УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року м. Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

адвоката - ОСОБА_4 ,

власника майна - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому засіданні в приміщені суду клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30.11.2023 (справа №761/42048/23) у межах кримінального провадження № 0000046 від 17.01.2023,

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30.11.2023 (справа №761/42048/23) у межах кримінального провадження № 0000046 від 17.01.2023.

Клопотання мотивовано тим, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30.11.2023 у справі №761/42048/23 накладено арешт на майно на скасування якого наполягає адвокат.

Водночас, на думку адвоката, в подальшому застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, оскільки вказане майно не є речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Так, на обґрунтування вказаних доводів адвокат зазначає, що вказаний арешт майна обтяжує проведення господарської діяльності ОСОБА_5 , крім того, вказане майно не є предметом досудового розслідування що розслідується у межах даного кримінального провадження, а було придбано ОСОБА_5 у передбачених законом спосіб.

Адвокат також зазначає, що з моменту накладення арешту минуло більше року, жодній особі не повідомлено на даний час про підозру

Вказане на переконання адвоката свідчить про відсутність підстав для подальшого утримання вказаного майна під контролем органу досудового розслідування.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 підтримав доводи клопотання, просили його задовольнити та скасувати арешт накладений на вищезазначене майно, оскільки вказане майно не має будь якого доказового значення у даному кримінальному провадженні, та набуте ОСОБА_5 на законних підставах.

Прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання про скасування арешту майна, просив відмовити у його задоволенні. Арешт на вказане майно накладено обґрунтовано і в подальшому у застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження потреба не відпала. Крім того, зазначив, що органом досудового розслідування на даний час призначено експертиза вилученого майна, а відтак необхідність застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна на даний час не перестала існувати.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення учасників справи, слідчий суддя дійшов висновку про наступне.

Так, приписами статей 131, 132 КПК України передбачено, що арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які вживаються за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування відповідного заходу забезпечення.

При цьому підлягає врахуванню, чи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи потреби досудового розслідування, а також, чи може бути виконане завдання, для виконання якого сторона обвинувачення звертається з відповідним клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Так, з матеріалів клопотання вбачається, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30.11.2023 у справі № 761/42048/23, провадження №1-кс/761/27362/2023, задоволено клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000046 від 17.01.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 201, ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 229 КК України, про арешт майна та накладено арешт, зокрема, на майно на скасування якого наполягає адвокат.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Вказана процесуальна норма покладає на учасника кримінального провадження, яким ініціюється скасування арешту, обов`язок доведення зазначених обставин.

Отже, саме ця особа має навести необхідне та достатнє обґрунтування своїх доводів, надавши слідчому судді відповідні докази.

Виходячи з вказаної процесуальної норми, на заявника покладається обов`язок довести ті обставини, які можуть стати підставою для скасування арешту.

У той же час, оцінюючи наведені адвокатом доводи, слідчий суддя не знаходить їх переконливими, оскільки вони не доводять наявність підстав для скасування рішення слідчого судді про накладення арешту.

Так, Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000046 від 17.01.2023 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 201, ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 229 КК України.

З мотивувальної частини ухвали про арешт майна вбачається, що при арешті майна слідчий суддя виходив з того, що вказане майно відповідає критеріям речового доказу.

Слідчим суддею встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000046 від 17.01.2023, на даний час триває, відносно майна на яке накладено арешт призначені відповідні експертизи, а тому у подальшому застосуванні арешту майна потреба не відпала.

При цьому доводи клопотання не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії розслідування арешт накладено необґрунтовано чи необхідність в такому арешті майна на даний час відпала, та не містять доказів, які б спростували висновки, викладені в ухвалі Шевченківського районного суду м. Києва від 30.11.2023.

Так, адвокатом до матеріалів клопотання не долучено даних на обґрунтування того, що арешт накладено не обґрунтовано або, що в подальшому застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши клопотання в межах питань, які були винесені на його розгляд, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного, дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30.11.2023, в рамках кримінального провадження № 0000046 від 17.01.2023.

Керуючись статтями 131-132, 170, 172, 173, 174, 309, 372, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30.11.2023 (справа №761/42048/23) у межах кримінального провадження №0000046 від 17.01.2023 - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1