Справа № 204/2762/25
Провадження № 1-кс/204/639/25
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю адвоката ОСОБА_4

за участю законного представника ОСОБА_5

за участю неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі в режимі відеоконференції клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні неповнолітнього:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

13 березня 2024 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ Управління Служби Безпеки України в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно неповнолітнього ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що Слідчим відділом Управління СБ України у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001828 від 02.12.2024 за підозрою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України. 24.02.2022, підрозділи збройних сил та інших формувань Російської Федерації за наказом президента Російської Федерації, розпочали широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад проти України, спричиняючи ураження і руйнування об`єктів як військової, так і цивільної, в тому числі критичної, інфраструктури, ураження і вбивства особового складу підрозділів Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів, мирного населення, масово порушуючи при цьому закони та звичаї війни, передбачені міжнародними договорами, і масово вчиняючи на території України злочини проти основ національної безпеки України, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку. У зв`язку з широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» внесено зміни до статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними, у тому числі Указом Президента України від 28 жовтня 2024 року № 740/2024, затвердженим Законом України від 29 жовтня 2024 року № 4024-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 8 лютого 2025 року строком на 90 діб, який тривав на момент вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення. На даний час, підрозділи збройних сил та інших формувань Російської Федерації продовжують агресивну війну проти України та повномасштабне вторгнення з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України. В ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що в період дії воєнного стану, у невстановлений наразі точно час у неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 разом з іншою невстановленою під час досудового розслідування особою, виник злочинний умисел, направлений на ослаблення держави шляхом підпалів об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, а також з метою подальшого отримання незаконного прибутку за результатами своєї злочинної діяльності. З цією метою, неповнолітній ОСОБА_6 , підтримував зв`язок з іншою невстановленою на даний час особою, який у свою чергу, підтримував контакт з користувачем облікового запису « ОСОБА_11 » месенджеру «Telegram», з метою підпалів об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення за грошову винагороду. Через деякий час, вони отримали завдання на підпал релейних шаф Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця», а саме підпал сигнальної установки № 2 (шафи), що розташована на залізничному перегоні «Павлоград-Зайцеве», на другій парній колії 997 км, 4 пікету Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця», що має важливе народногосподарське та оборонне значення. З метою реалізації свого злочинного умислу, неповнолітній ОСОБА_6 , діючи умисно в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб та виконуючи вказівки невстановленої на даний час особі, був безпосередньо залучений до підпалу об`єкту, в той час як інша невстановлена на даний час особа здійснювала відеофіксацію вчиненого злочинного діяння. Окрім усвідомлення важливого народногосподарського значення Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» ОСОБА_6 був достовірно обізнаний, що функціонування залізниці є умовою безперебійної роботи підприємства, а також, що пошкодження його об`єктів призведе до наслідків у вигляді ослаблення держави. 02.12.2024 неповнолітній ОСОБА_6 виконуючи вказівки іншої невстановленої на даний час особи, перебуваючи біля залізничної колії, яка розташована на перегоні «Павлоград-Зайцеве», 997 км 4 пікету Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця», діючи за попередньою змовою групи осіб, діючи таємно, використовуючи заздалегідь підготовлену суміш з легкозаймистою речовиною нафтопродукту, здійснив підпал сигнальної установки № 2. В цей час, інша невстановлена на даний час особа, здійснювала відеофіксацію виконаної роботи, а саме підпалу сигнальної установки №2, що належить, критично важливому для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період підприємству Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» та використовуючи облікові записи соціальної мережі «Telegram», направив вказаний відеозапис іншій невстановленій в ході досудового розслідування користувачу облікового запису « ОСОБА_11 » соціальної мережі «Telegram», з метою отримання незаконного прибутку за виконане злочинне діяння. Умисні протиправні дії неповнолітнього ОСОБА_6 та іншої невстановленої під час досудового розслідування особи кваліфіковано за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, а саме диверсія, тобто вчинення з метою ослаблення держави підпалів або інших дій, спрямованих на зруйнування або пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, вчиненого за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану. Так, 20.01.2025 громадянину України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України. 21.01.2025 слідчим суддею Красногвардійського районного суду

м. Дніпропетровська обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20.03.2025. Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України. Анкетні відомості підозрюваного: Неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України, освіта середня, офіційно не працевлаштований, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий. Таким чином, підозра ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події 02.12.2024; протоколами допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; протоколом огляду місця події 10.12.2024; протоколами допиту свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ; відповідями на доручення з відділу у м. Павлоград УСБУ у Дніпропетровській області; протоколом огляду соціальної мережі «Facebook» облікового запису « ОСОБА_16 » від 09.01.2025; протоколом огляду соціальної мережі «Telegram» телеграм-канал « ІНФОРМАЦІЯ_5 » від 09.01.2025; матеріалами за результатами проведення НСРД; відповідями на запити в порядку ст.93 КПК України; результатами проведених обшуків за місцем проживання ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 ; результатами проведення слідчого експерименту з неповнолітніми ОСОБА_10 , ОСОБА_6 з метою відтворення обстановки та обставин вчинення кримінального правопорушення; протоколами допиту підозрюваних ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; висновками судових комп`ютерно-технічних експертиз. іншими матеріалами кримінального провадження у сукупності. Разом з тим, з метою закінчення досудового розслідування, необхідністю проведення низки слідчих (розшукових) заходів, та процесуальних дій, а також прийняття процесуальних рішень, спрямованих на забезпечення всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин злочинів та надання їм належної правової оцінки, необхідно наступне: отримати технічну інформацію від операторів мобільного зв`язку стосовно зв`язків ОСОБА_9 , неповнолітніх ОСОБА_6 , ОСОБА_10 між собою та з іншими, не встановленими під час досудового розслідування особами та провести аналіз отриманої технічної інформації; отримати висновки за раніше призначеними судовими експертизами, зокрема, комп`ютерно-технічними, пожежно-технічними та ін.; встановити всіх невстановлених наразі осіб, причетних до вчинення даного кримінального правопорушення, надавши їх діям належну правову оцінку; зібрати характеризуючі докази стосовно обставин, що підлягають встановленню у кримінальному провадженні щодо неповнолітніх у порядку ст.ст. 485, 487 КПК України; виконати інші слідчі дії, необхідність у яких виникне в ході виконання вище перелічених слідчих дій. Результати проведення зазначених слідчих (розшукових) дій, судових експертиз та заходів мають важливе значення для судового розгляду кримінального провадження та для виконання яких потрібен час не менше шести місяців. Обставинами, що перешкоджали здійсненню вищевказаних слідчих (розшукових) дій та заходів, є виняткова складність кримінального провадження, а саме: великий обсяг проведення необхідних слідчих (розшукових) дій та прийняття процесуальних рішень; тривалість проведення огляду вилучених у ході обшуків речей, комп`ютерної та мобільної техніки; велика кількість експертиз; складність та тривалість окремих експертиз; великий обсяг інформації, отриманої під час здійснення досудового розслідування, котрий необхідно перевірити, проаналізувати та прийняти відповідні процесуальні рішення з метою об`єктивного та неупередженого досудового розслідування, введення воєнного стану на території України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 необхідно продовжити з наступних підстав: Відповідно до пунктів 1-4 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам. Необхідність продовження стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, а також тим, що інший, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вищезазначеним ризикам. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України). Враховуючи вік та матеріальне становище підозрюваного ОСОБА_6 а також усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання за вчинення злочину, який є особливо тяжким і за який передбаченого покарання у вигляді від п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою ОСОБА_6 може змінити місце фактичного мешкання, виїхати за межі території України, виїхати на тимчасово окуповану територію України, та переховуватися від органів досудового слідства та суду. Крім того, невідворотність покарання за злочини вже саме по собі є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Слід також звернути увагу, що ОСОБА_6 є неповнолітнім має молодий вік, відмінний стан здоров`я, не має постійного місця роботи, а також постійного джерела доходів, має право вільно залишати територію України до досягнення повноліття, що свідчить про те, що останній може протягом значного часу переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п.2 ч.1 ст.177 КПК України). Так під час досудового розслідування є необхідність у встановленні речових доказів, зокрема предметів одягу, взуття, інших речей, які використовувались підозрюваними в якості засобів маскування та на яких можуть зберегтися сліди злочинів, у т.ч. залишки паливо-мастильних ресурсів. Крім того, наразі не були відшукані всі засоби зв`язку, якими користувалися підозрювані під час готування та вчинення кримінальних правопорушень, а також всі речі, в які був одягнений ОСОБА_6 під час вчинення кримінального правопорушення. За свою протиправну діяльність, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 отримують грошову винагороду від невстановлених на даний час органом досудового розслідування осіб на власні банківські картки, які розподіляють між собою відповідно до обумовленої роботи. Водночас, зазначені речові докази до цього часу не були відшукані, а отже існує реальний ризик, що підозрювані, не перебуваючи під вартою зможуть знищити відповідні речові докази. Незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України). Хоча органом досудового розслідування на даний час виконано значний обсяг слідчих дій, завдяки яким вдалось встановити правопорушника, на даний час по кримінальному провадженню встановлюються інші особи, які причетні до скоєння вказаного злочину та збираються докази на доведення їх вини у вчиненні злочинів, оскільки очевидно, що ОСОБА_6 у своїй протиправній діяльності діяв не самостійно, а за попередньою змовою групою осіб, у зв`язку з чим, ОСОБА_6 перебуваючи на волі, може повідомити зазначених осіб про його переслідування правоохоронними органами, а вказані особи можуть знищити або сховати предмети злочинної діяльності, які мають доказове значення для провадження, уникати спілкування з органом досудового розслідування шляхом переховування на тимчасово непідконтрольних Україні територіях. Крім того, під час досудового розслідування заплановано допитати в якості свідків значне коло очевидців вчинення підозрюваними кримінальних правопорушень, а також осіб з числа їх близьких та знайомих. Водночас, наведені обставини свідчать про можливість незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному проваджені, шляхом застосування до останніх методів залякування, погроз, або пропозицій надання неправдивих показань, зміни ними наданих раніше показань. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України). Так, як на даний час по кримінальному провадженню встановлюються інші особи, які причетні до скоєння вказаного злочину та збираються докази на доведення їх вини у вчиненні злочинів, оскільки очевидно, що ОСОБА_6 у своїй протиправній діяльності діяв не самостійно, а за попередньою змовою групою осіб. Отримавши матеріали обґрунтування кримінального провадження та перебуваючи на волі існує ризик, що ОСОБА_6 може розголосити відомості досудового розслідування, а також не з`являтися за першим викликом до слідчого, прокурора та суду, що в подальшому перешкоджатиме проведенню досудового розслідування у кримінальному провадженні, виконанню необхідних слідчих та розшукових дій. Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України). Наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому ОСОБА_6 підозрюється, обґрунтовується фактом того, що підозрюваний будучи проросійськи налаштованою особою, яка має вкрай негативне ставлення до державної влади, може продовжувати вчиняти протиправну діяльності, яка спрямована на ослаблення держави. Крім того, підозрюваний діяв з корисливих мотивів, що свідчить про те, що останній для отримання протиправної вигоди може продовжити вчиняти протиправні дії. На даний час, наведені вище ризики не зменшилися та не перестали існувати, оскільки слідчим суддею продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження до 6 місяців саме для проведення наведених вище слідчих та інших процесуальних дій. Водночас, обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення ОСОБА_6 незаконного впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень. Застосування більш м`якого запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_6 з правом внесення застави, не є доцільним та можливим, оскільки обставини злочину, у вчиненні якого останній об`єктивно підозрюється, свідчать про нехтування ним встановленими чинним законодавством України, гарантіями захисту прав і свобод людини та зневажливе відношення до загальнолюдських цінностей і дають підстави вважати, що аналогічним чином він, у разі обрання інших запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, віднесеться до вимог та обмежень запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією від суспільства, та зможе перешкоджати виконанню процесуальних рішень, взагалі не виконувати покладених на нього обов`язків, переховувати від слідства і суду, продовжити злочину діяльність, здійснити незаконний вплив на підозрюваних та свідків. Наведені обставини свідчать про те, що у неповнолітнього ОСОБА_6 відсутні джерела офіційних доходів, а також те, що протягом останнього часу підозрюваний живе за рахунок коштів, отриманих від злочинної та протиправної діяльності. Слід зазначити, що інкриміновані кримінальні правопорушення, проти основ національної безпеки будуть викликати значний суспільний резонанс, у тому числі, можуть освітлювались у різних засобах масової інформації. Вважаю, що обрання ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу не може гарантувати його належну процесуальну поведінку, враховуючи всі встановлені під час досудового розслідування обставини його особистості, а також беручи до уваги резонансність події та її подальший широкий розголос в суспільстві. Тому, слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив задовольнити.

Підозрюваний у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні заперечував проти задоволення даного клопотання, просив замінити на домашній арешт, оскільки вважає ризики недоведеними.

Законний представник підтримала позицію захисника.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши подане клопотання та надані слідчим матеріали, якими обґрунтовується необхідність продовження строку тримання під вартою неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 , суд приходить до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Управління СБ України в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0001828 від 2 грудня 2024 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України.

20 січня 2025 року неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України.

Ухвалою слідчого судді Красногвадійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2025 року, відносно неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 20 березня 2025 року, без визначення застави.

Ухвалою Красногвадійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2025 року, строк досудового розслідування кримінального провадження № 0001828, продовжено до шести місяців, тобто до 20 липня 2025 року.

У клопотанні слідчим та прокурором у судовому засіданні зазначено, що на даний час існують ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_6 з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або приховати будь-яку з речей, що має доказове значення; незаконно впливати на свідків у даному провадженні, а також вчинити нове кримінальне правопорушення.

Проте, у судовому засіданні було належним чином підтверджено наявність ризиків: переховування від органів досудового розслідування та суду, знищення чи приховування будь-якої з речей, що має доказове значення, продовження вчинення своєї противної діяльності або вчинення нового кримінального правопорушення.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому, в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедов проти Росії» від 1 червня 2006 року, зазначено, що «суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Відповідно до конвенції та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії» та «Ігнатов проти України», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, враховую вимоги п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, при розгляді даного клопотання суд враховує той факт, що на даний час в Україні введено військовий стан та тривають активні бойові дії, що в свою чергу збільшує ризик втечі (переховування) підозрюваного настільки, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризику переховування.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється неповнолітній ОСОБА_6 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його неповнолітній вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, а також враховуючи, що існують ризики, що підозрюваний з метою уникнення відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень в яких він підозрюється може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити чи приховати будь-яку з речей, що має доказове значення, а також продовжити вчиняти протиправну діяльність або вчинити нове кримінальне правопорушення, та те, що підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу у судовому засіданні не встановлено, слідчий суддя дійшов до висновку про наявність підстав для продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, на 60 днів, тобто до 11 травня 2025 року.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 34, 81, 110, 131-132, 176-178, 183, 199, 219, 294, 309-310, 369-372, 392-393, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно неповнолітнього ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без визначення застави, на 60 днів, тобто до 11 травня 2025 року.

Ухвалу направити до СВ СБ України в Дніпропетровській області для виконання.

Ухвала щодо продовження строку тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1