Справа № 488/4778/23
Номер провадження № 1-кп/488/110/25

У Х В А Л А

26.02.2025 року

Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

його захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

законного представника потерпілих - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаєві матеріали кримінального провадження за обвинуваченням,-

ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 6 ст.152, ч.3 ст.153, ч.2 ст.156, ч.1 ст.301-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_7 , посилаючись на необхідність дотримання судом принципу безпосереднього дослідження доказів у суді і допиту потерпілих, так як потерпілі допитувалися лише на стадії досудового розслідування, а їх показання в суді неможливо відтворити через несправність DVD дисків, окрім того дітей допитувала неуповноважена особа, а діяльність «Барнахусу» нормами КПК не врегульована, заявлено клопотання про виклик для допиту у суді неповнолітніх потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , можливо дистанційно.

Обвинувачений ОСОБА_6 клопотання захисника підтримав та просив задовольнити.

Прокурор просила відмовити в задоволенні клопотання захисника, посилаючись на те, що такі дії будуть для потерпілих психотравмуючими.

Законний представник потерпілих адвокат ОСОБА_8 заперечила проти виклику потерпілих, так як вважає, що такі не забезпечать принципу забезпечення прав дітей під час розгляду справи про сексуальне насильство, а через сплив часу та особливості дитячої психіки, потерпілі можуть не згадати певні обставини. Окрім того, послалась на те, що потерпіла ОСОБА_11 категорично заперечувала проти допиту своїх дітей задля недопущення травмування їх психіки, а також зазначивши, що ОСОБА_9 через маючи місце події до сих пір відвідує психолога.

Суд, надавши оцінку законності та обгрунтованості заявленого клопотання, заслухавши думку учасників кримінального провадження, прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання захисника з огляду на наступне:

Відповідно до вимог ст. 354 КПК України допит малолітнього або неповнолітнього потерпілого проводиться з дотриманням правил, передбачених цією статтею, зокрема їх допит в суді проводиться в присутності законного представника, педагога чи психолога... У випадках, коли це необхідно для об`єктивного з`ясування обставин та/або захисту прав малолітнього чи неповнолітнього свідка, за ухвалою суду він може бути допитаний поза залом судового засідання в іншому приміщенні з використанням відеоконференції (дистанційне судове провадження).

Крім того, існує можливість уникнення допиту, в тому числі дитини, під час судового розгляду кримінального провадження

Так відповідно до ч. 1 ст. 225 КПК України у виняткових випадках, пов`язаних із необхідністю отримання показань свідка чи потерпілого під час досудового розслідування, якщо через існування небезпеки для життя і здоров`я свідка чи потерпілого, їх тяжкої хвороби, наявності інших обставин, що можуть унеможливити їхній допит в суді або вплинути на повноту чи достовірність показань, сторона кримінального провадження, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право звернутися до слідчого судді із клопотанням провести допит такого свідка чи потерпілого в судовому засіданні, у тому числі одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб. У цьому випадку допит свідка чи потерпілого здійснюється в судовому засіданні в місці розташування суду або перебування хворого свідка, потерпілого в присутності сторін кримінального провадження з дотриманням правил проведення допиту під час судового розгляду. Допит особи згідно з положеннями цієї статті може бути також проведений за відсутності сторони захисту, якщо на момент його проведення жодній особі не повідомлено про підозру у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.4 ст.225 КПК України суд під час судового розгляду має право допитати особу, яка допитувалася відповідно до правил цієї статті, зокрема у випадках, якщо такий допит проведений за відсутності сторони захисту або якщо є необхідність уточнення показань чи отримання показань щодо обставин, які не були з`ясовані в результаті допиту під час досудового розслідування.

Суд підкреслює, що перехресний допит особи, що дає показання проти обвинуваченого, є однією з фундаментальних гарантій справедливого судового розгляду.

Право на перехресний допит закріплене у підпункті «d» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, положення якої за змістом ч. 2 ст. 1 КПК є нормами кримінального процесуального законодавства України як міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Так, згідно підпункту «d» пункту 3 статті 6 Конвенції, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право, щонайменше, допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення.

Відповідно до ч. 7 ст. 352 КПК після прямого допиту протилежній стороні кримінального провадження надається можливість перехресного допиту свідка. Під час перехресного допиту дозволяється ставити навідні запитання.

Право на перехресний допит обумовлюється необхідністю забезпечення принципу безпосередності дослідження доказів, що дає стороні можливість з`ясувати всі обставини, які вона вважає важливими для вирішення справи, уточнити показання свідка та поставити під сумнів ті чи інші повідомлення особи або її репутацію.

Однак, суд зазначає, що засаді безпосередності, як і будь-якій іншій загальній засаді, притаманна певна гнучкість при застосуванні в конкретних обставинах. Вказане кореспондується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 19 листопада 2019 року у справі № 750/5745/15-к (провадження № 51-10195 км 18).

Так, суд звертає увагу на особливості провадження щодо малолітніх свідків і потерпілих.

Низка міжнародних договорів, ратифікованих Україною, і документи міжнародних органів, до яких належить Україна, надають особливе значення забезпеченню інтересів дитини під час кримінального процесу.

Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини передбачає, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до Керівних принципів ООН щодо судочинства у питаннях дітей-жертв і дітей-свідків злочинів, кожна дитина має право на першочергову увагу якнайкращому забезпеченню своїх інтересів, включаючи право на захист і можливість гармонійного розвитку.

Відповідно до пунктів 68, 72 Керівних принципів Комітету міністрів Ради Європи щодо правосуддя, дружнього до дітей, прийнятих Комітетом міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року, слід уникати прямого контакту, протистояння або спілкування між дитиною-жертвою або дитиною-свідком з підозрюваним, наскільки це можливо, якщо тільки дитина-жертва не вимагає цього.

Названі принципи вимагають від Держав-учасниць гарантувати ефективне здійснення прав дітей, щоб їх найкращим інтересам приділялась першочергова увага в усьому, що стосується або зачіпає їх інтереси.

Пункт (е) частини 1 статті 35 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної

експлуатації та сексуального насильства передбачає, серед іншого, що кожна Сторона вживає необхідних законодавчих або інших заходів для забезпечення якомога меншої кількості опитувань і настільки, наскільки це є вкрай необхідним для цілей кримінального провадження.

Відповідно до пункту 49 Віденських керівних принципів, держави повинні перевірити, оцінити і поліпшити, якщо це необхідно, стан доказового і процесуального права, що регулює становище дітей-свідків злочинів, аби у повному обсязі забезпечити захист їхніх прав, і що слід намагатися, наскільки можливо, не допускати прямих контактів між дитиною-жертвою і правопорушником під час процесу розслідування і кримінального переслідування, а також в ході судових слухань. Пункт 50 того ж документу визначає, що Держави мають розглянути питання про внесення змін, якщо в цьому є потреба, до своїх кримінально-процесуальних кодексів, щоб дозволити, зокрема, зняття показань дитини-свідка на відеоплівку і представлення їх до суду як офіційно визнаного доказу. Зокрема, службовцям поліції і прокуратури, суддям слід понад усе враховувати інтереси дитини, наприклад, під час поліцейських операцій і опитування дітей-свідків.

На підставі названих правових норм, на переконання колегії суддів, перехресний допит у суді малолітньої (неповнолітньої) дитини допустимий лише у виняткових випадках, коли вичерпано всі інші способи встановлення істини.

Приймаючи рішення щодо необхідності допиту потерпілих, суд має враховувати, що провадження стосовно сексуальних злочинів часто стають важким випробуванням для потерпілих, особливо малолітніх (неповнолітніх).

Таким чином, право на повагу до приватного життя потерпілих має братися до уваги.

Дослідження, проведені Всесвітньою організацією охорони здоров`я, показали, що така повторна віктимізація (повторний допит), може завдати навіть більшої шкоди дитині, ніж саме насильство. Крім того, неодноразові допити, проведені людьми, які не пройшли спеціальну підготовку, можуть спотворити розповідь дитини про події через навіювання та негативно вплинути на хід розслідування кримінальної справи.

Судом під час дослідження матеріалів справи встановлено, що малолітні на час вчинення злочину потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_12 були допитані під час досудового розслідування в порядку ст.225 КПК України в судових засіданнях 11.08.2023 року, 11.08.2023 року слідчим суддею Корабельного районного суду м.Миколаєва.

Названі допити потерпілих були відтворені судом під час огляду відеозаписів на DVD дисках з зафіксованим на них допитами малолітніх (неповнолітніх) потерпілих. При цьому, питання, які ставились дітям учасниками процесу було чути добре, відповіді потерпілих дітей в більшості неможливо було розібрати через те, що діти були допитані з приміщення «Барнахусу».

Разом з тим, з представлених суду Директором Миколаївського міського центру соціальних служб оптичних носіїв інформації, на яких записано цей же допит неповнолітньої потерпілої ОСОБА_13 та малолітнього потерпілого ОСОБА_14 ,тільки з кімнати «Барнахусу», під час досудового розслідування слідчим суддею, та які також були досліджені судом, запитання психолога до дітей та їх відповіді чути повністю та розбірливо, оскільки аудіозапис здійснено з камери, яка розташована поряд із допитуваними особами.

Названі допити потерпілих також були відтворені судом під час огляду відеозаписів на DVD дисках з зафіксованим на них допитами малолітніх (неповнолітніх) потерпілих.

Допитана судом у якості спеціаліста практичний психолог ОСОБА_15 не рекомендувала проводити допит малолітніх (неповнолітніх) потерпілих, які постраждали від сексуального насильства, у зв`язку з тим, що після злочинних подій пройшов вже час, дитина перепрацювала цю травму, і зараз знову її будуть занурювати в ці спогади; поміж іншого, місце допиту саме по собі вже травматичне для дитини. З іншого приміщення суду повторний допит дитини також не є доцільним, оскільки такий допит це теж саме травматичне занурення дитини в ті спогади негативних для неї подій.

Суд також відзначає, що справа була передана до суду у листопаді 2023 року, тобто більш ніж через вісім років після події (відносно потерпілої ОСОБА_9 ) та більше ніж два роки (відносно потерпілого ОСОБА_10 ), які є предметом розгляду. У такій ситуації вирішення питання про допит дітей щодо подій восьмирічної та дворічної давнини є складним і делікатним завданням для кримінальної юстиції.

На думку суду, навіть запропонований стороною захисту спосіб допиту малолітніх (неповнолітніх) потерпілих - в дистанційному режимі, не мінімізував би зазначені психологом ризики завданню здоров`ю потерпілих шкоди, оскільки останнім, так або інакше, довелося б відповідати на питання дорослих (учасників судового розгляду), пов`язані з вчиненим відносно них сексуальним насильством, що з урахуванням їх віку і психологічного здоров`я не виправдовує здійснення таких процесуальних дій за їх участю.

Приймаючи до уваги, що діти являють собою особливу соціально-вразливу групу, щодо яких законом передбачено закріплення додаткових правових гарантій для захисту їх прав і законних інтересів, враховуючи, що допит дитини у кримінальних провадженнях щодо злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості, злочинів, учинених із застосуванням насильства або погрози застосування такого насильства, має також свої особливості та є допустимим лише у виняткових випадках, коли вичерпано всі інші способи встановлення істини, що такий повторний допит може завдати навіть більшої шкоди дитині, ніж саме насильство, суд приходить до висновку, що повторний допит у суді малолітнього ОСОБА_10 та неповнолітньої ОСОБА_9 може бути травматичним для дітей, в задоволенні відповідного клопотання захисника суд вважає за необхідне відмовити за необгрунтованістю.

Щодо доводів захисника про проведення допиту дітей неуповноваженою особою та неврегулювання нормами КПК діяльності «Барнахусу», вони вже були висловлені адвокатом ОСОБА_7 під час дослідження судом доказів. Питання допустимості названих доказів судом буде вирішено під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення, про що повідомлено учасників процесу, тому суд їм не надає оцінки у даному судовому рішенні, а самі по собі вони не спростовують висновків суду про відсутність необхідності повторного допиту потерпілих.

На підставі ст.225 , 336, 354 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , щодо виклику в суд малолітнього потерпілого ОСОБА_10 та неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 для допиту в судовому засіданні в якості потерпілих - відмовити за нееобгрунтованістю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3