ВИРОК

іменем України

11 березня 2025 року місто Сколе

Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

найменування об`єднаного судового провадження:

-кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000104 від 19.09.2024 року;

-кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000336 від 30.12.2024 року;

-кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000012 від 11.02.2025 року;

відомості про особу обвинуваченого, що мають значення для справи:

обвинувачений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженець с. Погар Сколівського району Львівської області, зареєстрований по АДРЕСА_1 , житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, одружений, на утриманні неповнолітніх та/чи непрацездатних осіб не має, депутатом та/чи адвокатом/нотаріусом не являється, не працює, встановленими законодавством України пільгами не користується, на диспансерних обліках у лікарів нарколога та психіатра КНП Сколівської міської ради «Сколівська центральна лікарня» не перебуває, раніше притягався до кримінальної відповідальності, проте в силу ст. 89 КК України вважається не судимим;

Закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальні правопорушення, у вчиненні котрих обвинувачується особа: ст. 126-1 та ст. 390-1 КК України;

сторони кримінальних проваджень та інші учасники об`єднаного судового провадження: з боку сторони обвинувачення прокурорки Сколівського відділу Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , потерпіла ОСОБА_6 ; сторона захисту обвинувачений ОСОБА_3 ;

розглянувши три обвинувальні акти у кримінальних провадженнях у даному об`єднаному судовому провадженні, у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань приміщення суду, що по вул. Д. Галицького, 8, за участі вищевказаних сторін кримінальних проваджень та інших учасників об`єднаного судового провадження, -

в с т а н о в и в:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи особою, якого постановою Сколівського районного суду Львівської області від 04.12.2023 року у справі за єдиним унікальним номером 453/1510/23 та номером провадження 3/453/961/23, котра 15.12.2023 року набрала законної сили, було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (вчиненні домашнього насильства психологічного характеру), та було піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн., із одночасним направленням його до Славської селищної ради Стрийського району Львівської області на проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», строком на чотири місяці, якого також 01.01.2024 року працівниками ВП № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області було ознайомлено під розписку з вищевказаним судовим рішенням, як і йому було роз`яснено про необхідність проходження програми для кривдників та його було попереджено про кримінальну відповідальність у разі ухилення від проходження такої програми, проте він, всупереч наведеному, у період з 15.12.2023 року по 01.10.2024 року, маючи реальну можливість, без поважних на те причин, не з`явився жодного разу до ГО «ОСОННЯ», котра знаходиться за адресою: вул. Тютюнників, 49/20, м. Львів, для виконання вищевказаного судового рішення, не уклав договір про реалізацію Типової програми для кривдників, тим самим, умисно ухилився від проходження програми для кривдників, застосованої судом.

Він же, в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з котрою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно та безпричинно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та свідомо бажаючи їх настання, у період з 16.08.2023 року по 10.12.2024 року, перебуваючи за місцем спільного з дружиною ОСОБА_6 проживання, що по АДРЕСА_1 , систематично вчиняв відносно останньої психологічне насильство, котре виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою, приниженні, що призвело до психічних страждань останньої, а також погіршило якість її життя, зокрема спричинило емоційну напруженість, втому та негативні переживання. Так, обвинувачений ОСОБА_3 протягом року неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства у сім`ї, тобто вчиняв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за що постановами суддів Сколівського районного суду Львівської області від 04.12.2023 року у справі за єдиним унікальним номером 453/1510/23 та номером провадження 3/453/961/23, котра 15.10.2023 року набрала законної сили, від 11.04.2024 року у справі за єдиним унікальним номером 453/2141/23 та номером провадження 3/453/62/24, котра 23.04.2024 року набрала законної сили, від 15.11.2024 року у справі за єдиним унікальним но мером 453/1556/24 та номером провадження 3/453/763/24, котра 26.11.2024 року набрала законної сили, щоразу був підданий адміністративному стягненню. Незважаючи на такі заходи реагування, обвинувачений ОСОБА_3 правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, а, продовжуючи свої умисні протиправні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, він 10.12.2024 року близько 17:50 год., перебуваючи за їх з дружиною ОСОБА_6 місцем фактичного проживання, що по АДРЕСА_1 , висловлювався щодо останньої нецензурною лайкою, гучно кричав, погрожував їй фізичною розправою, тим самим вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо останньої, й це призвело до її психічних страждань. У результаті таких своїх умисних протиправних дій, котрі полягали у систематичному вчиненні психологічного насильства щодо своєї дружини ОСОБА_6 , в останньої погіршилася якість життя, було принижено її честь та гідність, це викликало в неї побоювання за свою безпеку, спричинило емоційну невпевненість та нездатність захистити себе.

Він же, будучи особою, відносно якого на підставі рішення Сколівського районного суду Львівської області від 09.01.2025 року у справі за єдиним унікальним номером 453/7/25 та номером окремого провадження 2-о/453/27/25, котре 09.01.2025 року набрало законної сили та підлягало негайному виконанню, видано обмежувальний припис строком на два місяці про заборону контактувати з дружиною ОСОБА_6 особисто та через третіх осіб, вести з нею телефонні розмови особисто та через третіх осіб, розшукувати її, якщо вона за власним бажанням перебуватиме у невідомому йому місці, переслідувати її та у будь-який спосіб спілкуватись з нею, будучи при цьому ознайомленим з вищевказаним судовим рішенням та про наслідки порушення встановлених у ньому обмежень, діючи умисно та протиправно, в порушення встановлених заборон та всупереч вимогам ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, 23.01.2025 року близько 17:30 год., перебуваючи в одній із кімнат житлового будинку, що по АДРЕСА_1 , особисто контактував з дружиною ОСОБА_6 та вчинив із нею словесний конфлікт, в ході котрого виражався нецензурною лайкою, погрожував їй фізичною розправою та знищенням майна, тобто не виконав вимоги обмежувального припису, виданого на підставі вищевказаного судового рішення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення йому змісту ч. 3 ст. 349 КПК України та переконання суду у відсутності сумнівів щодо добровільності його позиції, вину визнав повністю та підтвердив наведені в усіх трьох обвинувальних актах обставини. Зокрема вказав, що дійсно у період з 15.12.2023 року по теперішній час, маючи реальну можливість, без поважних причин, не з`явився жодного разу до ГО «ОСОННЯ», котра знаходиться за адресою: вул. Тютюнників, 49/20, м. Львів, для виконання судді постанови Сколівського районного суду Львівської області від 04.12.2023 року у справі за єдиним унікальним номером 453/1510/23 та номером провадження 3/453/961/23, котрою його було визнано винуватим у вчиненні домашнього насильства, не уклав договір про реалізацію Типової програми для кривдників, й він усвідомлює, що тим самим він ухилився від проходження програми для кривдників, застосованої судом. Крім того, він у період з серпня 2023 року за фактичним місцем їх з дружиною ОСОБА_6 проживання, що по АДРЕСА_1 , систематично вчиняв щодо останньої дії психологічного характеру, а саме голосно кричав, погрожував їй фізичною розправою, висловлювався нецензурною лайкою тощо, так як не міг контролювати себе під час сварок з останньою. Підтвердив, що його неодноразово було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, однак він належного значення цьому не надав. Він усвідомлює, що такі його дії є нічим іншим, як домашнім насильством щодо своєї дружини ОСОБА_6 , й це завдало останній шкоди її психологічному здоров`ю. Востаннє такі події мали місце 10.12.2024 року ввечері за вказаним місцем проживання, окрім того він 23.01.2025 року порушив виданий на підставі судового рішення щодо нього 09.01.2025 року обмежувальний припис та, не контролюючи себе, знову голосно кричав, погрожував дружині ОСОБА_6 фізичною розправою, висловлювався нецензурною лайкою. На даний час він розуміє значення своїх дій, обіцяє виправитись, а тому при обранні йому остаточної міри покарання покладається на розсуд суду, однак просить його суворо не карати.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 повністю підтвердила наведені в усіх трьох обвинувальних актах відносно свого чоловіка ОСОБА_3 за ст. 126-1 та за ст. 390-1 КК України обставини, а також заподіяння останнім упродовж серпня 2023 року січня 2025 року внаслідок систематичного вчинення домашнього насильства шкоди її психологічному здоров`ю та емоційному стану, вона постійно у вказаний період перебувала у депресивному стані, й цьому не зміг запобігти навіть виданий на підставі судового рішення щодо чоловіка ОСОБА_3 обмежувальний припис. Проте, станом на сьогодні, вона пробачила чоловікові ОСОБА_3 , з яким вони уже з лютого 2025 року перестали проживати в одному житлі, мають намір розлучитися, а тому вона просила чоловіка ОСОБА_3 суворо не карати, а проти застосовування щодо нього обмежувальних заходів та/чи покладення певних обов`язків, не заперечувала.

Визначений обсяг доказів, котрі підлягають дослідженню, та встановлений порядок їх дослідження.

Після роз`яснення обвинуваченому ОСОБА_3 суті обвинувачення, який винним себе у скоєнні пред`явлених йому обвинувачень за ст. 126-1 та за ст. 390-1 КК України визнав повністю, суд визначив обсяг доказів, котрі будуть досліджуватися, та встановив порядок їх обмеженого дослідження, визначений ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки присутні у залі судових засідань сторони кримінальних проваджень та інші учасники об`єднаного судового провадження проти цього не заперечували, а обставини вчинення інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1 та ст. 390-1 КК України, ніким не оспорюються.

Статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні котрих визнається обвинувачений.

Суд вважає, що у діях обвинуваченого ОСОБА_3 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, і суд також вважає, що дії зазначеного обвинуваченого вірно кваліфіковані за вказаною статтею чинного на час його скоєння КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо подружжя, що призвело до психологічних страждань потерпілої особи.

У його ж діях двічі наявні склади кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, і суд також вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за вказаною статтею чинного на час їх скоєння КК України, як умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, та як умисне невиконання обмежувального припису особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Пом`якшуючою вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні усіх трьох кримінальних правопорушень обставиною, передбаченою у ст. 66 КК України, при обранні йому міри покарання суд вбачає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обтяжуючою вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні одного з трьох кримінальних правопорушень обставиною, передбаченою у ст. 67 КК України, при обранні йому міри покарання суд вбачає вчинення злочинів особою повторно.

Мотиви призначення остаточного покарання.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та сукупність усіх обставин, що їх характеризують, зокрема умисну форму вини та мотиви кримінальних правопорушень, спосіб вчинення кожного з кримінальних правопорушень, а також особу зазначеного обвинуваченого. Так, обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, покаявся у скоєному. Він позитивно характеризується за фактичним місцем проживання, ніде не працевлаштований, на диспансерних обліках у лікарів нарколога та психіатра КНП Сколівської міської ради «Сколівська центральна лікарня» не перебуває, він раніше вже притягався до кримінальної відповідальності, проте в силу ст. 89 КК України вважається не судимим.

З урахуванням наведених обставин, суд, під час вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , виходячи з положень ст. 65 КК України, вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкціями ст. 126-1 та ст. 390-1 КК України, - у вигляді обмеження волі на строк один рік і шість місяців та обмеження волі на строк один рік відповідно, погодившись таким чином з позицією сторони обвинувачення у цьому об`єднаному судовому провадженні, після чого остаточно призначити йому покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим. Одночасно суд вважає за можливе та доцільне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 положення ст. 75 КК України, тобто звільнити його від остаточно призначеного покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням та покласти на нього обов`язки, визначені у ст. 76 КК України як обов`язкові, з покладенням на нього також обов`язків, передбачених у ст. 91-1 цього Кодексу, як додаткових, у вигляді заборони на строк два місяці перебувати в місці спільного проживання з потерпілою ОСОБА_6 та заборони наближатися на відстань, меншу 300 м, до місця проживання потерпілої ОСОБА_6 та систематичного перебування її у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням, чи з інших причини. Підстав для застосування положень ст. 69 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 остаточного покарання суд не вбачає.

З огляду на вказане, враховуючи ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, сукупність встановлених даних про його особу, остаточну міру покарання у вигляді обмеження волі на строк один рік і шість місяців, з звільненням його від такого покарання з випробувальним терміном, із покладенням на нього також перелічених вище обов`язків, передбачених у ст. 91-1 КК України, суд вважає такою, що відповідає призначеному покаранню, є необхідною і достатньою для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Вирішення інших питань, необхідних при ухваленні вироку.

Питання доцільності застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурорки Сколівського відділу Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_5 , та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами кримінального провадження.

Цивільний позов у даному об`єднаному судовому провадженні потерпілою ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок кримінальних правопорушень, не пред`являвся.

Судові витрати на залучення експертів та інші витрати у даному об`єднаному судовому провадженні відсутні.

Речові докази у даному об`єднаному судовому провадженні також відсутні.

Керуючись статтями 2, 7, 349, 351, 353, 358, 368-371, 373-374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, і призначити йому покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік і 6 (шість) місяців.

Його ж визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 390-1 КК України, і призначити йому покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання засудженому ОСОБА_3 за сукупністю вказаних вище кримінальних правопорушень, призначити шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, - у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік і 6 (шість) місяців.

На підставі частин 2, 3 ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування остаточно призначеного покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік і 6 (шість) місяців з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та/або навчання.

На підставі пунктів 1, 3 ч. 1 ст. 91-1 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 на строк 2 (два) місяці обов`язки у вигляді заборони перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_6 як особою, яка постраждала від домашнього насильства , та заборони наближатися на відстань, меншу 300 м, до місця, де ОСОБА_6 як особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин.

Рішення щодо запобіжного заходу.

Жоден із визначних чинним КПК України запобіжних заходів щодо засудженого ОСОБА_3 до дати набрання даним вироком суду законної сили не застосовувати.

Строк і порядок набрання вироком законної сили та його оскарження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з моменту його проголошення до Львівського апеляційного суду через Сколівський районний суд Львівської області

Поряд з цим, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, котрі ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження котрих було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Порядок отримання копії вироку.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити засудженому ОСОБА_3 та прокурорці Сколівського відділу Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_5 , а потерпілій ОСОБА_6 , на її відповідне прохання про це.

Вирок проголошено у повному обсязі прилюдно 11 березня 2025 року, негайно після виходу суду з нарадчої кімнати.

Суддя ОСОБА_7