключно вагомими та на даному етапі досудового розслідування не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання його під вартою.

Наведені захисником доводи не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку із вищенаведеним, а також з огляду на те, що вони у сукупності не дають достатніх підстав для застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, не містять нових відомостей, що мають істотне значення, і в цілому полягають у переоцінці обставин, які були відомі слідчому судді і дістали належну оцінку.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 жовтня 2024 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4