Справа № 461/8608/24
Провадження № 1-кс/461/7583/24
УХВАЛА

про скасування арешту на майно

12.12.2024 м. Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

слідчої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

представника заявниці ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту у кримінальному провадженні № 0000241 від 15.10.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.114-1, ч.1 ст.263 КК України, -

в с т а н о в и в:

Заявниця звернулася до слідчої судді з клопотанням про скасування арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000241 від 15.10.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 114-1, ч. 1 ст. 263 КК України, у якому просить скасувати арешт на мобільні телефони та грошові кошти, що були вилучені за результатами проведення обшуку 28.10.2024, санкціонованого Галицьким районним судом м. Львова, у будинку № 68 по вул. Садова в с. Сокільники Львівського району Львівської області, який належить на праві власності її чоловіку ОСОБА_5 і який є місцем її постійного проживання.

Клопотання мотивує тим, що мобільні телефони та грошові кошти, питання про скасування арешт яких вирішується, є особистою власністю заявниці. Зокрема, походження та належність їй вказаних грошових коштів підтверджується документами про її фінансовий стан. Більше того, матеріалами кримінального провадження не підтверджується факт того, що арештоване майно (грошові кошти та мобільні телефони) набуті заявницею протиправним шляхом або внаслідок вчинення кримінального правопорушення, чи є предметом або знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а також відсутній факт набуття заявницею статусу підозрюваної особи у цьому кримінальному провадженні. Разом з цим, накладений арешт не сприяє швидкому, повному та неупередженому розслідуванню у кримінальному провадженні, а натомість безпідставно обмежує реалізацію належного заявниці права власності на вилучене майно під час обшуку шляхом мирного володіння та користування таким майном. Таким чином, вважає, що наявні підстави для скасування арешту на мобільні телефони та грошові кошти, питання про скасування яких вирішується у цьому клопотанні.

Слідчий у судове засідання не з`явився, проте повідомлявся про дату та час розгляду клопотання телефонограмою від 11.11.2024. Про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не скерував, також не надав суду заперечення на клопотання, що розглядається.

Представник заявниці адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, наведених у ньому.

З`ясувавши думку учасників провадження, оглянувши матеріали справи, слідча суддя приходить до такого.

Слідча суддя встановила, що слідчим відділом УСБУ у Львівській області УСБУ у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000241 від 15.10.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1, ч. 1 ст. 263 КК України за фактом перешкоджання службовими особами закладу вищої освіти «Львівський університет бізнесу та права» законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

У межах цього кримінального провадження слідчим у ході розслідування вказаного кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 07.11.2024 проведено обшук у будинку АДРЕСА_1 , у ході якого виявлено та вилучено такі речі та документи:

- грошові кошти в іноземні валюті, а саме: 8500 злотих, 1500 фунтів стерлінгів, 8175 Євро, 15601 долар США, 10000 доларів США, 4295 доларів США, 100 Євро;

- мобільний термінал «Samsung SM-S908B/DS» чорного кольору із фізичним пошкодженнями корпусу;

- мобільний термінал «Samsung SM-F936B/DS»;

- мобільний термінал «iPhone 15» чорного кольору;

- 5 цинків темно-зеленого кольору з написом «7х62» та іншими написами на іноземній мові, в кожному з яких міститься по 700 набоїв калібром 7х62мм;

- цинк зеленого кольору, в якому знаходяться набої калібром 5.56х45 в заводських упаковках, загальною кількістю 760 шт.;

- набої калібру 7,62х39 у кількості 505 шт.;

- набої калібру 7,62х54 у кількості 270 шт.;

- набої калібру 7,62х54 у кількості 120 шт.;

- набої калібру 5,45х39 у кількості 106 шт.;

- три гвинтівки з ознаками корозії;

- 13 багнет-ножів;

- набої калібру 5,45х39 у кількості 290 шт.;

- 6 багнет-ножів.

Вказані предмети та речі, у відповідності до ст. ст. 98, 100 КПК України, постановою від 29.10.2024 визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ухвалою від 07.11.2024 у справі № 461/8715/24 наклав арешт на вище вказані вилучені предмети та речі.

Відповідно до частини першої статті 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора (ст. 132 КПК України).

У пункті 7 частини другої статті 131 КПК України передбачений такий вид заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Згідно зі ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно зі ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, у тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Отже, обґрунтованість ухвали означає відповідність висновків слідчого судді у рішенні фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, що визначені ст. 91 КПК України.

Процесуальний закон ставить в чітку залежність застосування заходів забезпечення кримінального провадження з обов`язком слідчого довести слідчому судді, що такі заходи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який слідчий зазначає у своєму клопотанні.

Згідно зі ст. 7, 16 КПК України, загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «ОСОБА_3 проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

При накладенні арешту на зазначене вище майно, слідчим суддею, з огляду на дані досудового розслідування в кримінальному провадженні, було встановлено наявність достатніх правових підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, з метою збереження речових доказів, а саме те, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Щодо доводів сторони захисту, слідча суддя наголошує, що вона на стадії досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язана на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Разом з цим, слідча суддя враховує, що в силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 16 КПК України, - позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У пункті 2 частини 1 статті 174 КПК України встановлено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі і арешт майна, допускається тільки у разі коли потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора та одночасно з цим може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься верховенство права, законність та недоторканність права власності.

Засада недоторканності права власності у кримінальному провадженні випливає із поваги до права власності, позбавлення права власності та контролю з боку держави щодо використання власності, які закріплені у ст. 1 Протоколу. Особливе значення цього принципу пояснюється і закріпленням його серед загальних засад кримінального провадження (п. 9 ч. 1 ст. 7, ст. 16 КПК України).

У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Тлумачення цього положення як захисту права власності було здійснено ЄСПЛ у справі Маркс проти Бельгії (Marckx v. Belgium), заява № 6833/74 від 13 липня 1979 р., в якому суд зазначив: «Визнаючи, що кожен має право мирно володіти своїм майном, ст. 1 у своїй суті забезпечує право власності». Обмеження права власності не тільки має ґрунтуватися на законі, а знаходитись під дією судового контролю і мати тимчасовий характер.

Оскільки сторона обвинувачення не надала жодних належних та допустимих доказів на підтвердження проведення ними будь-яких слідчих дій стосовно грошових коштів та мобільних телефонів, питання про скасування арешту яких вирішується, то слідча суддя, з метою захисту права власності, вважає за необхідне скасувати арешт, накладений на зазначені у клопотанні грошові кошти та мобільні телефони.

Керуючись ст.ст.376, 131, 132, 170,174 КПК України, слідча суддя -

постановила:

1. Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту у кримінальному провадженні № 0000241 від 15.10.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.114-1, ч.1 ст.263 КК України, - задовольнити.

2. Скасувати арешт, накладений ухвалою Галицького районного суду м.Львова у справі № 461/8715/24 від 07.11.2024 року на вилучені в ході обшуку у будинку АДРЕСА_1 , а саме:

- грошові кошти в іноземній валюті, зокрема: 29896 (двадцять дев?ять тисяч вісімсот дев?яносто шість) доларів США, 8275 (вісім тисяч двісті сімдесят п?ять) євро, 8500 (вісім тисяч п?ятсот) злотих, 1500 (одна тисяча п?ятсот) фунтів стерлінгів;

- мобільний телефон Самсунг SM -S908B/DS чорного кольору;

- мобільний телефон Самсунг SM -F936D/DS з подвійним екраном.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя ОСОБА_6