ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/807/914/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула 20 листопада 2024 року у місті Запоріжжі в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ленінське Якимівського району Запорізької області, громадянина України, який має вищу освіту, неодружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 - в режимі відеоконференції,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_6 та прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 звернулися до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 23 травня 2024 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування основного покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України, зобов`язано ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить оскаржуваний вирок суду скасувати, визнати його невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України, та виправдати.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції ухвалено вказаний вирок з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону (ст.ст. 410, 411 КПК України).

Так, судом в обґрунтування вироку покладено недопустимі докази та невірно надано висновки, які суперечать фактичним обставинам справи.

В обґрунтування свого рішення суд поклав лише показання потерпілої, одного свідка та письмові докази.

З жодних письмових доказів, показань свідків, потерпілої, в ході судового розгляду не спростовано того факту, що частина грошових коштів, вилучених під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_10 , могла бути втрачена до дня передачі вилученого майна слідчому ОСОБА_6 . Крім цього, не підтверджено, що вказані грошові кошти дійсно належать потерпілій ОСОБА_10 , та вона є потерпілою у справі, оскільки не допитано ОСОБА_11 , яка раніше заявляла, що вилучені під час обшуку грошові кошти належать їй.

Крім цього, на підтвердження суми збитку було прийнято до уваги інформацію з офіційного сайту Національного банку України щодо офіційного курсу іноземних валют станом на 24 червня 2021 року, всупереч вимогам ст.ст.91, 93 КПК України.

На підтвердження суми завданих збитків прокурор надав аркуш паперу з фотографією Інтернет сторінки Національного банку України з курсом валют станом на 24 червня 2021 року.

Стороною захисту під час судового розгляду суду надано клопотання про визнання вказаного аркушу паперу з курсом НБУ недопустимим доказом, враховуючи те, що він долучений до матеріалів кримінального провадження всупереч вимогам ст.ст.91, 93 КПК України, а саме без витребування вказаної інформації у банківської установи та проведення слідчих дій (огляд, тимчасовий доступ, тощо).

Судом відмовлено в задоволенні вказаного клопотання, регламентуючи це тим, що отримання офіційної інформації щодо курсу іноземних валют, не вимагає проведення процесуальних або слідчих дій та не потребує її отримання в порядку ст. 93 КПК України.

Однак, в ст. 93 КПК України не зазначено, що офіційна інформація, яка має доказове значення, може бути не витребувана від підприємств, установ, організацій, а враховуючі інформацію з їх офіційних сайтів без належного процесуального оформлення можна розраховувати та доказувати суму спричиненого збитку.?

Враховуючи це, судом необґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання про визнання вказаного аркушу паперу з курсом НБУ недопустимим доказом.

Показання потерпілої ОСОБА_10 були не в повному обсязі враховані судом першої інстанції при ухваленні вироку та у вироку викладені неповно.

Стороною захисту надано суду завірену належним чином заяву ОСОБА_11 про те, що вилучені під час обшуку грошові кошти належать їй та надано клопотання про її допит, в задоволенні якого було відмовлено. Під час досудового розслідування кримінального провадження ОСОБА_11 також не допитувалась.

Таким чином, судом першої інстанції, не досліджені обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Обвинувачений не виключає можливості втрати грошових коштів іншими особами до моменту їх отримання ним від слідчого ОСОБА_12 , оскільки після їх вилучення пройшло не менше тижня, де вони знаходилися в цей час, йому не відомо.

При ухваленні обвинувального вироку суд першої інстанції не врахував положення ст.ст. 17, 92 КПК України та зазначив, що версія обвинуваченого щодо втрати речових доказів для їх передачі останньому не підтверджується. Таким чином судом не взято до уваги, що сумнів щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Отже, сторона захисту вважає, що під час ухвалення вироку судом не надано потрібної оцінки обставинам, які очевидно свідчать про недоведеність вини та виправдовують останнього, висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду та містять істотні суперечності, та у зв`язку з чим оскаржуваний вирок є незаконним та винесеним з істотним порушенням кримінального процесуального закону та неповнотою судового розгляду.

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржуваний вирок суду скасувати; ухвалити новий вирок і призначити ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України, покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк 2 роки.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що при вирішенні питання про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції неналежно врахував особу винного та інші обставини справи, а саме те, що ОСОБА_6 , який вчинив кримінальне правопорушення, будучи службовою особою (слідчим) правоохоронного органу, на яку покладено відповідальність суворого дотримання законності, - не розкаявся, протиправності свого діяння не усвідомив, належних висновків для себе не зробив, заходів до відшкодування завданої істотної матеріальної шкоди, у тому числі офіційного працевлаштування з цією метою після звільнення з поліції - не вживав.

Вищезазначене, з урахуванням відсутності обставин, що пом`якшують покарання, свідчить про відсутність достатніх підстав для застосування ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, а також про м`якість призначеного покарання.

Також, прокурор зауважує, що підстави встановлення мінімального іспитового строку, саме в 1 рік у оскаржуваному вироку не наведено та не вмотивовано.

На підставі викладеного прокурор вважає, що рішення суду про застосування ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням прийнято внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, та є явно несправедливим покаранням через його м`якість.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.

Наказом ГУ НП в Запорізькій області № 356о/с від 17 вересня 2018 року ОСОБА_6 призначено на посаду старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Запорізькій області, та наказом Голови Національної поліції № 1031о/с від 02 листопада 2018 року ОСОБА_6 присвоєно спеціальне звання капітан поліції.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» № 3781-ХІІ від 23 грудня 1993 року, ОСОБА_6 є працівником правоохоронного органу, та, здійснюючи функції представника влади, тобто будучи службовою особою, в силу статей 3, 7, 18 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-УІІІ від 02 липня 2015 року, має обов`язки неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до положень ч.1 ст. 40 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), слідчий уповноважений, зокрема, починати досудове розслідування; проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії; звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії; приймати процесуальні рішення та здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Статтею 100 КПК України визначено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Зокрема, вказаною статтею визначено, що речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104 (далі - Порядок № 1104) визначено правила зберігання речових доказів.

Відповідно до положень п.п. 7, 8 Порядку № 1104, вилучені (отримані) стороною обвинувачення речові докази зберігаються разом з матеріалами кримінального провадження в індивідуальному сейфі (металевій шафі) слідчого, дізнавача, який здійснює таке провадження.

Відповідальним за зберігання речових доказів, що зберігаються разом з матеріалами кримінального провадження, є слідчий, дізнавач, який здійснює таке провадження.

Пунктом 21 Порядку № 1104 визначено, що речові докази у вигляді грошей (у готівковій формі) у національній валюті України або іноземній валюті передаються для зберігання, крім зберігання в індивідуальних сейфах, уповноваженому банку, що обслуговує орган, у складі якого функціонує слідчий підрозділ або підрозділ дізнання (далі - уповноважений банк), з їх описом із зазначенням найменування та номіналу, номерів банкнот, який додається до супровідного листа.

У разі коли гроші (у готівковій формі) у національній валюті України чи іноземній валюті не містять слідів кримінального правопорушення, вони можуть передаватись уповноваженому банку без зазначення їх номіналу та номерів банкнот та зараховуватися на спеціально визначені для цієї мети депозитні рахунки (далі - депозитний рахунок) або у разі письмової відмови банку передаватися для зберігання в індивідуальних сейфах уповноваженого банку.

Пунктом 10 Порядку № 1104 визначено, що взяття на облік речових доказів проводиться не пізніше наступного дня після їх вилучення (отримання) шляхом внесення відповідного запису до книги обліку. У разі коли облік речових доказів у книзі обліку не може бути проведений своєчасно з об`єктивних причин (значна віддаленість місця вилучення (отримання) речових доказів від місцезнаходження органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, підрозділ дізнання тощо), такий облік повинен проводитися в день їх фактичної доставки.

Згідно з положеннями п. 5 Посадової інструкції старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП в Запорізькій області (далі - Посадова інструкція), ОСОБА_6 персонально відповідає за облік майна та цінностей, вилучених в ході досудового розслідування у осіб, а також майна та коштів, на які накладено арешт з метою забезпечення відшкодування завданих кримінальним правопорушенням збитків та можливої їх конфіскації, а також облік, контроль за зберіганням речових доказів у встановленому порядку та вирішення їх долі після прийняття рішення у кримінальних провадженнях.

Однак, ОСОБА_6 , будучи службовою особою органу досудового розслідування та уповноваженим на здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, нехтуючи обов`язками слідчого, визначеними КПК України, Порядком № 1104, через несумлінне ставлення до них, вчинив злочин у сфері службової діяльності за таких обставин.

Так, слідчим управлінням ГУНП в Запорізькій області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000380 від 19 жовтня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України. Проведення досудового розслідування здійснювалось групою слідчих СУ ГУНП в Запорізькій області у складі ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , останнього було призначено старшим слідчим слідчої групи.

05 березня 2021 року старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Запорізькій області ОСОБА_21 за погодженням з процесуальним керівником у вказаному кримінальному провадженні, звернувся до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку квартири за місцем мешкання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_3 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчиненого кримінального правопорушення, відшукання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, а також інших предметів заборонених або обмежених в обігу, грошових коштів та матеріальних цінностей здобутих злочинним шляхом, мобільних телефонів, сім-карток, блокнотів, банківських карток, які використовуються для вчинення кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2021 року вказане клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 було задоволено та надано дозвіл слідчим зі складу групи слідчих у кримінальному провадженні №0000380 від 19 жовтня 2020 року на проведення обшуку квартири за місцем мешкання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_3 .

22 березня 2023 року на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2021 року слідчим СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_12 , у відповідності до вимог ст.ст. 223, 233, 234, 236 КПК України проведено обшук квартири за місцем мешкання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_3 , в ході якого було виявлено та вилучено речі та предмети, вказані в ухвалі суду, у тому числі грошові кошти, а саме: 7 купюр номіналом 50 Євро, 19 купюр номіналом 200 Євро, 34 купюри номіналом 100 Євро, 31 купюра номіналом 100 доларів США, 5 купюр номіналом 100 грн, 37 купюр номіналом 500 грн та 3 купюри номіналом 200 грн, на загальну суму 7 550 Євро, 3 100 доларів США та 19 600 гривень, які було поміщено до двох сейфпакетів.

23 березня 2021 року постановою старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 речі та предмети, вилучені під час обшуку, у тому числі і вищевказані грошові кошти було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

23 березня 2021 року старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , за погодженням з процесуальним керівником у вказаному кримінальному провадженні, звернувся до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене під час обшуку квартири за місцем мешкання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 березня 2021 року вказане клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 було задоволено та накладено арешт на майно, вилучене під час обшуку квартири за місцем мешкання ОСОБА_22 за адресою: АДРЕСА_3 , у тому числі на грошові кошти, а саме 7 купюр номіналом 50 Євро, 19 купюр номіналом 200 Євро, 34 купюри номіналом 100 Євро, 31 купюра номіналом 100 доларів США, 5 купюр номіналом 100 грн, 37 купюр номіналом 500 грн та 3 купюри номіналом 200 грн, на загальну суму 7 550 Євро, 3 100 доларів США та 19 600 гривень.

01 квітня 2021 року слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_12 передав майно, вилучене за місцем мешкання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_3 , у тому числі і грошові кошти, а саме 7 купюр номіналом 50 Євро, 19 купюр номіналом 200 Євро, 34 купюри номіналом 100 Євро, 31 купюра номіналом 100 доларів США. 5 купюр номіналом 100 грн., 37 купюр номіналом 500 грн та 3 купюри номіналом 200 грн, на загальну суму 7 550 Євро, 3 100 доларів США та 19 600 грн старшому групи слідчих - старшому слідчому відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , який, у відповідності то ст. 100 КПК України, п. 8 Порядку № 1104, п. 5 Посадової інструкції, став відповідальною особою за їх зберігання.

Після цього, ОСОБА_6 , не виконуючи свої службові обов`язки, за наявної об`єктивної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, в порушення ст. 100 КПК України, п.п. 7, 8, 9-12, 21 вищевказаного Порядку № 1104, п. 5 Посадової інструкції, не вжив заходів для забезпечення належного зберігання речових доказів у кримінальному провадженні № 0000380 від 19 жовтня 2020 року у виді грошових коштів, вилучених за місцем мешкання ОСОБА_10 , та передачі їх уповноваженій особі органу досудового розслідування для взяття на облік, внесення відповідних записів до книги обліку речових доказів та передачі на зберігання уповноваженому банку.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2021 року частково задоволено клопотання адвоката ОСОБА_23 , яка діє в інтересах ОСОБА_10 , та скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 березня 2021 року, на майно, вилучене під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_3 , у тому числі на грошові кошти, а саме 7 купюр номіналом 50 Євро, 19 купюр номіналом 200 Євро, 34 купюри номіналом 100 Євро, 31 купюра номіналом 100 доларів США, 5 купюр номіналом 100 грн, 37 купюр номіналом 500 грн та 3 купюри номіналом 200 грн, на загальну суму 7 550 Євро, 3 100 доларів США та 19 600 гривень.

05 червня 2021 року старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , на виконання вказаної ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2021 року повернув ОСОБА_10 частину грошових коштів, вилучених під час обшуку, а саме 7 купюр номіналом 50 Євро, 10 купюр номіналом 200 Євро та 30 купюр номіналом 100 Євро, на загальну суму 5 350 Євро. Іншу частину грошових коштів ОСОБА_6 не повернув, повідомивши в подальшому ОСОБА_10 , що він їх втратив.

Отже з 01 квітня 2021 року по дату свого звільнення - 24 червня 2021 року, ОСОБА_6 , в порушення положень ст.ст. 40, 100 КПК України, п.п. 7, 8, 10, 21 Порядку № 1104, п. 5 Посадової інструкції старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Запорізькій області, за наявності об`єктивної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, не вжив заходів для забезпечення належного зберігання речових доказів у виді грошових коштів та передачі їх уповноваженому банку.

У зв`язку із порушенням вищевказаних норм старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 в період 01 квітня 2021 року по 24 червня 2021 року, не виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, за наявності об`єктивної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, за невстановлених обставин допустив втрату речових доказів у кримінальному провадженні №0000380 від 19 жовтня 2020 року а саме: грошових коштів у сумі 19600 грн, 3 100 доларів США та 2200 Євро, що за курсом Національного банку України станом на 24 червня 2021 року всього складає 175 857,00 гривень.

Внаслідок втрати речових доказів через невиконання старшим слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, ОСОБА_10 завдано матеріальну шкоду у сумі 19 600 грн, 3 100 доларів США та 2 200 Євро, а всього за курсом Національного банку України станом на 24 червня 2021 року на загальну суму 175 857,00 гривень, що в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та є істотною шкодою.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.1 ст. 367 КК України, а саме невиконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян.

Заслухавши:

доповідь судді;

обвинуваченого та його захисника, які не підтримали апеляційну скаргу, а одразу звернулись із клопотанням про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, та просили закрити кримінальне провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України;

прокурора, який не заперечував проти заявленого стороною захисту клопотання;

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у клопотанні, колегія суддів доходить таких висновків.

Відповідно до положень ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження (п.1 ч.2 ст. 284 КПК України).

За правилами ч.8 ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п.1 ч.2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Частиною третьою статті 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Аналіз статей 284-288 КПК України дає підстави для висновку, що підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження з цих підстав.

Отже, наявність саме цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Санкція ч.1 ст.367 КК України, в редакції, чинній на час вчинення кримінального правопорушення, передбачала покарання у виді штрафу від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

В свою чергу, відповідно до положень ч.1 ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.367 КК України, є кримінальним проступком.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно з матеріалами провадження, в т.ч. з вироком суду, інкриміноване ОСОБА_6 кримінальне правопорушення вчинене останнім у період з 01 квітня 2021 року по 24 червня 2021 року.

Таким чином, з моменту вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення минуло понад три роки.

За таких обставин, колегія суддів убачає правові підстави для задоволення клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Отже, на підставі вищезазначеного, а також вимог ст.417 КПК України, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок суду щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст.367 КК України підлягає скасуванню зі звільненням останнього від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

Керуючись п.2 ч.1 ст.49 КК України, п.1 ч.2 ст. 284, ст.ст. 404-405, 407-409, 417 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

клопотання захисника-адвоката ОСОБА_8 , підтримане обвинуваченим ОСОБА_6 , задовольнити.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 23 травня 2024 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України, скасувати.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 367 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст. 367 КК України закрити на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4