ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/673/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2024 р.

Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0003862 від 20.11.2021 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шпола, Черкаської обл., громадянина України, українця, неодруженого, з середньою-технічною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , останнє відоме місце проживання АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, востаннє 18.07.2022 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, на 3 роки обмеження волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України звільнений від покарання з випробовуванням строком на 2 р. на підставі ст. 75 КК України, з покладанням обов`язків ст. 76 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 ,

представник потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

встановив:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

03 листопада 2021 року у невстановлений досудовим слідством час ОСОБА_3 перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , діючи, умисно, з корисливих спонукань, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, таємно узяв з шафи каблучку вагою 5 грам золота 585 проби з плетінням у вигляді двох сердець з`єднаних між собою, з сімома діамантами вартістю 7871 гривень 27 копійок, та золотий ланцюг вагою 2,03 грама золота 585 проби вартістю 9445 гривень 52 копійки, які належать ОСОБА_8 .

Після чого ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуду та завдавши своїми діями ОСОБА_8 матеріального збитку на загальну суму 17 319, 79 гривень.

Крім того, 05 листопада 2021 року у невстановлений досудовим слідством час, ОСОБА_3 діючи умисно, потворно, переслідуючи мету шахрайських дій, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , шляхом зловживання довірою потерпілої ОСОБА_8 , отримав від останньої її власний ноутбук «Lenovo Idea Pad 310» 15.6 c.н. PF0GCZUE PF9XB7120045 для начебто користування у робочих потребах.

Отримавши згоду ОСОБА_8 на отримання та використання вказаного ноутбука, ОСОБА_3 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, не маючи на меті користуватись вказаним приладом, 06.11.2021 року перебуваючи за вищевказаною адресою узяв ноутбук «Lenovo Idea Pad 310» 15.6 c.н. PF0GCZUE PF9XB7120045, після чого розпорядився ним на власний розсуд, віднісши прилад до ПТ «Ломбард перший», тим самим незаконно обернув на свою користь.

Вказаними злочинними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріального збитку на суму 11 016 гривень 33 копійки.

Крім того, 15.11.2021 року у невстановлений досудовим слідством час ОСОБА_3 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , діючи умисно, повторно, діючи з корисливих спонукань, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, таємно узяв мікрохвильову піч «Samsung» модель МS23K3614AK» s|n МS23KG14AK, яка належить ОСОБА_10 , вартістю 1505 гривень 33 копійок, після чого ОСОБА_3 , тримаючи викрадене майно при собі покинув місце вчинення злочину, та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_10 матеріального збитку на суму 1505 гривень 33 копійок.

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин

2.1.Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 на початку судового розгляду свою винуватість визнавав частково. Однак, в ході судового розгляду свою вину у вчинених правопорушеннях визнав повністю. Показав, що всі обставини викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності. Шкода потерпілій ОСОБА_9 повністю відшкодована. Про вчинене дуже жалкує, просить суворо не карати.

2.2. В судовому засіданні, у порядку встановленому ст. 358 КПК України досліджені наступні документи.

2.2.1. Протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 19.11.2021 року, відповідно до якої ОСОБА_9 заявила, що в період з 01.11.2021 року по 19.11.2021 року за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_3 шахрайським шляхом заволодів майном ОСОБА_9 , а саме: золотою каблучкою, ланцюжком та мікрохвильовою (т. 2 а.с.39);

2.2.2. Протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 10.01.2022 року, відповідно до якої ОСОБА_11 заявив, що 15.11.2021 в період часу з 08.00 год. по 16.00 год. за адресою: АДРЕСА_5 , ОСОБА_3 викрав таємним шляхом мікрохвильову піч вартістю 6000 грн. (т.2 а.с. 40);

2.2.3. Протокол огляду місця події від 19.11.2021 року та фототаблиця, відповідно до якого об`єктом огляду є приміщення АДРЕСА_3 . Під час вказаного огляду нічого виявлено не було (т. 2 а.с.43-51);

2.2.4. Висновок експерта № СЕ-19/111-22/25611-ТВ від 12.07.2022 року, відповідно до якого ринкова вартість ноутбука марки «Lenovo Idea Pad 310» 15.6 c.н. PF0GCZUE PF9XB7120045 станом на 09.11.2021 року становила 11016,33 гривень. Ринкова вартість каблучки з плетінням у вигляді двох сердець з`єднаних між собою, виготовленої зі сплаву на основі золота, що відповідає 585 пробі, масою 5 г станом на 07.11.2021 рік становила 7871, 27 гривень, без урахування податку на додану вартість.

Ринкова вартість ланцюжка, виготовленого зі спливу на основі золота, що відповідає 585 пробі, масою 6 г станом на 07.11.2021 рік становила 9445, 52 гривні, без урахування податку на додану вартість (т. 2 а.с. 63-66);

2.2.5. Висновок експерта № СЕ-19/111-22/31188-ТВ від 08.08.2022 року, відповідно до якого ринкова вартість мікрохвильової печі марки «Samsung» модель МS23K3614AK» s|n МS23KG14AK станом на 15.11.2021 р. становила 1505,33 гривні (т. 2 а.с.70-72);

2.2.6. Протокол перегляду відеозапису від 01.11.2022 року, відповідно до даних якого переглянутий відеофайл на якому зафіксована приміщення кімнати кухні за адресою: АДРЕСА_5 (т. 2 а.с.77-80);

2.2.7. Протокол слідчого експерименту від 19.11.2022 року, проведеного за участю слідчого СВ Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_12 , підозрюваного ОСОБА_3 , спеціаліста та понятих, відповідно до даних якого ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_5 відтворив та показав обставини вчинення ним кримінальних правопорушень 03.11.2021 року, 05.11.2021 року, 15.11.2021 року ( т. 2 а.с. 81-86).

3.Позиції сторін кримінального провадження та оцінка доказів судом

3.1.Сторона обвинувачення, вважаючи зібрані та досліджені докази належними і допустимими, просила суд визнати винуватим ОСОБА_3 в інкримінованому обвинуваченні за ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України та призначити покарання із застосуванням статті 70 КК України у виді 3 років обмеження волі. За епізодом 15.11.2021 року за ч. 2 ст. 185 КК України вважав за можливе закрити кримінальне провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна протиправність інкримінованого йому діяння.

3.2.Сторона захисту просила закрити кримінальне провадження в частині епізоду за ч. 2 ст. 185 КК України 15.11.2021 року у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна протиправність інкримінованого йому діяння. Просила врахувати, що ОСОБА_3 визнав свою винуватість у повному обсязі, відшкодував завдану шкоду та застосувати до нього ст. 75 КК України.

3.3.Згідно вимог ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Згідно з приписами ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом.

3.4. Оцінюючи надані сторонами докази суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, приходить до висновку про допустимість та достовірність вказаних вище доказів, а винуватість обвинуваченого доведеною поза розумним сумнівом.

Адже, як зазначено у рішенні Верховного Суду від 21.01.2020 (у справі № 754/17019/17, провадження № 51-2568км19) стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

3.5.Даючи кримінально-правову оцінку вчиненому, суд вважає, що ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тому його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України та умисне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України. Також своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Крім того, в судовому засідання захисник ОСОБА_6 заявила клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України відносно ОСОБА_3 по епізоду 15.11.2024 року, у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна протиправність інкримінованого йому діяння.

Обвинувачений ОСОБА_3 клопотання захисника підтримав, зазначивши про те, що нереабілітуюча обставина закриття кримінального провадження в цій частині йому зрозуміла, а також він погоджується із закриттям кримінального провадження.

Прокурор та представник потерпілого не заперечували проти закриття кримінального провадження по епізоду крадіжки 15.11.2024 року.

Суд заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини 1 статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Відповідно до ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

Так, вимогами п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024.

Згідно приписів вказаного Закону статтю 51 КУпАП викладено у новій редакції, відповідно до вказаної статті - дрібним викраденням чужого майна є викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ перехідних положень Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Як вбачається з п.п 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2021 складав 2270 грн 00 коп. Враховуючи наведене, сума соціальної пільги у 2021 році становила 1135 грн 00 коп.

Таким чином, з огляду на зміст положень вищевказаного законодавства, станом на момент кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, що інкримінується ОСОБА_3 розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, має становити 2270 гривень.

На час інкримінованих подій по епізоду 15.11.2021 року у 2021 році розмір дрібної крадіжки складав 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що відповідно складало 227 грн.

Таким чином, враховуючи наведене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у таємному викрадені чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, де сума завданого збитку становить 1505 грн. 33 коп., тобто його діяння на даний час вже не є кримінально караним.

Отже з урахування того, що обвинувачений ОСОБА_3 , якому судом було роз`яснено підставу для закриття кримінального провадження, у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, та те, що це нереабілітуюча підстава, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання захисника та закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України по епізоду 15.11.2021 року, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст.284 КПК України.

4.Мотиви призначення покарання

4.1. Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, суд керується вимогами ст.ст. 65-68 КК України і виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

4.2. При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Типову тяжкість вчинених обвинуваченим кримінального правопорушення кримінальний закон, а саме ст. 12 КК України визначає як кримінальний проступок та нетяжкий злочин.

4.3. Характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує, що останній є громадянином України, має 25 років, раніше неоднорозаво судимий за вчинення аналогічних злочинів проти власності, не перебуває на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра.

4.4. Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому згідно ч. 1 ст. 66 КК України суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку. Відповідно до ст. 67 КК України обтяжуючих обставин судом не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, його поведінку під час судового розгляду, його ставлення до вчиненого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та належних висновків для себе не зробив, ухилявся від суду і був оголошений у розшук, повне відшкодування завданої шкоди, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі у межах санкцій статей, яке йому необхідно відбувати реально.

Остаточне покарання призначити ОСОБА_3 відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі.

Саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а відтак забезпечить дотримання засад призначення покарання, в тому числі його індивідуалізації, буде справедливим, адекватним і співмірним вчиненому злочині.

З урахуванням призначеного покарання, вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 18.07.2022 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України на 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, слід виконувати окремо.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України витрати на залучення експерта необхідно стягнути з обвинуваченого.

З урахуванням приписів ч. 3, 4 ст. 374 КПК України, позиції сторони обвинувачення та призначеного покарання, суд вважає, що запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили належить залишити без змін.

Приймаючи таке рішення суд враховує, що починаючи з дати постановлення вироку, підсудні перебувають під вартою «після засудження компетентним судом» у розумінні підпункту «а» п. 1 ст. 5 Конвенції. Згідно з практикою ЄСПЛ у такому випадку судовий контроль за позбавленням свободи, що вимагається згідно з п. 4 ст. 5 Конвенції, вважається вже інкорпорованим у постановлений вирок та призначене покарання (справа «Руслан Яковенко проти України» від 04.09.2015 р. заява № 5425/11, п. 31-32).

Керуючись ст. 373, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України і призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 1 року 6 місяців обмеження волі;

за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 2 років обмеження волі.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 18.07.2022 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки виконувати самостійно.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з 24 червня 2024 року.

Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_3 термін попереднього ув`язнення з 24 червня 2024 року до набрання вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі, відповідно до п.1 ч. 1 ст. 72 КК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 - тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Після набрання вироку законної сили речові докази у кримінальному провадженні: диск CD-R залишити при матеріалах справи.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України (по епізоду від 15.11.2021) - закрити на підставі п.4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 395 КПК України, до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку в день його проголошення вручити прокурору, захиснику та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1