Справа № 525/1579/24
Провадження № 1-кс/525/77/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.12.2024 селище Велика Багачка

Слідчий суддя Великобагачанського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка клопотання прокурора Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000172 від 07.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

у с т а н о в и в:

До Великобагачанського районного суду Полтавської області надійшло клопотання прокурора Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000172 від 07.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що СД ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000172 від 07.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

У ході дізнання встановлено, що 07.12.2024 надійшла письмова заява від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 про те, що 07.12.2024 близько 10 години його співмешканка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи за вищевказаною адресою нанесла йому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани лівого стегна.

У ході проведення 11.12.2024 огляду місця події було виявлено, вилучено та в подальшому визнано речовим доказом: кухонний ніж зі слідами РБК, який поміщено до полімерного сейф-пакету «НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ» KIV №5114399.

З метою збереження доказів у кримінальному провадженні просив накласти арешт на виявлений та вилучений речовий доказ у кримінальному провадженні.

Прокурор Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, з клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не звертався.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 172 КПК України, його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу під час розгляду клопотання не здійснювалося, у зв`язку із неприбуттям в судове засідання всіх осіб, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 107 КПК України.

Слідчий суддя, детально дослідивши матеріали внесеного клопотання про арешт майна, приходить до висновку про можливість задоволення клопотання, виходячи з наступного.

Слідчим суддею установлено, що сектором дізнання ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування (дізнання) у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000172 від 07.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Зі змісту долученого до клопотання витягу з ЄРДР, рапорту уповноваженого працівника ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області від 07.12.2024 та заяви, встановлено, що 07.12.2024 надійшла письмова заява від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 про те, що 07.12.2024 близько 10 години його співмешканка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи за вищевказаною адресою нанесла йому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани лівого стегна (а.с. 3, 5, 6, 7).

11.12.2024 під час проведення огляду місця події за адресою АДРЕСА_1 в приміщенні кухні на дерев`яній тумбі вилучено кухонний ніж, який складається з пластикового руків`я рожевого кольору довжиною 12 см та металевого клинка довжиною 21 см та ріжучого краю (леза) яке є гладким на вістрі жала маються сліди РБК, який поміщено до полімерного сейф-пакету «НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ» KIV №5114399 (а.с. 10-11). Відповідно до заяви ОСОБА_4 від 11.12.2024, ніж належить йому та перебуває у його постійному користуванні ( а.с. 23).

Постановою дізнавача СД ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 виявлений та вилучений кухонний ніж зі слідами РБК, який поміщено до полімерного сейф-пакету «НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ» KIV №5114399, було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні (а.с. 12).

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. За своєю юридичною суттю та змістом, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Положеннями статті 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України.

У відповідності до п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення.

Тому, з огляду на положення ч. 2 ст. 167 та ч. ч. 1 і 2 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна, яке має ознаки речового доказу, по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

З урахуванням викладених положень КПК України, а також сукупності досліджених матеріалів клопотання вбачається, що в даному кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України є підстави вважати, що виявлений та вилучений на місці події: кухонний ніж зі слідами РБК, який поміщено до полімерного сейф-пакету «НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ» KIV №5114399, є речовим доказом по конкретному кримінальному провадженні.

Тому слідчий суддя вважає за необхідне вжити заходи забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на вищезазначене майно з метою його належного збереження.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 170, 172, 173, 376 КПК України

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000172 від 07.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України задовольнити.

Накласти арешт, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування, на кухонний ніж із слідами РБК, який був вилучений в ході проведення огляду місця події від 11.12.2024, поміщений до полімерного сейф-пакету «НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ» KIV №5114399, визначивши місцем його зберігання кімнату зберігання речових доказів ВП №3 Миргородського РВП ГУНП у Полтавській області за адресою: вул. Шевченка, 103, селище Велика Багачка, Миргородського району, Полтавської області.

Ухвала підлягає негайному виконанню дізнавачем, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1