Справа № 346/5090/24
Провадження № 1-в/346/489/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представника ДУ «Коломийська

виправна колонія (№41)» ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі Коломийського міськрайонного суду клопотання начальника Державної установи «Коломийська виправна колонія (№ 41)» ОСОБА_7 про звільнення від покарання та пом`якшення покарання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернопіль, адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, офіційно не працевлаштованого, засудженого: - вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.10.2022 р. за ч.4 ст.185 КК України до покарання виді 5 (п`ять) років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік; - вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.03.2024 р. за ч.4 ст.185, ч.1 ст.357, ч.3 ст.357, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць,-

Початок строку - 20.12.2023 р.

Кінець строку - 20.01.2029 р.

ВСТАНОВИВ:

Начальник Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)» ОСОБА_8 звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з поданням про звільнення від покарання та пом`якшення покарання стосовно засудженого ОСОБА_6 .

Подання мотивував тим, що 09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України « Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ, яким збільшені межі застосування Кодексу України про адміністративні правопорушення за вчинення правопорушень, зокрема, викрадення чужого майна. Зокрема,ст. 51 КУпАП викладено в новій редакції, відповідно до якої дрібним вважається викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.03.2024 р. ОСОБА_6 засуджено за ч.4 ст.185, ч.1 ст.357, ч.3 ст.357, ч.1 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за даним вироком частково у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.10.2022 р. у справі №607/13139/22 та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць, сума заподіяної злочином шкоди за вчинення вказаного кримінального правопорушення складає 749 гривень 13 копійок, тому з урахуванням положень ст.5 КК України просить, вирішити питання щодо приведення вироку суду у відповідність до вимог вказаного Закону.

Вивчивши матеріали особової справи засудженого, матеріали клопотання, заслухавши представника адміністрації виправної колонії, який клопотання підтримав, засудженого, який просить задовольнити вказане клопотання, прокурора, яка щодозадоволення клопотання не заперечила суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.10.2022 р. ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України і призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 (один) рік. Відповідно до ст.76 КК України в період іспитового строку покладено на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання (а.с.21-25).

Крім того, ОСОБА_6 засуджено вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.03.2024 р. за ч.4 ст.185, ч.1 ч.3 ст.357, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України допокарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць позбавлення волі (а.с.26-32).

Згідно з п. 13 ч. 1 статті 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно п. 2 ч. 2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з положеннями частини 2 статті 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно з ч. 6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09.08.2024 набув чинності Закон України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз вказаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, встановлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня - 2481 гривня, з 1 липня - 2600 гривень, з 1 грудня - 2684 гривні.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 1 січня 2023 року становить 2 684 грн.

З огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, на момент вчинення у 2022 році ОСОБА_6 кримінального правопорушення, за яке останній засуджений вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.10.2022 р. за ч.4 ст.185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становить 2481 грн. (1 240,50*2= 2 481). Вартість викраденого майна, що встановлена вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.10.2022 р. становила - 528,14 грн.

З огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, на момент вчинення у 2023 році ОСОБА_6 кримінальних правопорушеннь, за які останній засуджений вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.03.2024 р. - за ч.4 ст.185, ч.1 ч.3 ст.357, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становить 2 684 грн. (1342*2= 2 684). Вартість викраденого майна, що встановлена вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.03.2024 р. становила - 749,13 грн.

Таким чином, враховуючи суми викраденого майна, за які було засуджено ОСОБА_6 суд доходить висновку, що на останнього розповсюджується дія Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Крім того встановлено, що вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.03.2024 р. ОСОБА_6 призначено покарання за вчинення в т.ч. кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357 та ч.3 ст.357 КК України, кримінальна карність яких не усунута, то ОСОБА_6 слід вважати засудженим за ч.1 ст. 357 КК України до покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі; - за ч.3 ст. 357 КК України до покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі із застосуванням ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, до остаточного покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі наведеного, ст.ст.5,72,74 КК України, Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 р. «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст.ст. 369, 371, 372, 376, 537, 539 КПК України, ст.ст. 57, 58,87,88 КВК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Подання задовольнити.

У зв язку з усуненням караності діяння негайно звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.10.2022 р.

Звільнити від відбування покарання в частині засудження за ч.4 ст.185 КК України у вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.03.2024 р. та вважати засудженим за даним вироком за ч.1 ст. 357 КК України до покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі; - за ч.3 ст. 357 КК України до покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, вважати засудженим до остаточного покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

Виключити з вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.03.2024 р. посилання на ч. 1 ст. 71 КК України щодо призначення покарання за сукупністю вироків.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з часу фактичного затримання 20.12.2023р.

Зарахувати на підставі п.п.б п.1 ч.1 ст.72 КК України строк відбутого покарання з 20.12.2023р. з розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі.

Засудженого ОСОБА_6 направити до місця подальшого відбування покарання в порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі.

Переміщення засудженого ОСОБА_6 здійснювати згідно ст.57 КВК України, передбаченої для осіб засуджених до позбавлення волі.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - протягом семи днів з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1