ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3287/24 Справа № 179/1627/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000200 за апеляційною скаргою прокурора Новомосковської окружної прокуратури, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2024 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Івашкове Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 1261 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ст. 1261 КК України у виді 150 годин громадських робіт; в іншій частині вирок залишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що санкція ст. 1261 КК України передбачає покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або пробаційного нагляду на строк до п`яти років, або обмеження волі на той самий строк, або позбавлення волі на строк до двох років.

Однак, суд першої інстанції, в порушення вказаних вимог закону, призначив ОСОБА_7 покарання у виді 60 годин громадських робіт, яке не передбачене санкцією ст. 1261 КК України, при цьому суд у вироку не навів підстав для призначення обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, та резолютивна частина вироку не містить посилання на ст.69 КК України.

Вироком Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 1261 КК України, та призначено покарання у виді 60 годин громадських робіт; на підставі ст. 91-1 КК України застосовано обмежувальний захід у вигляді заборони ОСОБА_7 перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 строком на 1 місяць; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

Ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2024 року виправлено описку у мотивувальній та резолютивній частинах вироку Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2024 року щодо ОСОБА_7 зазначивши, що вважати правильним прізвище обвинуваченого ОСОБА_9 замість ОСОБА_10 .

За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_7 , порушуючи вимоги статті 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», умисно, за місцем спільного проживання, за адресою АДРЕСА_3 , систематично вчиняв психологічне насильство по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_8 , яке виразилось у словесних образах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, приниженні, погрозах застосування фізичного насильства, що призвело до тривалих, інтенсивних психологічних (моральних) страждань у останньої.

В результаті протиправних дій, ОСОБА_7 , протягом року неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї.

Зокрема, 02.10.2023 року близько 15.45 годин ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_8 дії психологічного характеру, що виразилось у висловлюванні нецензурною лайкою на адресу останньої, внаслідок чого, умисно вчинив відносно співмешканки домашнє насильство, що призвело до її психологічних страждань.

02.10.2023 року за вищевказаним фактом працівником СРПП ВП №1 Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення (серії ВАВ №85191) відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

17.10.2023 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області ОСОБА_7 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Окрім цього, 04.02.2024 року близько 17.00 годин ОСОБА_7 , продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства відносно своєї співмешканки ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , повторно, протягом року, умисно вчинив відносно останньої домашнє насильство, а саме: дії психологічного характеру, що виразилось у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю ОСОБА_8 та призвести до психологічних страждань останньої.

04.02.2024 року за вищевказаним фактом працівником СРПП ВП №1 Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення (серії ВАВ №611828) відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

15.02.2024 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області ОСОБА_7 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Також, 13.07.2024 року приблизно о 19.00 годині ОСОБА_7 продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства відносно своєї співмешканки ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , повторно, протягом року, умисно вчинив відносно останньої психологічне насильство в сім`ї, а саме висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, що призвело до її психологічних страждань.

28.07.2024 року за вищевказаним фактом працівником СРПП ВП №1 Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення (серії ВАВ №724783) відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

19.08.2024 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області ОСОБА_7 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Незважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства у сім`ї, ОСОБА_7 правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і, продовжуючи свою протиправну поведінку, знову вчинив психологічне насильство щодо своєї співмешканки ОСОБА_8 , що призвело до її психологічних страждань.

Так, 02.08.2024 року приблизно о 21.00 годині ОСОБА_7 , знаходячись за адресою: вул. Вишнева, 60А, с. Новопетрівка Новомосковського району Дніпропетровської області, вчинив відносно співмешканки конфлікт, переслідуючи при цьому прямий умисел на заподіяння їй психологічного насильства, що проявилось у словесних образах нецензурними словами, які принижують честь і гідність потерпілої, чим вчинив систематичне психологічне насильство над потерпілою, що призвело до тривалих, інтенсивних та негативних за своїми проявами психологічних (моральних) страждань у останньої.

Кримінальне провадження розглянуто в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги прокурора, обвинуваченого, який не заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Доводи прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме, призначення ОСОБА_7 покарання, яке не передбачено санкцією статті, за якою особу визнано винною, заслуговують на увагу.

Як вбачається з резолютивної частини вироку, ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 1261 КК України, та призначено покарання у виді 60 годин громадських робіт.

Між тим, санкція ст. 1261 КК України передбачає покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або пробаційного нагляду на строк до п`яти років, або обмеження волі на той самий строк, або позбавлення волі на строк до двох років.

Однак суд першої інстанції не врахував вимоги передбачені санкцію ст. 1261 КК України щодо видів та строків можливого призначення покарання за це кримінальне правопорушення, та призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді 60 годин громадських робіт, яке не передбачено ст. 1261 КК України, у зв`язку з чим неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що полягає у неправильному тлумаченні закону, яке суперечить його точному змісту.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для скасування судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Пункт 3 частини 1 статті 413 КПК України передбачає, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою, зокрема, скасування судового рішення, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

З урахуванням вищезазначеного, вирок щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню в частині призначеного покарання на підставі ст. 409, 413 КПК України, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, з ухваленням відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 420 КПК України нового вироку судом апеляційної інстанції, у зв`язку з необхідністю застосування більш суворого покарання, а тому вимоги апеляційної скарги прокурора підлягають задоволенню щодо скасування вироку суду в частині призначеного покарання.

У зв`язку з наведеним вище, колегія суддів дійшла висновку, що покарання ОСОБА_7 повинно бути призначено в межах санкції ст. 1261 КК України у виді 150 годин громадських робіт.

На думку колегії суддів, саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Новомосковської окружної прокуратури, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2024 року задовольнити.

Вирок Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2024 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Постановити новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ст. 1261 КК України у виді 150 годин громадських робіт.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржений у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Негайно після проголошення вручити копію вироку обвинуваченому, прокурору.

Судді:

_____________ ___________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4