Справа № 191/5872/24
Провадження № 1-кс/191/1008/24
У Х В А Л А

іменем України

24 грудня 2024 року м. Синельникове

Слідчий суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове клопотання слідчого СВ Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровської області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Синельниківської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0001247 від 21.12.2024 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

23.12.2024 року до суду звернувся слідчий із вищевказаним клопотанням, посилаючись на те, що з січня 2024 року невстановлена особа, перебуваючи за адресою: Дніпропетровська область м. Синельникове примушувала без добровільної згоди неповнолітньої ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 до здійснення акту сексуального характеру з погрозою розголошення відомостей, що ганьблять її.

За даним фактом розпочато досудове розслідування по кримінальному провадженню №0001247, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.12.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КК України.

21.12.2024 року гр. ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 добровільно видав для огляду та подальшого вилучення належний йому мобільний телефон Xiaomi Redmi Note 9 імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , в якому встановлені сім-карти мобільного оператора НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , які вилучено до Синельниківського РУП.

Мобільний телефон Xiaomi Redmi Note 9 імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , в якому встановлені сім-карти мобільного оператора НОМЕР_3 , НОМЕР_4 є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та може зберігати на собі його сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження і згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, мають значення речових доказів у кримінальному провадженні.

В зв`язку вищевикладеним слідчий просить, накласти арешт на майно у вигляді заборони на користування та відчуження тимчасово вилученого під час огляду предмету від 21.12.2024, а саме на мобільний телефон Xiaomi Redmi Note 9 імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , в якому встановлені сім-карти мобільного оператора НОМЕР_3 , НОМЕР_4 з метою належного зберігання речових доказів стороною кримінального провадження та проведення відповідних експертиз.

Слідчий та прокурор у письмових заявах просили задовольнити клопотання та здійснити його розгляд без їх участі.

Суд, розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього документи, дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 21.12.2024 року внесено до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за № 0001247 за ознаками ч. 3 ст. 154 КК України.

21.12.2024 року на підставі заяви ОСОБА_6 про добровільну видачу в рамках кримінального провадження слідчим СВ Синельниківського РУП проведено огляд мобільного телефону марки Xiaomi Redmi Note 9 в якому встановлені сім-карти мобільного оператора , НОМЕР_4 , за адресою: АДРЕСА_1 та вилучено у встановленому законом порядку.

21.12.2024 року слідчим ОСОБА_7 винесено відповідну постанову про визнання мобільного телефону марки Xiaomi Redmi Note 9 та сім-карти мобільного оператора НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001247 від 27.01.2024 року та залишено на зберігання в кімнаті речових доказів Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Також, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, користування, розпорядження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя вважає, що в клопотанні органу досудового розслідування доведено наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, у відповідності до яких необхідно накласти арешт на вилучене майно з метою його збереження.

Більш того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до положень ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований на будь-якій стадії кримінального провадження, якщо в подальшому у застосуванні цього заходу відпаде потреба.

З метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування, виникає необхідність у накладенні арешту на зазначене майно, оскільки, воно має значення речового доказу та вказує на вчинення кримінального правопорушення, тому заявлене клопотання підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 98, 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровської області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Синельниківської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0001247 від 21.12.2024 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КК України, про арешт майна, задовольнити.

Накласти арешт на майно у вигляді заборони на користування та відчуження тимчасово вилученого під час огляду предмету від 21.12.2024, а саме на мобільний телефон Xiaomi Redmi Note 9, імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , в якому встановлені сім-карти мобільного оператора НОМЕР_3 , НОМЕР_5 з метою належного зберігання речових доказів стороною кримінального провадження та проведення відповідних експертиз.

Арешт майна також може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосування цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в п`ятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1