ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянув у підготовчому судовому засіданні в м. Дніпро обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні 0000394 від 20.11.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Тасти-Талди Жанодалинського району Казахстан, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження, які приймали участь у судовому засіданні

прокурор - ОСОБА_4

захисник - ОСОБА_5

обвинувачений - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

В травні 2022 року в денний час доби (точну дату та час встановити не виявилось можливим), ОСОБА_3 , знаходився на відкритій ділянці місцевості в лісосмузі неподалік від пров. Привокзального в м. Лиман Краматорського району Донецької області, де на землі побачив предмет зовні схожий на гранату типу «М67 спорядженої запалом М213».

Надалі, на вказаному місці, у зазначений час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, носіння та зберігання боєприпасів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи незаконно, не маючи передбаченого законом дозволу, ОСОБА_3 взяв у руки вказаний предмет схожий на гранату типу «М67 спорядженої запалом М213», тим самим придбав вказаний боєприпас. В подальшому продовжуючи свій злочинний, протиправний умисел, ОСОБА_3 переніс вказаний боєприпас до господарської споруди, яка розташована за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Лиман, пров. Привокзальний, біля буд. 5, де почав зберігати, тим самим здійснив незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Предметами, які ОСОБА_3 незаконно, тобто без передбаченого законом дозволу, придбав, переніс та зберігав у господарській споруді є: конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини (Composition B (суміш тротила та гексогена), масою 184,3 грама) корпусом бойової ручної осколкової гранати М67 та засобом ініціювання вибуху підривачем М213 для ручної гранати М 67, в конструктивному поєднанні предмети є боєприпасом бойовою ручною осколковою гранатою М67 придатною до вибуху.

Тобто ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, тобто незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

18 грудня 2024 року між обвинуваченим, захисником ОСОБА_5 , та прокурором Лиманського відділу Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_6 укладена угода про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_3 визнав свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення та зобов`язався беззастережно визнавати обвинувачення у повному обсязі.

В угоді зазначено, що підозрюваному ОСОБА_3 роз`яснено, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження даної угоди для сторін є:

для прокурора і підозрюваного (обвинуваченого) обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України, а саме вирок може бути оскаржений:

в апеляційному порядку:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 КПК України Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

в касаційному порядку:

- засудженим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою - сьомою статті 474 КПК України, у тому числі нероз`яснення засудженому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Сторони погодили покарання у виді у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75,76 КК України від призначеного покарання ОСОБА_3 звільнити.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину свою у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 263 КК України визнав повністю, суду пояснив, що злочини вчинив за обставин, вказаних в обвинувальному акті.

Обвинувачений просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджену міру покарання.

Прокурор наполягав на затвердженні угоди та просила призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Захисник обвинуваченого підтримав затвердження угоди.

Розглядаючи питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості суд, заслухавши прокурора, захисників та обвинуваченого суд зазначає, що відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно п.1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Так, злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_3 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину, що в силу вимог ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд, переконавшись, що укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінальних правопорушень є вірною, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченим виконані повністю, узгоджена міра покарання відповідає характеру і тяжкості обвинувачення, вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості, визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді трьох років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК України від призначеного покарання ОСОБА_3 звільнити. Покласти на ОСОБА_3 обов`язки передбачені ст. 76 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати за проведення судової експертизи зброї на загальну суму 6367,20 грн.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст. 373, ст.ст. 374, 475 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 18 грудня 2024 року в м. Дніпро укладену обвинуваченим ОСОБА_3 , захисником ОСОБА_7 та прокурором Лиманського відділу Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_6 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

У відповідності до ст. 75 КК України від призначеного покарання ОСОБА_3 звільнити, з іспитовим строком на один рік. Покласти на ОСОБА_3 обов`язки передбачені ст. 76 КК України, саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Речові докази: корпус гранати, запал - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати за проведення судової експертизи зброї у розмірі 6367,20 гривень.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня йогопроголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угодане може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому тапрокурору.

Суддя ОСОБА_8