Справа № 342/1111/24
Провадження № 1-кп/342/152/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городенка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000144 від 30.07.2024 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Городенка Івано-Франківської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , з вищою освітою, не одружений, на даний час перебуває на військовій службі по мобілізації, на утриманні неповнолітніх дітей немає, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху, ним, як особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Правопорушення було вчинено за наступних обставин.

Так, 29.07.2024 приблизно о 21-00 год. водій ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «Ford» модель «Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому знаходились пасажири ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 рухався ділянкою дороги Р-24 Татарів Кам`янець-Подільський, що в м.Городенка Коломийського району Івано-Франківської області, а саме напроти АЗС «ОККО», в напрямку м.Кам`янець-Подільський Хмельницької області. У той час, ОСОБА_4 не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, грубо порушуючи вимоги п.13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, які вступили в дію з 01.01.2002, будучи самовпевненим, розраховуючи на свій водійський досвід та навички керування транспортним засобом, нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників дорожнього руху, маючи можливість завчасно оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, здійснюючи маневр обгону на перехресті, не забезпечив безпеку дорожнього руху, не вибрав безпечної швидкості руху, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах, з моменту виявлення перешкоди для руху, не своєчасно вжив заходів для зменшення швидкості, недотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу із попутнім транспортним засобом, що рухався попереду - вантажним сідловин тягачем марки «DAF» модель «ХF 95.430» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який здійснював маневр повороту вліво відносно напрямку руху вказаних транспортних засобів, в результаті чого передньою частиною керованого авто, обвинувачений допустив зіткнення із задньою частиною спеціалізованого напівпричіпа реєстраційний номер НОМЕР_3 марки «LANGERDORF», який був приєднаний до вантажного сідлового тягача марки «DAF» модель «ХF 95.430».

При цьому водій ОСОБА_4 порушив вимоги Правил дорожнього руху, а саме:

- п. 2.3 «б», де вказано, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі;

- п.2.9 «а», який вказує, що водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних речовин;

- п. 12.1., який вказує, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

- п.12.3, у якому вказано, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди. Яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

- п.14.6 «а», який вказує, що водію забороняється здійснювати обгін на перехрестю.

У результаті порушення обвинуваченим Правил дорожнього руху відбулась дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої пасажир автомобіля під його керуванням ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому верхньої третини тіла грудини.

В судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України, при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, та вважає недоцільним дослідження доказів, які ніким не оспорюються. Щиро розкаявся у вчиненому, просив суд суворо його не карати, та зазначив, що згідний на скорочений розгляд справи. Також, обвинувачений зазначив, що потерпілій відшкодував шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась 29.07.2024 і вона претензій до нього немає. Надав суду довідку від 06.12.2024 про перебування його на військовій службі по мобілізації.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечила щодо скороченого розгляду справи у зв`язку з визнанням обвинуваченим ОСОБА_4 вини у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 1 КК України.

Потерпіла ОСОБА_7 в судові засідання призначені по справі не прибула, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Через канцелярію суду ОСОБА_7 подала заяву в якій просить судовий розгляд справи про обвинувачення ОСОБА_4 проводити у її відсутності, обвинуваченого суворо не карати. Зазначила, що претензій до обвинуваченого не має, не заперечує щодо скороченого розгляду справи. (а.с.51)

Суд, за пропозицією прокурора, який зважаючи на визнання вини обвинуваченим та не оспорювання ним фактичних обставин справи, позицію потерпілої, просив провести скорочене судове слідство, враховуючи те, що судом встановлено, що всі учасники правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст.349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

На підставі вищенаведеного суд, визначивши обсяг доказів, які будуть досліджуватись, здійснив допит обвинуваченого, дослідивши характеризуючі дані на обвинуваченого.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним обставин вчиненого, добровільності та істинності його позиції.

Таким чином, суд встановив, що вина ОСОБА_4 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, ним як особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження, доведена повністю.

Його дії за ч.1 ст. 286-1 Кримінального кодексу України кваліфіковані правильно.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, обставини вчинення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України відноситься до нетяжких злочинів.

До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття обвинуваченого, повне визнання вини, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Особі, яка вчинила кримінальне праопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, визначає ч. 2 ст. 65 Кримінального кодексу України.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це правопорушення.

Отже, з урахуванням наведених висновків щодо порядку призначення покарання, викладених обставин по справі, призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, а саме те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України є необережним нетяжким злочином, тобто обвинувачений не мав конкретних мотивів чи умислу на вчинення інкримінованого йому правопорушення; наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обставин, які обтяжують його покарання.

Також суд враховує позицію прокурора, який просив призначити основне покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу та додаткове у виді позбавлення права керування транспортними засобами та позицію потерпілої, яка у своїй заяві зазначила, що претензій до обвинуваченого не має, та просить суд суворо не карати обвинуваченого.

Крім того, суд приймає до уваги і досудову доповідь органу пробації, в якій зазначено, що виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства можливе та не становить високої небезпеки для суспільства чи окремих осіб.

Суд враховує також дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, не перебуває на диспансерному обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах в медичному закладі за місцем проживання. Також враховується те, що ОСОБА_4 органом місцевого самоврядування по місцю проживання характеризується добре. Також судом враховується те, що до суду учасниками справи не надано будь-якої інформації про порушення обвинуваченим ПДР протягом часу досудового слідства та під час перебування даної справи на розгляді в суді. Судом враховується і те, що він на даний час перебуває на військовій службі по мобілізації у військовій частині НОМЕР_4 із 19.11.2024.

Ще суд враховує і поведінку обвинуваченого під час вчинення правопорушення та після його вчинення, а саме те, що останній не мав наміру ухилятися від відповідальності, відшкодував завдану його діями шкоду, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю правопорушення, засуджує свій вчинок, запевняв суд, що більше таке не повториться.

Отже, беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та дає підстави, при призначенні покарання обвинуваченому із застосуванням ст. 69 КК України, а саме перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України за це правопорушення, а саме штрафу із застосуванням додаткового покарання - позбавленням права керування транспортними засобами.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-68 КК України та буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім для досягнення мети покарання відповідно до ст. 50 КК України.

Цивільний позов не заявлявся. Запобіжний захід не обирався.

Питання стягнення процесуальних витрат на залучення експертів в розмірі 3786,4 грн та 4543,68 грн слід вирішити відповідно до ст.124 КПК України.

Суд у порядку ч.4 ст.174 КПК України скасовує арешт, накладений на транспортні засоби ухвалою слідчого судді від 01.08.2024 в справі №342/1016/24.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 368-371, 373-374, 394-395 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України та призначити покарання, із застосуванням частини 1 ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 2 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридять чотири тисячі) гривень 00 копійок з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Скасувати арешт на майно накладений Ухвалою слідчого судді від 01 серпня 2024 року в справі № 342/1016/24 (провадження 1-кс/342/48/2024).

Речовий доказ:

- автомобіль марки «Ford» моделі «Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого являється ОСОБА_10 , жителька АДРЕСА_2 , повернути законному володільцю після набрання вироком законної сили;

- автомобіль марки «DAF» модель «XF 95.430» реєстраційний номер НОМЕР_2 , із напівпричіпом марки «Langendorf», модель SKS-HS 24/28, реєстраційний номер НОМЕР_3 , власником яких являється ОСОБА_11 , житель АДРЕСА_3 , повернути законному володільцю після набрання вироком законної сили.

Стягнути із ОСОБА_4 в користь держави 8330,08 грн. за проведення експертиз.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, крім оскарження з підстав, визначених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1