Справа № 504/3637/24
Номер провадження 1-кп/504/436/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2025 рокус-ще Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області:

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши, в залі суду в селищі Доброслав, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, що внесене до ЄРДР за №0000323 від 08.07.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, який має вищу освіту, офіційно працевлаштованого в ТОВ «Гідрозіт», займає посаду керівника Одеського відділення, одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, за ч. 4 ст. 191 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 N? 64/22 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався в установленому законом порядку. На підставі Указу Президента України від 08 травня 2024 року N?3684-IX «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в України продовжено з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб.

ОСОБА_5 постійно проживав в Україні та достовірно знав про дію воєнного стану в Україні.

Починаючи з грудня 2023 року більш точна дата та час судом не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за усною домовленістю з директором ТОВ «Агенція безпеки «Охоронні-Технології» ОСОБА_4 здійснював зберігання автомобіля марки «CHEVROLET» модель «CRUSE», 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 ринковою вартістю 362480 гривень.

01.06.2024 більш точний час судом не встановлено, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на розтрату чужого майна, яке перебувало в його віданні в умовах воєнного стану, а саме транспортного засобу, який належить ТОВ «Агенція безпеки «Охоронні-Технології» в особі директора ОСОБА_4 на праві власності. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 упевнившись, що діє таємно від власника транспортного засобу та інших осіб, маючи залишені йому від ОСОБА_4 ключі від автомобіля та відповідне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 здійснив відчуження автомобіля марки «CHEVROLET» модель «CRUSE», 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 за 1000 доларів США, який в свою чергу розпорядився вказаним автомобілем на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 191 КК - розтрата чужого майна, яке перебувало у віданні особи вчинена в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні, обвинувачений свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення не визнав. Обвинувачений вказав, що в жовтні 2022 року він влаштувався на роботу до потерпілого. До його обов`язків входило охорони майна третіх осіб, він працював неофіційно. На першу робочу зміну, інший працівник на ім`я ОСОБА_8 привіз та передав обвинуваченому автомобіль марки Chevrolet Cruse для роботи, технічний паспорт та ключі від цього автомобіля. Потерпілому було відомо, що обвинувачений використовує авто Chevrolet Cruse для виконання своїх обов`язків. 1 червня 2023 року обвинувачений звільнився з роботи, оскільки потерпілий не виплачував йому зарплатню. В телефонній розмові, обвинувачений повідомив потерпілому про своє звільнення, автомобіль залишився в обвинуваченого та потерпілому повернутий не був. Після звільнення, потерпілий жодного разу не попросив повернути йому назад автомобіль, натомість в телефонних розмовах, коли обвинувачений просив виплатити йому заборгованість по його зарплатні, потерпілий повідомляв, щоб той не хвилювався, оскільки його авто знаходиться у нього. Обвинувачений вказав, що протягом року, потерпілий у будь-який час міг приїхати і забрати вказане авто, однак цього не зробив. 01.06.2024 обвинувачений здійснював продаж автомобіля своєї дружини. В свою чергу, покупці зацікавилися автомобілем, який стояв біля будинку обвинуваченого і належав на той час підприємству потерпілого, а саме автомобілем Chevrolet Cruse. Покупці захотіли придбати цей автомобіль, на що обвинувачений погодився. За 1000 доларів обвинувачений віддав автомобіль Chevrolet Cruse, ключі та технічний паспорт до нього покупцям. Покупці були обізнані, щодо того, що власником автомобіля не є обвинувачений і вони не зможуть здійснити перереєстрацію автомобіля. Незважаючи на це, в подальшому покупці, виставили авто Chevrolet Cruse для продажу через оголошення в мережі інтернет.

В судових дебатах, захисник просив виправдати обвинуваченого на тій підставі, що прокурор не вірно визначив кваліфікацію кримінального правопорушення. Захисник, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, зазначив, що автомобіль Chevrolet Cruse не знаходився у законному віданні обвинуваченого, обвинувачений не мав повноважень на відчуження такого майна, а тому його дії не можуть бути кваліфіковані, як привласнення чи розтрата. Сторона захисту зазначає, що в обвинуваченого відсутній, як прямий умисел на розтрату майна, так і корисливий мотив та мета вчиненого правопорушення. Отже, між обвинуваченим та потерпілим виникли виключно цивільно правові відносини, які не є кримінально караними.

Незважаючи на позицію обвинуваченого, його вина у вчиненому кримінальному правопорушенні доведена наступними доказами:

-показаннями самого обвинуваченого, який зазначив, що автомобіль Chevrolet Cruse перебував у його володінні, внаслідок виконання ним трудових обов`язків, з охорони майна, які не були офіційно оформлені. Обвинувачений виконував свої обов`язки, використовуючи автомобіль Chevrolet Cruse. Після звільнення, з роботи обвинувачений утримував вищевказаний автомобіль, реєстраційний документ та ключі від нього. Обвинувачений повідомив, що він передав вказаний автомобіль третім особам, за грошову винагороду у розмірі тисячі доларів США, при цьому згоду власника на таке відчуження він не отримував. Обвинувачений, таким чином, фактично компенсував заборгованість, що виникла у потерпілого перед ним, за виконання свої трудових обов`язків;

-показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який повідомив, що він є керівником охоронного підприємства, обвинувачений працював у ного близько року, офіційного працевлаштування не було, автомобіль був переданий обвинуваченому для здійснення діяльності підприємства, обвинувачений мав службову форму та необхідні спец засоби. Потерпілий, не виплатив обвинуваченому його місячну зарплатню та заборгував останньому 18 тисяч гривень. Після звільнення обвинуваченого, автомобіль Chevrolet Cruse залишився в обвинуваченого, про що потерпілий знав та не заперечував проти цього. Потерпілий не просив віддати йому вказане авто, оскільки не мав місця для його зберігання. В подальшому, потерпілий звернувся до поліції з заявою, коли виявив оголошення про продаж вказаного автомобіля в інтернеті;

-показаннями свідка ОСОБА_7 , який зазначив, що він влітку 2024 року придбав автомобіль Chevrolet Cruse в обвинуваченого за 1000 доларів США. Обвинувачений надав свідку ключі від авто та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. На машині були проблискові маячки та наклейки, які вже вигоріли. Свідку було відомо, що автомобіль перебував в арешті, в подальшому вказаний автомобіль був відремонтований та виставлений на продаж. При цьому, продаж автомобіля не був з умовою його майбутнього повернення;

-показаннями свідка ОСОБА_9 , який повідомив, що дружина обвинуваченого звернулася до нього із проханням реалізації її автомобіля Форд. Під час, огляду автомобіля Форд, була висунута пропозиція придбання іншого автомобіля Chevrolet Cruse. В подальшому, автомобіль Chevrolet Cruse був придбаний у обвинуваченого ОСОБА_7 , на автомобілі були мигалки та наклейки, автомобіль був придбаний за одну тисячу доларів США;

-показаннями свідка ОСОБА_10 , який також повідомив про обставини продажу автомобіля Chevrolet Cruse обвинуваченим ОСОБА_7 за одну тисячу доларів. Продаж відбувся у с. Вапнярка. Обвинувачений віддав ОСОБА_7 реєстраційні документи та ключі від автомобіля;

-протоколом про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 08.07.2024 року, згідно якого ОСОБА_4 , директор ТОВ Агенція безпеки Охоронні системи, просив вжити заходів до колишнього робітника ТОВ Агенція безпеки Охоронні системи, який незаконно заволодів його автомобілем Chevrolet;

-рахунку фактури від 10.05.2016 року, згідно якої вартість транспортного засобу Chevrolet Cruse становить 343371,00 грн., покупцем автомобіля є ТОВ «Агенція безпеки «Охоронні-Технології»;

-витягу від 08.06.2016 року, згідно якого керівником ТОВ Агенція безпеки Охоронні -технології є ОСОБА_4 ;

-протоколу огляду від 11.07.2024 року, згідно якого на вулиці біля СТО за адресою: Одеська обл., Одеський район, с. Ліски, вул. Заболотного виявлено автомобіль Chevrolet Cruse НОМЕР_1 , в салоні автомобіля виявлено свідоцтво про його реєстрацію видане власнику ТОВ Агенція безпеки Охоронні -технології;

-протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.07.2024 року, згідно яких свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , впізнали особу на ім`я ОСОБА_12 , який здійснив продаж транспортного засобу Chevrolet Cruse ОСОБА_7 01.06.2024 року перебуваючи за адресою: Одеський район, с. Нова Дофінівка, вул. Радісна, 6 за одну тисячу доларів США;

-висновку експерта № 2538, згідно якого середня ринкова вартість автомобіля Chevrolet Cruse НОМЕР_1 станом на 01.06.2024 року становить 362480,00 грн.

Вказані докази є належними, оскільки містять дані, щодо предмету доказування визначеного у ст. 91 КПК України. Обставин недопустимості цих доказів судом не встановлено. В ході судового розгляду сторона захисту не ставила під сумнів вищевказані докази, як і не оспорювала фактичні обставини кримінального правопорушення. Заперечення сторони захисту стосувалися лише правильності кваліфікації дій ОСОБА_5 , а тому з цього приводу, суд вважає за необхідне вказати про таке.

Заперечуючи правильність кваліфікації дій обвинуваченого, захисник вказує, що предметом розтрати може бути виключно чуже майно, яке було ввірене винному або перебувало в його віданні. Разом з тим, автомобіль Chevrolet Cruse не перебував на зберіганні обвинуваченого, будь-які цивільно-правові договори з цього приводу відсутні, а усна домовленість між обвинуваченим та потерпілим, щодо нібито зберігання транспортного засобу силу закону є недійсною. Отже автомобіль не перебував у віданні обвинуваченого, що виключає його відповідальність за ст. 191 КК України.

Також, у діях обвинуваченого відсутня корислива мета вчинення кримінального правопорушення та корисливий мотив про, що свідчить ціна продажу автомобіля ОСОБА_7 - одна тисяча доларів США, хоча ринкова вартість автомобіля складає 362480 грн. Вказане підтверджує покази обвинуваченого, що автомобіль останній міг продати у якості компенсації за заборгованість по заробітній платі.

Також, увагу суду захисник звертає на наявність у діях потерпілого правопорушень, щодо офіційного працевлаштування працівників, що залишено поза увагою стороною обвинувачення.

Диспозиція ч. 1 ст. 191 КК передбачає відповідальність за привласнення чи розтрату чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні. Суб`єкт злочину здійснює повноваження щодо майна на законній підставі: наділений правом на розпорядження, управління, доставку, зберігання майна тощо. Така правомочність у особи може виникати, виходячи зі службових обов`язків, договірних відносин або спеціальних доручень.

Розтрата - це незаконне безоплатне відчуження, використання, витрачення майна, яке було ввірене винному чи перебувало в його віданні.

Обов`язковими суб`єктивними ознаками розтрати майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем є корисливий мотив - спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна, та корислива мета - збагатитися самому або незаконно збагатити інших осіб, в долі яких зацікавлений винний.

Відповідаючи на доводи захисника, щодо того, що автомобіль Chevrolet Cruse НОМЕР_1 не був ввірений обвинуваченому та не перебував в його віданні суд виходить з такого.

Судом достовірно встановлено, і вказані обставини не заперечуються стороною захисту, що автомобіль Chevrolet Cruse НОМЕР_1 був придбаний ТОВ Агенція безпеки Охоронні-технології директором котрого є потерпілий ОСОБА_4 . При цьому, вказаний автомобіль є власністю вищевказаного товариства та використовувався в господарській діяльності такого. Автомобіль був обладнаний спец сигналами та розпізнавальними знаками (наклейками) охоронного підприємства, використовувався екіпажами для патрулювання територій. Особи, що входили до складу екіпажів, що використовували цей автомобіль, також мали відповідні спецзасоби, гумові кийки, форму та інше. Автомобіль використовувався по змінно. Тобто, обвинувачений використовував вищевказаний автомобіль, для ведення господарської діяльності вищевказаного товариства, здійснював патрулювання територій, отримував грошові кошти від фізичних осіб за таку діяльність, частину з котрих віддав потерпілому. В свою чергу потерпілий, як керівник ТОВ Агенція безпеки Охоронні -технології надавав обвинуваченому плату за виконану роботу. Таким чином, незважаючи на те, що між ТОВ Агенція безпеки Охоронні-технології директором котрого є ОСОБА_4 та обвинуваченим не були офіційно оформлені їх відносини з виконання робіт та їх оплати, між ними склалися відносини притаманні тим, які можуть кваліфікуватися, як трудові відносини. Автомобіль Chevrolet Cruse НОМЕР_1 забезпечував виконання таких відносин, був обладнаний світловими маячками та відповідною символікою охоронного агентства.

При цьому, обвинувачений користувався таким автомобілем Chevrolet Cruse НОМЕР_1 , без будь-яких обмежень та зберігав його для виконання своїх завдань. За таких обставин, автомобіль Chevrolet Cruse НОМЕР_1 є тою річчю, яка ввірялась її власником обвинуваченому для виконання відповідної роботи та перебувала у віддані обвинуваченого, що обумовлювалось тим, що обвинувачений мав можливість володіти та користуватися таким, здійснювати заходи, щодо управління та зберігання автомобілем. Разом з тим, після повідомлення обвинуваченим потерпілого про своє звільнення та необхідністю оплати виконаних робіт, обвинувачений потерпілому автомобіль не повернув та будучи особою, якій такий автомобіль був ввірений, продовжив його зберігати та володіти ним. Реєстраційні документи та ключі від автомобіля також зберігалися в обвинуваченого. Після деякого періоду зберігання цього автомобіля обвинувачений його відчужив третім особам, згоди на таке відчуження від особи, яка йому ввірила цей транспортний засіб не отримав. Таким чином, обвинувачений розтратив майно, яке було йому ввірене в силу виконання обов`язків з охорони майна. При цьому, сама по собі відсутність будь-яких укладених письмових договорів між обвинуваченим та ТОВ Агенція безпеки Охоронні-технології чи письмових документів, які б засвідчували факт офіційних трудових правовідносин між сторонами, не є обставинами, що виключають в діях обвинуваченого розтрату ввіреним майном, оскільки не змінюють суті правовідносин, що виникли між сторонами.

Вищевказані обставини, встановлені судом в ході дослідження показань обвинуваченого, потерпілого та свідків, а також письмових доказів, які не оспорювались учасниками, а тому доводи захисника про те, що транспортний засіб Chevrolet Cruse НОМЕР_1 не був у віданні обвинуваченого суд відхиляє.

Також є неспроможними, доводи захисника про відсутність в діянні обвинуваченого корисливого мотиву та мети, оскільки судом встановлено, що автомобіль Chevrolet Cruse НОМЕР_1 був відчужений обвинуваченим на користь третьої особи за винагороду у сумі однієї тисячі доларів, що свідчить про матеріальну вигоду обвинуваченого від такого продажу.

Щодо доводів захисника про можливу наявність в діях потерпілого кримінальних та адміністративних правопорушень, то суд вказані доводи не вважає такими, що впливають на кваліфікацію дій обвинуваченого.

Таким чином, суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 4 ст. 191 КК України, як розтрата чужого майна, що перебувало у віданні особи, вчинена в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання, суд керується вимогами ст. 50 та 65 КК України.

Злочин визначений ч. 4 ст. 191 КК України є умисний тяжкий.

ОСОБА_5 є громадянином України, одружений, офіційно працевлаштований, має вищу освіту, раніше не судимий, на обліку і лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання та місцем роботи. Відповідно до доповіді органу пробації, виправлення ОСОБА_5 можливе без позбавлення або обмеження волі та не становить високої небезпеки для суспільства. Суд враховує думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання у виді 5 років позбавлення волі, не заперечував, щодо застосування дії ст. 75 КК України. Потерпілий не наполягав на призначенні суворого покарання.

Обставин, які передбачені ст. 66 КК України та які пом`якшують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Обставин, які передбачені ст. 676 КК України та які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

З огляду на викладене, враховуючи особу обвинуваченого, тяжкість і характер вчиненого кримінального правопорушення, пом`якшуючу обставину, ставлення обвинуваченого до вчиненого, думку прокурора та потерпілого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 за вчинений ним злочин, покарання у виді позбавлення волі у мінімальних межах санкції ч. 4 ст. 191 КК України.

Правові підстави для призначення додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади та займатися певною діяльністю відсутні, оскільки розтрата автомобіля не пов`язана з виконанням будь-яких посадових обов`язків чи організаційно-розпорядчих функцій, як службової особи.

Відповідно до примітки ст. 45 КК України корупційними кримінальними правопорушеннями відповідно до цього Кодексу вважається кримінальне правопорушення наведене у ст. 191 КК України у випадку його вчинення шляхом зловживання службовим становищем .

Як вказано вище, злочин передбачений ч. 4 ст. 191 КК України ОСОБА_5 вчинив без використання службового становища, а тому заборона застосування ст. 75 КК України відсутня.

Враховуючи, тяжкість кримінального правопорушення, особу винного ОСОБА_5 , який в минулому до кримінальної відповідальності не притягувався, виключно позитивно характеризується, працює, є сімейною людиною,суд приходить до переконання про можливість звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням у відповідності до ст.75 КК України та встановленням іспитового строку терміном на 2 (два) роки, з покладенням на нього обов`язків, що передбачені ст. 76 КК України, а саме:періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, оскільки на думку суду його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні слід стягнути з обвинуваченого на користь держави. Питання речових доказів слід вирішити згідно ст. 100 КПК України. Цивільний позов не заявлено.

Враховуючи наведене, на підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 369-371, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання із встановленням іспитового строку на 2 (два) роки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1, п.п 2 ч. 3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Покласти нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, на орган з питань пробації за місцем проживання обвинуваченого.

Стягнути ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави 1135 (одну тисячу тридцять п`ять) гривень 92 (дев`яносто дві) копійки процесуальних витрат.

Арешт майна автомобіля марки «CHEVROLET» модель «CRUSE», 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 скасувати.

Речові докази: автомобіль марки «CHEVROLET» модель «CRUSE», 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 повернути ТОВ Агенція безпеки Охоронні-технології.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляції через Комінтернівський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з урахуванням особливостей передбачених ст. 394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1