ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/309/25 Справа № 202/4636/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13 січня 2025 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000032,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13 січня 2025 року відмовлено в задоволенні скарги захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах ОСОБА_8 , на повідомлення останнього про підозру від 23 січня 2023 року в кримінальному провадженні № 0000032.

В обґрунтування постановленої ухвали слідчий суддя зазначив, що оцінюючи зміст та порядок повідомлення про підозру ОСОБА_8 від 23 січня 2023 року, слідчий суддя вважав, що таке повідомлення відповідає вимогам ст.ст. 276, 277, 278 КПК України. На переконання слідчого судді подана захисником скарга зводиться до незгоди з пред`явленою ОСОБА_8 підозрою, а отже, законні підстави для скасування повідомлення про підозру відсутні.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою скасувати повідомлення про підозру від 23 січня 2023 року в кримінальному провадженні № 0000032.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги захисник посилається на те, що оскільки ОСОБА_8 перебуває за кордоном, порядок вручення повідомлення про підозру повинен регулюватися ч.7 ст.135 КПК України. Наголошує на тому, що ОСОБА_9 не є членом родини та не проживала разом із ОСОБА_8 . Вказує на те, що обставини, викладені у повідомленні про підозру не відповідають фактичним обставинам, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази про те, що ОСОБА_8 начебто умовляв потерпілого надати грошові кошти ОСОБА_9 . Зазначені обставини відомі лише зі свідчень потерпілого ОСОБА_10 , при цьому ОСОБА_8 працював на зазначеному СТО автослюсарем, до ведення фінансово-господарської діяльності відношення не мав, грошовими коштами не розпоряджався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 , який просилв апеляційну скаргу задовольнити та скасувати ухвалу слідчого судді, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив ухвалу слідчого судді залишити без зміни, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

У відповідності до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали, долучені до скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що слідчий суддя належним чином виконав вищевказані вимоги кримінального процесуального закону, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Зі змісту апеляційної скарги та пояснень, наданих у судовому засіданні, слідує, що як на підставу для скасування повідомлення про підозру захисник посилається, зокрема, на те, що порядок вручення повідомлення про підозру у даному випадку повинен регулюватися ч.7 ст.135 КПК України, оскільки ОСОБА_8 перебуває за кордоном, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до ч.7 ст. 135 КПК повістка про виклик особи, яка проживає за кордоном, вручається згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва.

Як слідує з матеріалів справи у органу досудового розслідування були відсутні достовірні відомості про можливість перебування, у тому числі про адресу проживання підозрюваного ОСОБА_8 за кордоном, у зв`язку з чим 23 січня 2023 року повідомлення про підозру ОСОБА_8 , як громадянина України, який має зареєстроване місце проживання було вручено його сестрі ОСОБА_9 , що свідчить про дотримання порядку вручення повідомлення про підозру, передбаченого ст.278 КПК України.

При цьому, під час вручення повідомлення про підозру ОСОБА_8 встановлено, що згідно паспорта ОСОБА_9 зареєстрована за однією адресою з ОСОБА_8 , а саме: АДРЕСА_1 .

Виходячи з вищевикладеного посилання захисника про те, що не було дотримано встановленої процедури вручення підозри, не знайшли свого підтвердження у матеріалах провадження.

Що стосується доводів апеляційної скарги про невідповідність повідомлення про підозру фактичним обставинам справи та відсутність достатніх доказів про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, апеляційний суд зазначає наступне.

Повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 КПК України, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених КПК запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 276 КПК України).

Повідомлення про підозру має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення (ст. 277 КПК України).

Системний аналіз норм КПК України та практики Європейського суду з прав людини дозволяє дійти висновку, що КПК України оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування - стандарт «обґрунтованої підозри», доведення «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо.

Стандарти «достатніх підстав (доказів)» використовуються в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, цілі прийняття тих чи інших рішень (вчинення дій) та їх правових наслідків. При цьому вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчими суддями (судом) (ст.ст. 157, 163, ч. 5 ст. 234, 260 та інші статті КПК України), так і слідчими, прокурорами (ст.ст. 134, 271, 276 КПК України та інші).

Таким чином, повідомлення про підозру на підставі п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав (доказів)».

Рівень обґрунтованості, доведеності підозри (обвинувачення) має корегуватися зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають (можуть бути пов`язані) із прийняттям відповідного процесуального рішення (вчинення процесуальної дії): чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. При цьому стандарти доказування поступово зростають з перебігом ефективного розслідування та потребують більш глибокого обґрунтування, що повною мірою узгоджується із об`єктивним розширенням можливостей сторони обвинувачення в цьому напрямку.

Стандарт «достатніх підстав (доказів)» для мети повідомлення особі про підозру є нижчим ніж стандарт «обґрунтованої підозри», адже останній згідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України використовується для обґрунтування необхідності значно серйознішого обмеження прав, свобод і законних інтересів людини через, зокрема, застосування заходів забезпечення кримінального провадження та не зумовлює наділення підозрюваного додатковими правами.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

При цьому, відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86)) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04)).

Враховуючи, що стандарт «достатніх підстав (доказів)» є нижчим ніж стандарту «обґрунтованої підозри», апеляційний суд дійшов висновку, що для цілей повідомлення особі про підозру він передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри.

Доводи апеляційної скарги захисника стосуються питань доведеності винуватості, оцінки доказів, наявності складу кримінального правопорушення в діянні підозрюваного ОСОБА_8 , проте при розгляді скарги на повідомлення про підозру слідчий суддя має оцінити достатність та належність доказів лише стосовно того чи досягнуто стороною обвинувачення стандарт переконання «достатність доказів» для цілей повідомлення про підозру.

Вирішення питання доведеності винуватості особи та правової оцінки дій (правової кваліфікації) є завданнями судового розгляду кримінального провадження, під час якого суд першої інстанції буде безпосередньо досліджувати всі докази, надані сторонами кримінального провадження, та надавати їм правову оцінку, зокрема і з точки зору достатності та взаємозв`язку, керуючись при цьому стандартом доведення «поза розумним сумнівом», який є значно вищим порівняно зі стандартами «достатніх підстав (доказів)» та «обґрунтованої підозри».

На даній стадії кримінального провадження правова кваліфікація дій особи є попередньою і під час судового розгляду за умови доведеності або недоведеності ознак кримінального правопорушення саме суд під час винесення судового рішення по суті обвинувачення надає остаточну правову кваліфікацію діям особи.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя надав оцінку кожному доводу сторони захисту, дослідив матеріали кримінального провадження та зміст тексту повідомлення про підозру та дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується апеляційний суд.

Отже, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, а отже, в задоволенні вимог апеляційної скарги захисника слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13 січня 2025 року про відмову в задоволенні скарги захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах ОСОБА_8 на повідомлення останнього про підозру у кримінальному провадженні № 0000032 - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

________________ _________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4