провадження № 1-в/632/308/24

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року м. Златопіль

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання ДУ «Первомайська виправна колонія (№ 117)» про приведення вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 січня 2022 року щодо засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, який зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 (далі за текстом Закон № 3886-ІХ), -

В С Т А Н О В И В:

ДУ «Первомайська виправна колонія (№ 117)» звернулась до Первомайського міськрайонного суду Харківської області з поданням про приведення вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 січня 2022 року щодо засудженого ОСОБА_3 , у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 (далі за текстом Закон № 3886-ІХ).

В обґрунтування клопотання ДУ «Первомайська виправна колонія (№ 117)» посилалась на те, що Законом № 3886-ІХ вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої повторно, в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано.

Зокрема, за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 січня 2022 року ОСОБА_3 засуджено за вчинення закінченого замаху на таємне викрадення чужого мана (крадіжку) за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України на суму, яка менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому відповідне діяння не є кримінально караним на теперішній час. Водночас, покарання засудженому призначено за сукупності вироків на підставі ст. 71 КК України, при цьому вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2020 року, засуджений за ч. 2 ст. 309 КК України, за діяння яке є кримінально-караним. За цим вироком ОСОБА_3 призначено покарання у виді 03 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 01 рік.

Представник адміністрації ДУ «Первомайська ВК (№ 117)» надав суду заяву про проведення судового розгляду без його участі, у зв`язку з продовженням строку дії воєнного стану в Україні на підставі Указу Президента України 8189 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" до 07 лютого 2025 року, на задоволенні подання наполягає.

Засуджений ОСОБА_3 надіслав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, просив подання задовольнити.

Прокурор надав суду заяву про розгляд справи без його участі, у зв`язку із зайнятістю в іншій кримінальній справі, проти задоволення подання не заперечував.

Згідно з ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши надані суду матеріали, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зроблено висновок, що Закон України № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Судовим розглядом встановлено, що за вироком Індустріального районного суд міста Дніпропетровська від 11 березня 2020 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановлено йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Зазначений вирок набрав набрав законної сили 13 квітня 2020 року.

Вироком Бабушкінського районного суд м. Дніпропетровська від 4 січня 2022 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у вигляді одного року обмеження волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України із врахуванням ст. 72 КК України до призначеного покарання приєднано частину не відбутого покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11.03.2020 року та остаточно призначено покарання за сукупністю вироків у вигляді трьох років одного місяця позбавлення волі.

Цим вироком ОСОБА_3 був засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, яке мало місце 18 грудня 2022 та внаслідок якого завдано матеріальної шкоди на суму 1891 грн. 14 коп.

Зазначений вирок набрав законної сили 12 квітня 2022 року.

Станом на 01 грудня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 грн.

Суд враховує, що кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже, на теперішній час кримінальна відповідальність за замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Таким чином, діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_3 за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 січня 2022 року, наразі не може вважатися кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого наразі передбачено саме кримінальну відповідальність.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У зв`язку із зазначеним, оскільки кримінальна караність частини діянь, за вчинення яких засуджено ОСОБА_3 , усунута, суд доходить висновку про те, що на підставі ч. 2 ст. 74 КК України ОСОБА_3 необхідно звільнити від призначеного покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 січня 2022 року за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.

При цьому, вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2020 року ОСОБА_3 засуджений за ч. 2 ст. 309 КК України, тобто за діяння яке є кримінально-караним діянням.

З огляду на вищевикладене, за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2020 року ОСОБА_3 вважається таким, що засуджений за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді 03 років позбавлення волі з іспитовим строком 02 роки.

Отже, вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2020 року щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за яким він засуджений за ч. 2 ст. 309 КК України до 03 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 02 роки підлягає виконанню самостійно.

На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання ДУ «Первомайська виправна колонія (№ 117)» щодо засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 січня 2022 року за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2020 року щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за яким він засуджений за ч. 2 ст. 309 КК України до 03 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 02 роки - виконувати самостійно.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України за відсутності іншого судового рішення, що прямо передбачає тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ДУ «Первомайська виправна колонія (№ 117)».

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Первомайський міськрайонний суд Харківської області, а засудженим протягом того ж строку з дня отримання копії ухвали.

Суддя:ОСОБА_1