Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/817/25
Провадження № 1-кп/644/493/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

розглянувши в залі судових засідань Орджонікідзевського районного суду м. Харкова в порядку спрощеного кримінального провадження без проведення судового розгляду за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000511 від 03.12.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, розлученого, на утриманні нікого не має, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень - проступків, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

28 січня 2025 року до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова надійшли матеріали кримінального провадження № 0000511 від 03.12.2024 відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень - проступків, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК України, з обвинувальним актом, затвердженим прокурором Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова від 28.01.2025, реєстром матеріалів досудового розслідування та розписками про отримання обвинуваченим копій обвинувального акту та доданих до нього матеріалів досудового розслідування (т. 2 а.с. 1-8, 9-10, 15, 16).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03.02.2025 призначено проводити розгляд у кримінальному провадженні № 0000511 від 03.12.2024 за обвинуваченням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень - проступків, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими КПК України, з урахуванням положень параграфа № 1 цього кодексу (т. 2 а.с. 21-22).

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі за текстом ОСОБА_2 /обвинувачений), обвинувачується у тому, що у серпні 2014 року знаходячись біля будинку за адресою: м. Харків, вул. Луї Пастера, буд. 320, де біля однієї із лавок знайшов паспорт громадянина України серійний номер НОМЕР_1 , виданий 16.02.1996 Орджонікідзевським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та довідку про присвоєння ідентифікаційного номера № , видану 23.11.1998 ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Харкова на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які залишив собі.

25.11.2024, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_2 , перебував за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , де у нього виник прямий протиправний умисел, спрямований на підроблення, з метою подальшого використання офіційного документа - паспорта громадянина України, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, що посвідчує особу та її спеціальний статус згідно п.п. а, п. 1, ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» та є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України, відповідно до «Положення про паспорт громадянина України», затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 вересня 1992 року № 2503-ХІІ.

Того ж дня, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_2 перебуваючи за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою подальшого використання документа у власних цілях, власноручно видалив фотокартку ОСОБА_3 з першої та третьої сторінки паспорта, після чого на першій, третій та п`ятій сторінках паспорта вклеїв свої фотокартки та вніс рукописні записи до відповідних граф на шостій сторінці.

Крім того, 25.11.2024, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_2 , перебував за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , де у останнього виник прямий протиправний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого офіційного документа, а саме паспорта громадянина України серійний номер НОМЕР_1 , виданого 16.02.1996 Орджонікідзевським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою заволодіння грошовими коштами банківської установи шляхом обману.

Так, 26.11.2024, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_2 , перебуваючи у приміщенні АТ «Акцент-Банк», розташованому за адресою: м. Харків, просп. Олександрівський, буд. 91, реалізуючи свій прямий протиправний умисел на використання завідомо підробленого офіційного документа, з метою відкриття рахунків та отримання кредитних грошових коштів, маючи при собі завідомо підроблений офіційний документ, умисно пред`явив фінансовому консультанту АТ «Акцент-Банк» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , завідомо підроблений офіційний документ - паспорт громадянина України серійний номер НОМЕР_1 , виданий 16.02.1996 Орджонікідзевським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якому згідно висновку судово-технічної експертизи документів № СЕ-19/121-24/37672-ДД від 27.12.2024 мають місце зміни первинного змісту, а саме повна заміна фотокартки на сторінці № 1, повна заміна фотокартки на сторінці № 3, вклеювання фотокартки на сторінці № 5, внесення рукописних записів до відповідних граф на сторінці № 6, тим самим ОСОБА_2 використав завідомо підроблений офіційний документ, а саме паспорт громадянина України.

Крім того, 25.11.2024, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_2 перебував за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , де у останнього виник прямий протиправний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого офіційного документа, а саме паспорта громадянина України серійний номер НОМЕР_1 виданий 16.02.1996 Орджонікідзевським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також довідки про присвоєння ідентифікаційного номера № , видану 23.11.1998 ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Харкова на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою заволодіння грошовими коштами банківської установи шляхом обману.

Реалізуючи свій протиправний умисел, 26.11.2024 приблизно о 09:00 годині, ОСОБА_2 попрямував до приміщення АТ «Акцент-Банк», розташованого за адресою: м. Харків, просп. Олександрівський, буд. 91, з метою отримання кредитних коштів у сумі 5000 гривень, що належать АТ «Акцент-Банк», шляхом оформлення кредиту на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи в розпорядженні завідомо підроблений офіційний документ - паспорт громадянина України серійний номер НОМЕР_1 виданий 16.02.1996 Орджонікідзевським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також довідку про присвоєння ідентифікаційного номера № , видану 23.11.1998 ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Харкова на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , подав анкету-заяву та отримав кредитну картку АТ «Акцент-Банк» з кредитними договорами без кредитного ліміту. Після чого ОСОБА_2 залишив приміщення АТ «Акцент-Банк», вживши всі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, тим самим здійснив закінчений замах на отримання в АТ «Акцент-Банк» кредитних коштів на суму 5 000 гривень. Однак, ОСОБА_2 свій протиправний умисел не зміг довести до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був викритий працівниками АТ «Акцент-Банк», як скомпрометована особа.

Отже, ОСОБА_2 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання з метою подальшого використання документа у власних цілях, власноручно видалив фотокартку ОСОБА_3 з першої та третьої сторінки паспорта, після чого на першій, третій та п`ятій сторінках паспорта вклеїв свої фотокартки та вніс рукописні записи до відповідних граф на шостій сторінці, після чого пред`явив фінансовому консультанту АТ «Акцент-Банк» завідомо підроблений офіційний документ, а саме паспорт громадянина України серійний номер НОМЕР_1 виданого 16.02.1996 Орджонікідзевським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою заволодіння грошовими коштами банківської установи шляхом обману (т. 2 а.с. 1-8, т. 1 а.м. 190-195).

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Дії обвинуваченого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які виразились у підробленні офіційного документа, який видається чи посвідчується установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, який надає права з метою використання його підроблювачем, а саме власноручно видалив фотокартку ОСОБА_3 з першої та третьої сторінках та вклеїв свої фотокартки та вніс рукописні записи до відповідних граф на шостій сторінці, суд кваліфікує як кримінальне правопорушення-проступок, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 358 КК України, тобто підроблення офіційного документа, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, який надає права, з метою використання його підроблювачем.

Дії обвинуваченого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які виразились у використанні завідомо підробленого документа, а саме паспорта громадянина України серійний номер НОМЕР_1 , виданого 16.02.1996 Орджонікідзевським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд кваліфікує як кримінальне правопорушення-проступок, відповідальність за який передбачена ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

Дії обвинуваченого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які виразились у отриманні в АТ «Акцент-Банк» кредитних коштів на суму 5 000,00 грн, суд кваліфікує як кримінальне правопорушення-проступок, відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК України, тобто закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими КПК, з урахуванням положень цього параграфа (ч. 2, 3 ст. 381 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 382 КПК України суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, а в разі затримання особи у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 2982 цього Кодексу, невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок.

Відповідно до ч. 1 ст. 302 КПК України встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, не заперечують проти такого розгляду, прокурор має право надіслати до суду обвинувальний акт, в якому зазначає клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно з ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні повинні бути додані: 1) письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 2) письмова заява потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 3) матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.

Прокурором заявлено клопотання в обвинувальному акті про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні на підставі ч. 1 ст. 302 КПК України, мотивуючи тим, що обвинувачений ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини і згоден на розгляд обвинувального акту за його відсутності, що підтверджується наданою суду заявою щодо визнання своєї винуватості, згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні (т. 2 а.с. 7, 11-13).

Відтак, вищевказані обставини, які встановлені органом досудового розслідування у формі дізнання, відповідно до ч.2 ст.382 КПК України, судом не досліджувалися з огляду на те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до його письмової заяви, яка складена в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченого на підставі доручення № 005-270000682 від 27.01.2025 (т. 2 а.с. 11-13, а.м.с. 210-213), на ім`я прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_6 , повідомив, що винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень- проступків, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК України, тобто підроблення офіційного документа, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, який надає права, з метою використання його підроблювачем, використання завідомо підробленого документа та закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000511 від 03.12.2024, беззаперечно визнає, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами (т. 2 а.с. 11-13, т. 1 а.с. 213), а також ознайомлений та обізнаний з обмеженнями права на апеляційне оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, надав згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні, його згода є добровільною (т. 2 а.с. 13, т. 1 а.с. 211-213). Крім того, у цій заяві захисником ОСОБА_2 адвокатом ОСОБА_5 , підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості обвинувачений, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами та добровільність згоди ОСОБА_2 на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні за його відсутності (т. 2 а.с. 13, т. 1 а.с. 213).

За приписами ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд бере до уваги, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, заяву обвинуваченого, складену в присутності його захисника адвоката ОСОБА_5 , щодо визнання ним своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, у зв`язку з чим, у суду відсутні підстави піддавати сумніву добровільність такої позиції обвинуваченого, тому з урахуванням клопотання прокурора, добровільності та щирості зазначеної вище позиції обвинуваченого, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає розгляду в порядку, визначеному ст. 381, 382 КПК України, тобто без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Представник потерпілої особи АТ «Акцент-Банк» ОСОБА_7 , в свою чергу, склав письмову заяву, яка додана до обвинувального акта, в якій висловила згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, вказав, що ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та погодився на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні за його відсутності (т. 2 а.с. 14).

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні у справі «Бортнік проти України» від 27.01.2011 року (п. 40), суд зазначав, що стаття 6 Конвенції не перешкоджає особі добровільно відмовитись відкрито чи опосередковано від свого права на деякі гарантії справедливого суду (див. рішення щодо прийнятності у справі «Квятковська проти Італії» від 30.11.2000 року та рішення у справі «Піщальніков проти Росії» від 24.09.2009 року). Проте, для того, щоб відмова від права брати участь у судовому розгляді була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути встановлена у недвозначній формі і супроводжуватись мінімальними гарантіями, співмірними з її важливістю (див. рішення у справі «Пуатрімоль проти Франції» від 23.11.1993 року, пункт 31).

Відтак, спрощене провадження щодо кримінального проступку, регламентоване главою 30 КПК України, не порушує прав сторін кримінального провадження, з врахуванням того, що обставини вчинення ОСОБА_2 кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК України, не оспорюються учасниками судового провадження та їх позиція є добровільною.

Отже, враховуючи викладене вище, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження № 0000511 від 03.12.2024, оцінивши зібрані в ході досудового розслідування докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов висновку, що події кримінальних проступків та діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2 , має місце, ці діяння містить склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України, винуватість ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень проступків, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України, що виразилось у підробці офіційного документа, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, який надає права, з метою використання його підроблювачем, а саме паспорта громадянина України серійний номер НОМЕР_1 , виданого 16.02.1996 Орджонікідзевським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; використання завідомо підробленого офіційного документа, з метою відкриття рахунків; отримання кредитних грошових коштів, тобто заволодіння грошовими коштами банківської установи шляхом обману, є доведеними поза розумним сумнівом, знайшли своє підтвердження та доведені доказами, встановленими органом досудового розслідування.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Відповідно до обвинувального акту від 28.01.2025, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_2 є щире каяття (т. 2 а.с. 6, т. 1 а.с. 213).

З правового висновку Верховного Суду у постанові від 20.04.2021 в справі № 457/529/20 вбачається, що щире каяття це обставина, яка відображає психічний стан особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, і передбачає глибокі внутрішні переживання особою того, що сталося, моральне засудження своєї кримінально караної поведінки, почуття сорому, докорів сумління і готовність нести кримінальну відповідальність. Щире каяття проявляється у самозасудженні особою вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, прагненні усунути нанесену шкоду та рішенні не вчиняти більше кримінальних правопорушень. Вказана форма посткримінальної поведінки особи свідчить про те, що в особи відбулися суттєві позитивні зміни соціальних орієнтацій, які знижують ступінь її соціальної небезпечності.

Каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, відверту негативну оцінку своєї злочинної поведінки, визнання тих обставин, які ставляться в провину, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 кримінальне провадження № 629/847/15-к).

Суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_2 щиро покаявся, визнавав свою вину, що вбачається із матеріалів кримінального провадження, адже доведеність винуватості ґрунтується, зокрема й на зізнавальних показаннях обвинуваченого, що свідчить про належну критичну оцінку своєї протиправної поведінки та готовність нести кримінальну відповідальність, що також підтверджує наявність вищевказаної пом`якшуючої обставини (т. 1 а.с. 147-149, 211-212, т. 2 а.с. 11).

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_2 , судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , згідно з вимогами ст. 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 ЄСПЛ зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_2 встановлено, що він раніше не судимий, розлучений, на утриманні нікого не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що підтверджується довідками № 13040 від 24.12.2024 та № 13 від 02.01.2025 відповідно (т. 1 а.с. 158, 156).

При призначенні покарання суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, зокрема в справі «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. Також у справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи.

При цьому, суд також виходить із положень ст.50 КК України відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Так, відповідно до ст.12 КК України вчинені ОСОБА_2 кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 358 , ч.4 ст. 358, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК України кваліфікуються, як кримінальні проступки.

Отже, вивченням відомостей про особу обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_2 кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують його покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, вважає, що виправлення обвинуваченого можливо при призначенні йому покарання за скоєння кримінальних правопорушень - проступків, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК України у виді пробаційного нагляду, в межах санкції інкримінованих статей з застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, із застосуванням, відповідно до ст. 59-1 КК України наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства та покладенням відповідних обов`язків.

Санкцією ч. 1 ст. 190 КК України передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або обмеженням волі на той самий строк.

Санкція ч. 1 ст. 358 КК України передбачає покарання у виді штрафу до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк.

Санкцією ч. 4 ст. 358 КК України передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк.

Згідно з ч. 6 ст. 368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у своїй постанові від 02.11.2021 (справа № 750/5031/18, провадження № 51-2761км21) зазначив, що процес призначення покарання, а саме врахування усіх факторів, які мають бути взяті до уваги для обрання виду та розміру покарання, слід розцінювати як сукупність етапів, послідовність яких має значення для прийняття обґрунтованого судового рішення в цій частині. При цьому первинним етапом має бути оцінка ступеня тяжкості злочину, який має значною мірою звузити межі для прийняття конкретного рішення щодо виду та розміру покарання. Наступним етапом вже є врахування обставин, які позитивно або негативно характеризують особу винного, та обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Водночас, визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадках, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Суд наголошує, що повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві. Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Суд вважає, призначення покарання у виді штрафу буде надмірним тягарем для обвинуваченого, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_2 офіційно не працевлаштований, що унеможливить належне виконання покарання призначене судом.

Судом не встановлено підстав для застосування ст. 69 та 75 КК України.

Беручи до уваги викладене вище, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_2 покарання межах установленої санкції за ч. 1 ст. 358 КК України, у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік; за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді пробаційного нагляду строком на 6 (місяців); за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК України - у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців із застосуванням, відповідно до ст. 59-1 КК України.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання як пробаційного нагляду є справедливим, співмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Конвенції, як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета і невідворотність покарання.

Підстав для застосування до обвинуваченого більш тяжкого покарання чи менш тяжкого, з врахуванням тяжкості скоєного, його особи, суд не знаходить.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Підстави застосування до юридичної особи заходів кримінально-правового характеру відсутні.

Розмір пропонованої винагороду викривачу відсутній.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_2 у межах цього кримінального провадження, внесеному до ЄРДР за № 0000511 від 03.12.2024 не застосовувався, а суд не вбачає підстав для його застосування.

Витрати на проведення експертизи № СЕ-19/121-24/37672-ДД від 27.12.2024, що проводилась Харківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, у розмірі 4 775,40 грн, суд, відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, стягує з обвинуваченого ОСОБА_2 на користь держави.

Питання речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 368 - 371, 373-374, 381-382, 394, 395 КПК України, на підставі ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень - проступків, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 358 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік;

за ч. 4 ст. 358 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 6 (шість) місяців;

за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК України - у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупності кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців із застосуванням, відповідно до ст. 59-1 КК України наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства та покладенням таких обов`язків:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Роз`яснити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, що за ухилення засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, передбачена кримінальна відповідальність за ч.3 ст.389 КК України.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП , на користь держави процесуальні витрати за проведення Харківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром судової експертизи № СЕ-19/121-24/37672-ДД від 27.12.2024 у розмірі 4 775 (чотири тисячі сімсот сімдесят п`ять) гривень 40 копійки (код доходів 24060300, отримувач платежу ГУК Харків обл./МТГ, Харків/24060300, п/рахунок UA0020649, код отримувача ().

Речові доказ у кримінальному провадженні № 0000511 від 03.12.2024: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_2 , виданий Орджонікідзевським РВ ХМУ УМВС України у Харківській області 16.02.1996 в обкладинці бордового кольору та довідка про присвоєння ідентифікаційного номера на ім`я ОСОБА_3 ІПН НОМЕР_3 , видана ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Харкова 23.11.1998, які поміщено до спеціального полімерного сейф-пакету Експертної служби МВС України № 5710048;

банківська картка емітована АТ «А-БАНК» № НОМЕР_4 та банківська картка емітована АТ «А-БАНК» № НОМЕР_5 , які поміщено до паперового конверту білого кольору Національна поліція України Головне управління в Харківській області Слідче управління з пояснювальними написами;

оптичний диск DVD-R 4,7 GB, 16x, 120 min марки «MyMEDIA» з нанесеним на лицьовій стороні рукописним написом «вх. № 271 від 03.01.2025», наданий АТ «А-БАНК» в ході тимчасового доступу до речей і документів від 14.01.2025, який поміщено до паперового конверту білого кольору, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження № 0000511 від 03.12.2024 (т. 1 а.с. 84, 109, 146) залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000511 від 03.12.2024.

Матеріали кримінального провадження № 0000511 від 03.12.2024 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі № 644/817/25, провадження № 1-кп/644/493/25.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини (ч.1 ст. 394 України).

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії судового рішення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/.

Суддя ОСОБА_1