Справа № 163/2616/23
Провадження № 1-кс/163/164/25
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2025 року Слідчий суддя Любомльського районного суду

Волинської області ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області клопотання представника третьої особи ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000227 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України,

в с т а н о в и в :

У клопотанні представник третьої особи ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 20.11.2023 в кримінальному провадженні №0000227, з майна, яке було вилучене 16.11.2023 під час проведення огляду місця події, а саме автомобіля марки ВАЗ 2121 (Нива), номерний знак НОМЕР_1 .

Клопотання обґрунтоване тим, що арештоване майно було визнано речовим доказом в цьому провадженні, а метою накладення арешту слугувала необхідність його збереження. Вважає, що потреба в подальшому застосуванні цього заходу із вказаних підстав відпала. З початку здійснення досудового розслідування минув тривалий період часу, який був достатнім для здійснення всіх необхідних слідчих дій з арештованим майном; підозра в цьому провадженні нікому не оголошена; всі необхідні експертизи проведені; подальше застосування цього заходу буде порушенням права власника володіти своїм майном.

Третя особа, представник третьої особи, дізнавач, прокурор в судове засідання не з`явились, клопотань від учасників справи, зокрема про відкладення судового засідання, не надходило.

Під час розгляду клопотання встановлено таке.

З вивчених матеріалів кримінального провадження №0000227 вбачається, що відомості в ЄРДР за ознаками ч.1 ст.249 КК України внесені 17.11.2023 року.

Ухвалою слідчого судді Любомльського районного суду від 20.11.2023 року накладено арешт на вилучене під час огляду місця події, що мав місце у береговій зоні озера «Світязь» на території пляжу бази відпочинку «Гарт» в с. Світязь Ковельського району Волинської області, що на території Шацького Національного природного парку, иайно, зокрема і автомобіль марки ВАЗ 2121 (Нива), номерний знак НОМЕР_1 із забороною власнику (володільцю) володіти, користуватись та розпоряджатися вказаним майном.

Це майно визнано речовим доказом в кримінальному провадженні, що підтверджується постановою дізнавача від 17.11.2023 року.

Автомобіль марки ВАЗ 2121 (Нива), номерний знак НОМЕР_1 , належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 , та на момент проведення огляду місця події перебував у володінні ОСОБА_3 .

Підозра в цьому провадженні нікому не оголошена, досудове розслідування триває.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 173 КПК України, у питанні про арешт майна враховується:

1) правова підстава для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Під час розгляду клопотання встановлено, що була правова підстава для арешту мана збереження речового доказу та проведення експертиз для здобуття доказів.

Досудове розслідування в цьому провадженні триває з 17.11.2023 року. Усі можливі дії з арештованим транспортним засобом виконані, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Разом з тим, підозри у вчиненні кримінального правопорушення нікому не оголошено.

Суд приходить висновку, що надмірна тривалість арешту на майно, за умови відсутності підозри жодній особі є невиправданим втручанням у право власника на мирне володіння своїм майном, що не відповідає принципу розумності та співрозмірністі такого обмеження завданням кримінального провадження за обставин його розслідування.

Отже, за результатами розгляду клопотання встановлено, що під час накладення арешту на майно було обрано найбільш обтяжливий спосіб арешту, що на даний час не відповідає можливим ризикам в цьому провадженні.

Під час розгляду клопотання встановлено малу ймовірність ризиків, передбачених ч.11 ст.170 КПК України, у випадку передачі транспортного засобу його власнику (володільцю).

При цьому очевидним є що ідентифікація особи власника (володільця) в сукупності із встановленою ст.388 КК України відповідальністю за незаконні дії щодо арештованого майна достатньо гарантує його належне збереження.

У зв`язку з цим вбачаються підстави для висновку, що клопотання належним чином обґрунтоване і тому підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.170, 174, 372, 376 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Клопотання задовольнити частково.

Скасувати арешт в частині заборони власнику (володільцю) володіти, користуватися арештованим майном: автомобілем марки ВАЗ 2121 (Нива), номерний знак НОМЕР_1 , що накладений в кримінальному провадженні №0000227 ухвалою слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 20.11.2023 року.

Скасування арешту вказаного майна в частині заборони володіння та користування є підставою для його повернення власнику (володільцю).

Зобов`язати власника (володільця) майна забезпечити збереження автомобіля в тому ж технічному стані в якому він був йому провернутий.

Роз`яснити власнику (володільцю) майна, що наслідком незаконних дії щодо арештованого майна є підставою для кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 388 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1