справа № 462/5677/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2025 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт

№ 0000024 від 07.03.2024про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон Херсонської області, українця, громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_5 ,

встановив:

22.10.2023, приблизно о 16.00 годині, ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, діючи протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, маючи вільний доступ до квартири АДРЕСА_3 , так як проводив в ній ремонтні роботи за попередньою домовленістю із власником квартири ОСОБА_5 , будучи достовірно обізнаним про введення на всій території України згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 (із подальшими змінами та доповненнями) воєнного стану, звідки таємно, викрав перфоратор марки «ВОSН», який в подальшому здав до ПТ «Ломбард Фінанс».

Своїми протиправними діями ОСОБА_3 заподіяв ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 6 500 гривень.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК УКраїни як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбачененому ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті. Пояснив, що дійсно проводив ремонтні роботи у квартирі АДРЕСА_3 , звідки 22.10.2023 викрав перфоратор марки «ВОSН», який здав у ломбард. Не оспорив вартості викраденого ним товару, щиро розкаюється у вчиненому та просив суд суворо його не карати. Зобов`язався до 14.03.2025 відшкодувати в повному обсязі завдану шкоду потерпілому.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив провести судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у справі, оскільки на цьому не наполягали учасники судового розгляду, а фактичні обставини справи ніким не оспорювалися.

Таким чином, аналізуючи наведене, допитавши обвинуваченого, дослідивши характеризуючі дані, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого в умовах воєнного стану, який введено в Україні з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 на підставі Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 (із подальшими змінами та доповненнями), у зв`язку із вторгненням російської федерації на територію України, доведена повністю і його дії органом досудового розслідування правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Так, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, беручи до уваги положення ст. 65-67 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, згідно положення ст. 12 КК України, є тяжким злочином, вчиненим умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, розмір матеріальної шкоди, завданої потерпілому кримінальним правопорушенням, а також враховує особу винного, який раніше не судимий, на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває (матеріали кримінального провадження арк. 31, 32), зі слів має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зобов`язався в строк до 14.03.2025 відшкодувати потерпілому завдану шкоду в повному обсязі.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 в ході судового розгляду не встановлено.

Виходячи із наведеного та із врахуванням всіх встановлених обставин по справі, беручи до уваги також думку прокурора, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним у майбутньому нових кримінальних правопорушень, в межах санкцій, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі,оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Між тим, беручи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину та його ставлення до вчиненого, приходить до переконання за можливе застосувати до ОСОБА_3 ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 роки, який буде оптимальним, покаже стійкість такого виправлення і неможливість вчинення ним надалі інших кримінальних правопорушень, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Керуючись ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних првопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до частини 4 статті 76 Кримінального кодексу України нагляд за ОСОБА_3 , як військовослужбовцем, звільненим від відбування покарання з випробуванням, покласти на командира Військової частини НОМЕР_1 , у разі зміни місця служби командира військової частини за новим місцем служби, а у разі звільнення з військової служби - контроль за виконанням вироку покласти на уповноважений орган з питань пробації.

У разі звільнення з військової служби зобов`язати ОСОБА_3 згідно з частиною 1 статті 76 Кримінального кодексу України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися в уповноважений орган з питань пробації для реєстрації.

Іспитовий строк обчислювати відповідно до положень ст.165 КВК України з моменту проголошення вироку суду.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним.

З інших підстав на вирок може бути подано апеляцію до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом 30 днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - протягом 30 днів з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя (підпис) ОСОБА_1

З оригіналом згідно. Оригінал вироку знаходиться у справі № 462/5677/24.

Суддя ОСОБА_1