Провадження № 1-кп/761/1561/2025
У Х В А Л А

06 березня 2025 року м. Київ

Шевченківський районний суд м. Києва у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , судді ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , провівши в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва судове засідання у кримінальному провадженні №0000744 від 04.06.2021 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

У С Т А Н О В И В :

Шевченківським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд у наведеному кримінальному провадженні, при цьому в судовому засіданні прокурор заявив клопотання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, посилаючись на те, що ризики поведінки останнього, яка може зашкодити кримінальному провадженню, своєї актуальності не втратили, зокрема щодо переховування від суду, незаконного впливу на свідків, а також вчинення іншого кримінального правопорушення.

Захисник ОСОБА_6 заперечував з приводу задоволення клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку захисника.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, слід дійти такого висновку.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

З цього приводу Європейський суд з прав людини у пункті 143 рішення "Stanev v. Bulgaria" зазначив, що затримання особи є настільки серйозним заходом, що воно може бути виправдане лише тоді, коли були розглянуті інші, менш суворі заходи і коли вони були визнані недостатніми для захисту індивідуального або суспільного інтересу, який міг би вимагати затримання особи.

Крім того, Європейський суд з прав людини у пункті 42 рішення "Котій проти України" наголошує, що для того, щоб позбавлення свободи можна було вважати несвавільним у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції, відповідності цього заходу вимогам національного закону недостатньо: застосування такого заходу має також бути необхідним за конкретних обставин.

Аналізуючи доводи прокурора, які стосуються доцільності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , суд також враховує дані про його особу, а саме те, що останній є раніше не судимою особою, однак на даний час має процесуальний статус обвинуваченого в межах іншого кримінального провадження, а в рамках даної справи обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, пов`язаного із незаконним обігом наркотичних засобів з метою збуту, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, що свідчить про високий рівень суспільної небезпеки таких дій, при цьому з урахуванням обставин кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 , усвідомлюючи міру покарання, яке може бути йому призначено у разі визнання винуватим, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, беручи до уваги стадію кримінального провадження, враховуючи обізнаність обвинуваченого щодо деяких даних про учасників кримінального провадження, які мають надати показання в суді, обвинувачений ОСОБА_7 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, може незаконно впливати на свідків та інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні.

Отже, сукупність наведених обставин свідчить про наявність відповідних ризиків, передбачених ст. 177 КПК, однак посилання прокурора на неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 за допомогою іншого менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, зокрема домашнього арешту, носить сумнівний характер, оскільки ОСОБА_7 запевнив про наявність місця постійного проживання, а також про стійке бажання в майбутньому брати участь у відбитті збройної агресії Російської Федераціїї проти України.

Разом з тим, суд бере до уваги і практику ЄСПЛ, зокрема загальні висновки, викладені у справах «Штепа проти України», «Ноймайстер проти Австрії» (Neumeister v. Austria), щодо зменшення ризику непроцесуальної поведінки підозрюваного (обвинуваченого) зі спливом часу, за умови відсутності появлення нових обставин, що виправдовуватимуть застосування раніше обраного запобіжного заходу.

При цьому, зважаючи на стадію кримінального провадження, тривалість утримання обвинуваченого під вартою, а головним чином відсутність даних компрометуючого характеру за період кримінального провадження щодо обставин порушення процесуальної поведінки обвинуваченим ОСОБА_7 , суд дійшов висновку про зменшення вірогідності прояву згаданих ризиків.

На підставі викладеного, суд вважає можливим в даному конкретному випадку змінити ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши йому без дозволу суду в нічний період доби (з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступного дня) залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, застосовуючи до ОСОБА_7 наведений запобіжний захід, слід покласти на нього додаткові обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1. Повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

2. Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст. 177, 182-183, 194, 331, 383 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора - задовольнити частково.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши йому без дозволу суду в нічний період доби (з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступного дня) залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням перебування у бомбосховищі/укритті під час оголошення повітряної тривоги у м. Києві.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, визначити до 06 травня 2025 року.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 додаткові обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, та зобов`язати:

1. Повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

2. Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу в частині застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до ОСОБА_7 передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання останнього.

Звільнити з-під варти ОСОБА_7 в залі судового засідання негайно.

У задоволенні інших вимог клопотання - відмовити.

Оголошення повного тексту ухвали відбудеться 11 березня 2025 року о 09 годині 05 хвилин.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду обвинуваченим, його захисником, прокурором протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії судового рішення.

Судді

_______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3