Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/43/25
У Х В А Л А

08.01.2025 року м.Виноградів

Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів матеріалами скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб ВП №1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В:

06.01.2025р. до слідчого судді Виноградівського районного суду надійшла скарга ОСОБА_3 , подана в порядку ст.ст.303,304 КПК України на бездіяльність посадових осіб ВП №1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення, а саме щодо факту зникнення, до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Скарга мотивована тим, що 09.12.2024р. скаржник звернулася до чергової частини Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області із заявою про вчинення злочину, а саме, факту зникнення її колишнього чоловіка ОСОБА_4 , до якого ймовірно причетні його родичі- сестра ОСОБА_5 , мешканка АДРЕСА_1 , а тому, заявник стверджує, що посадовими особами Берегівського РВП порушенні вимоги ст.214 КПК України, оскільки відомості про кримінальне правопорушення на підставі поданої нею 09.12.2024р. заяви до Єдиного реєстру досудових розслідувань так і не внесені.

В судове засідання скаржник не з`явилася, проте 08.01.2025р. подала до суду письмову заяву, в якій доводи своєї скарги підтримала повністю з підстав, наведених в ній, а відтак просила її повністю задоволити, а справу розглянути у її відсутності; прокурор та Слідчий СВ відділення поліції №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, будучи належним чином повідомленими про місце і час розгляду скарги, не з`явилися на судове засідання, а відтак суд вважає за можливе справу розглянути відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи, а відтак, дослідивши матеріали скарги, оцінивши докази, надані сторонами кримінального провадження, інших доказів ні скаржник, ні прокурор в судовому засіданні не надали, сторонам було запропоновано надати додаткові докази в обґрунтування своїх позицій, суд приходить до наступного.

При розгляді даної скарги суд виходить з того, що інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування є важливою гарантією захисту прав учасників кримінального процесу, зокрема, відповідно до приписів п.17 ч.1 ст.7 КПК України забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності є однією із загальних засад кримінального провадження.

Приорітетними завданням кримінального провадження визначено захист осіб від кримінальних правопорушень (ч.1 ст.3 КПК України).

Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ч.1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За приписами до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст 303, ст.304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, передбачені ч.1 ст.303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача або прокурора оформляється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання її копії.

З матеріалів скарги вбачається, що ОСОБА_3 подала скаргу на бездіяльність, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальні правопорушення на підставі поданої нею заяви, оскільки така бездіяльність підлягає оскарженню відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.303 КПК України.

Так, матеріалами судового провадження встановлено, що скаржник 09.12.2024р. звернулася до чергової частини Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області із заявою про вчинення злочину, а саме, факту зникнення її колишнього чоловіка ОСОБА_4 , до якого ймовірно причетні його родичі- сестра ОСОБА_5 , мешканка АДРЕСА_1 , а тому, заявник стверджує, що посадовими особами Берегівського РВП порушенні вимоги ст.214 КПК України, оскільки відомості про кримінальне правопорушення на підставі поданої нею 09.12.2024р. заяви до Єдиного реєстру досудових розслідувань так і не внесені.

Отже, факт про те, що заявником оскаржується бездіяльність уповноважених осіб ВП №1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області, а не конкретно слідчого, дізнавача або прокурора, не свідчить про те, що бездіяльність, яку оскаржує скаржник, не підлягає оскарженню у порядку, встановленому КПК України.

При цьому, суд звертає увагу на те, що за змістом п.4-1 ст.3 КПК України дізнавач є службовою особою підрозділу дізнання органу Національної поліції, яка уповноважена в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних проступків, а слідчий відповідно до п. 17 цієї статті є службовою особою органу Національної поліції, уповноваженою в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень.

Тобто, як дізнавач, так і слідчий є службовими та посадовими особами органу Національної поліції, бездіяльність яких оскаржує скаржник.

У зв`язку з чим, слідчий суддя вважає, що скарга ОСОБА_3 , подана в порядку ст.ст.303,304 КПК України на бездіяльність посадових осіб ВП №1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст.293,376,398 КК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, підлягає розгляду слідчим суддею по суті з прийняттям відповідного рішення передбаченого КПК України.

Між тим, у відповідності до положень ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Реєстру та розпочати розслідування. Частиною другої цієї норми передбачено, що порядок формування і ведення Реєстру регламентується спеціальним Положенням, тобто дане Положення про ЄРДР є невід`ємною складовою інституту початку досудового розслідування і підпорядковується нормам КПК, лише конкретизуючи їх зміст на основі тлумачення норм закону і концептуальних засад.

Відповідно до Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого Наказом Генерального прокурора України за №69 від 17.08.2012р. визначенні строки внесення відомостей до Реєстру. Зокрема, відповідно до п.3.1 розділу 1 зазначеного Положення унесення відомостей до Реєстру здійснюється з дотриманням таких строків: заяву, повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення у термін, визначений ч.1 ст.214 КПК України.

Також п.1.3 Положення передбачено, що особа, яка подала заяву чи повідомляє про кримінальне правопорушення під розпис попереджається про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення, крім випадків надходження заяви, повідомлення поштою або іншим засобом зв`язку.

Заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення вважаються поданими з моменту попередження особи про кримінальну відповідальність (за виключенням випадків, коли таке попередження не можливо зробити з об`єктивних причин: надходження заяви, повідомлення поштою, іншим засобом зв`язку, непритомний стан заявника, відрядження тощо).

При цьому, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела (п.1.2) повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Між тим, з із змісту заяви скаржника від 06.01.2025р. вбачається, що 09.12.2024р. скаржник звернулася до чергової частини Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області із заявою про вчинення злочину, а саме, факту зникнення її колишнього чоловіка ОСОБА_4 , до якого ймовірно причетні його родичі- сестра ОСОБА_5 , мешканка АДРЕСА_1 , а тому, заявник стверджує, що посадовими особами Берегівського РВП порушенні вимоги ст.214 КПК України, оскільки відомості про кримінальне правопорушення на підставі поданої нею 09.12.2024р. заяви до Єдиного реєстру досудових розслідувань так і не внесені.

Не дивлячись на категоричні приписи ст.214 КПК України уповноважена особа Виноградівського відділення Берегівського ВП ГУ НПУ в Закарпатській області, замість того, щоб внести відомості до ЄРДР щодо вказаного кримінального правопорушення та доручити розслідування конкретному слідчому, однак і на час розгляду даної скарги у суді відомості до ЄРДР не внесено.

Так, ч.3 ст.214 КПК України встановлено заборону проведення досудового розслідування до внесення відомостей до ЄРДР або без такого внесення, тобто без реєстрації заяви чи повідомлення особи про злочин настають негативні наслідки, оскільки ця особа фактично позбавляється можливості реалізувати своє право на отримання державного захисту від злочину.

Окрім того, заявники, як правило не надають заяви про вчинення злочину безпосередньо слідчим чи прокурорам, а контактують з цього приводу з іншими службовими особами, а відтак, виходячи з концептуальних положень КПК і принципу верховенства права, «момент надання уповноваженим особам заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення» настає і тоді, коли заявник подав вказану заяву у встановленому порядку не безпосередньо слідчому (прокурору), а й іншій уповноваженій особі, зокрема, уповноваженому працівнику канцелярії прокуратури або чергової частини структурного підрозділу МВС України

Отже, системний аналіз зазначених норм дає підстави стверджувати, що невнесення заяви чи повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР- слід вважати таким, що не відповідає вимогам КПК і має ознаки незаконної бездіяльності слідчого.

На підставі наведеного, суд приходить до переконання, що заява скаржника повинна розглядатись в порядку кримінального процесуального законодавства, як повідомлення про кримінальне правопорушення, а відтак, об`єктитвний аналіз викладеного свідчить про те, що у посадових осіб Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУ НПУ в Закарпатській області не було законних підстав не внести невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення, відповідні відомості до ЄРДР та розпочати саме розслідування.

Суд звертає увагу, що особливою процесуальною гарантією для забезпечення права особи ініціювати досудове розслідування є встановлена ч.4 ст.214 КПК України категорична заборона слідчому, прокурору, іншій службовій особі, уповноваженій на прийняття та реєстрацію заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення, відмовляти у прийнятті та реєстрації таких заяв чи повідомлень.

Вказану процесуальні гарантію слід розглядати у єдності з положеннями п.1 ч.1 ст.303, ч.1 ст.304 КПК України, якими передбачена правова можливість заявника, потерпілого, його представника чи законного представника протягом 10-ти днів з моменту бездіяльності оскаржити бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Слід зазначити, що в даних нормах закону реалізовані концептуальні положення щодо посилення ролі судового контролю у формі розгляду скарг на бездіяльність слідчого, прокурора під час досудового розслідування, підкріпивши тим самим реальність процесуальних гарантій заявника (потерпілого) на отримання від держави захисту проти вчинених кримінальних правопорушень.

Між тим, слідчий суддя, розглядаючи скаргу і керуючись принципом верховенства права, не може обмежитись констатацією формального дотримання відповідними службовими особами вимого підзаконного нормативно-правового акта, якщо ці дії за своєю суттю і правовими наслідками не відповідають вимогам КПК України та Конституції України.

Суд звертає увагу учасників процесу на те, що норма ст.214 КПК України взагалі не передбачає оцінювання слідчим чи прокурором достатності і достовірності викладених у поданій заяві відомостей про вчинення злочину як підстави для внесення заяви про злочин до ЄРДР і початку розслідування, а також не передбачає необхідності надання заявником доказів на підтвердження обставин вчинення злочину.

Таким чином, на підставі наведеного суд приходить до переконання про обґрунтованість скарги, а відтак вона підлягає до задоволення в повному обсягу.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.214,303-307,615 ч.15 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб ВП №1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - задоволити.

Зобов`язати посадових осіб СВ відділення поліції №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області прийняти та невідкладно внести відомості, викладенні скаржником ОСОБА_3 в її заяві від 09.12.2024р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань та невідкладно розпочати досудове розслідування.

Копію ухвали невідкладно направити учасникам кримінального провадження та прокурору.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора (ч.3 ст.307 КПК України) не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя ОСОБА_1