ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/190/24

Провадження № 11-кп/820/235/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

cудді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, апеляційну скаргу захисника обвинуваченої за ч.4 ст.185, ч.2 ст.389 КК України ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 грудня 2024 у кримінальних провадженнях № 0002464 від 31.07.2024 року та № 0000470 від 07.10.2024 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Радошівка Ізяславського району Хмельницької області, українку, громадянку України, з вищою освітою, непрацюючу, одружену, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , раніше судиму:

- 01.11.2023 року Хмельницьким міськрайонним судом за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 06.08.2024 року покарання у виді штрафу замінено покаранням у виді 240 годин громадських робіт,

визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 389 КК України та призначено їй покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 389 КК України у виді 2 (двох) років пробаційного нагляду.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 71,72 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком, шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31.10.2023 року, заміненого ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06.08.2024 року покаранням у виді 240 годин громадських робіт, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 30 днів.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахується з дня приведення вироку до виконання її затримання.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн. 56 коп..

Арешт накладений ухвалою слідчого судді від 02.08.2024 року на пусковий пристрій з компресором акумуляторним марки «Konner&Sohnen KS JSP-2000 скасовано.

Долю речових доказів вирішено на підставі ст.100 КПК України.

За вироком суду, 31.07.2024 року близько 15 год. 45 хв. ОСОБА_7 перебуваючи в приміщенні торгівельного залу гіпермаркету ТОВ «Епіцентр К», що знаходиться по вул. Зарічанській, 11/4 у місті Хмельницький Хмельницької області, помітила на стелажі із продажу акумуляторів пусковий пристрій з компресором акумуляторним марки «Konner&Sohnen KS JSP-2000», та реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, пересвідчившись, що за її протиправними діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого незаконного збагачення, розуміючи та усвідомлюючи, що в державі діє воєнний стан, який введений на всій території України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 року, та продовжений Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 49/2024 від 05.02.2024 року, затвердженого Законом України № 3564-ІХ від 06.02.2024 року, про продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 14.05.2024 року, строком на 90 діб, перебуваючи в приміщенні торгівельної зали ТОВ «Епіцентр К», умисно, таємно зі стелажів з продажу товарів викрала пусковий пристрій з компресором акумуляторним марки «Konner&Sohnen KS JSP-2000», вартістю 5198 грн. 00 коп., після чого, заховавши викрадене у належний їй дитячий візок, пройшла повз розрахункові каси, та не розрахувавшись за товар, покинула місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядилась викраденим на власний розсуд.

Вказаними умисними протиправними діями ОСОБА_7 спричинила ТОВ «Епіцентр К» майнової шкоди на суму 5198 грн. 00 коп..

Також, ОСОБА_7 будучи засудженою вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31.10.2023 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., яке ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 06.08.2024 року, відповідно до ч. 5 ст. 53 КК України, через несплату штрафу замінено на покарання у виді 240 годин громадських робіт.

Так, 30.08.2024 року ОСОБА_7 поставлено на облік в Хмельницькому районному відділі №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області та 04.09.2024 року ознайомлено під особистий підпис з порядком та умовами відбування призначеного їй покарання у виді громадських робіт, та попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування такого покарання.

В той же день ОСОБА_7 отримала направлення в комунальне підприємство «Управляюча муніципальна компанія «Озерна» Хмельницької міської ради для відбування покарання у виді громадських робіт, проте достовірно знаючи про необхідність відпрацювання громадських робіт, без поважних причин, умисно, з метою ухилитися від відбування покарання, у період часу з 09.09.2024 року по 13.09.2024 року, жодного разу не з`явилась для відбування громадських робіт в комунальне підприємство «Управляюча муніципальна компанія «Озерна» Хмельницької міської ради, не маючи на те законних підстав чи будь-яких поважних причин, тобто умисно, свідомо ухилялась від виконання покарання у виді громадських робіт.

У зв`язку із чим, фахівцем органу з питань пробації, 13.09.2024 року ОСОБА_7 винесено застереження у виді письмового попередження про притягнення її до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України, з яким остання ознайомилась та власноручно підписала, і в той же день повторно отримала направлення в КП «УМК «Озерна» Хмельницької міської ради для відбування громадських робіт, на підставі чого 13.09.2024 року директором комунального підприємства винесено наказ № 268-К про прийняття ОСОБА_7 для відбування покарання у виді громадських робіт.

В подальшому ОСОБА_7 , не зважаючи на винесене застереження, достовірно знаючи про порядок та графік відбування покарання у виді громадських робіт, свідомо ігноруючи покладені на неї зобов`язання, без поважних причин, умисно, з метою ухилитися від відбування покарання, у період часу з 16.09.2024 року по 25.10.2024 року жодного разу не з`явилась для відбування громадських робіт в КП «УМК «Озерна» Хмельницької міської ради, не маючи на те законних підстав чи будь-яких поважних причин, тобто умисно, свідомо ухилялась від виконання покарання у виді громадських робіт.

Таким чином, вказаними протиправними діями ОСОБА_7 , діючи умисно, ухилилася від виконання ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06.08.2024 року, якою їй замінено покарання у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. призначеного вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31.10.2023 року, покаранням у виді 240 годин громадських робіт, внаслідок чого не відпрацювала жодної з призначених їх годин.

Обвинувачена ОСОБА_7 підлягає кримінальній відповідальності за ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану та за ч. 2 ст. 389 КК України ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Не погоджуючись з вироком місцевого суду захисник обвинуваченої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить його змінити, в частині призначеного покарання. Звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного їй покарання із встановленням іспитового строку.

У решті вирок суду залишити без змін.

Вважає вирок суду, в частині призначеного покарання, незаконним, оскільки призначене ОСОБА_7 покарання не відповідає тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через суворість.

Апелянт стверджує, що відповідно до діючого законодавства та наявності в обвинуваченої на утриманні двох малолітніх дітей, відсутності наслідків від вчинених нею кримінальних правопорушень, які є обставинами що істотно знижують тяжкість вчиненого, в розумінні ч.1 ст.69 КК України, такі є підставою для звільнення ОСОБА_7 від призначеного їй покарання зі встановленням іспитового строку. Саме такий від покарання буде достатнім для досягнення мети покарання.

Заслухавши захисника, на підтримання доводів, викладених у апеляційній скарзі, думку прокурора, який вважає вирок суду законним та обгрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Умотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Апеляційний перегляд оскаржуваного вироку здійснюється у відповідності з вимогами ч.1 ст.404 КПК України.

Так, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості, правильності кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_7 за 4 ст. 185, ч. 2 ст. 389 КК України, в апеляційній скарзі захисника, не оскаржуються, тому в цій частині вирок суду першої інстанції не перевіряється.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що вирок суду, в частині призначеного покарання, є незаконним, а призначене ОСОБА_7 покарання не відповідає тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через суворість, тому слід до призначеного обвинуваченій ОСОБА_7 покарання застосувати положення ст.75КК України, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з приписами ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

В свою чергу, ч.1 ст. 75 КК України передбачає, що при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, суд, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання встановив наявність декількох обставин, які пом`якшують його зокрема, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, її молодий вік, наявність на утримані двох малолітніх дітей.

При цьому, місцевий суд врахував, що вчинені ОСОБА_7 кримінальні правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України відносяться до кримінальних проступків та тяжких злочинів, правову позицію прокурора, досудову доповідь, обставини справи, характер і ступінь небезпечності вчинених обвинуваченою кримінальних правопорушень, особу обвинуваченої, та призначив ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. цієї статті і у виді пробаційного нагляду, в межах санкції ч. 2 ст. 389 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, та призначив остаточне покарання, за сукупністю кримінальних правопорушень, у виді позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України, до призначеного покарання, суд першої інстанції приєднав невідбуту частину покарання у виді штрафу за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31.10.2023 року, яку ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06.08.2024 року, змінено на покарання у виді 240 годин громадських робіт, оскільки ОСОБА_7 несплатила суму штрафу, та в подальшому не відбула жодної години громадських робіт.

Місцевий суд мотивував своє рішення тим, що таке покарання та реальне його відбування буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчинення нею нових злочинів.

У зв`язку з вищевикладеним, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що підстав для застосування до призначеного покарання положень ст.ст. 75,76 КК України, тобто звільнення обвинуваченої ОСОБА_7 від відбування покарання із випробуванням, немає.

Приймаючи до уваги характер діянь і спосіб їх вчинення, суспільну небезпеку скоєних злочинів, з урахуванням особи винної, є обґрунтованим висновок про те, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_7 та запобігання вчинення нею нових злочинів можливе лише за умови ізоляції останньої від суспільства і їй слід призначити покарання у виді позбавлення волі.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що місцевий суд обґрунтовано, з урахуванням норм чинного законодавства призначив обвинуваченій ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 389 КК України, та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначив ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Крім того, на підставі ст.ст. 71,72 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком, шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31.10.2023 року, заміненого ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06.08.2024 року покаранням у виді 240 годин громадських робіт, остаточно призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 30 днів.

Саме таке покарання, на думку колегії суддів, буде необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченої, попередження вчинення нею нових злочинів.

Таким чином, апеляційний суд вважає необгрунтованими доводи захисника обвинуваченої ОСОБА_7 про застосування до неї положень ст.75КК України та звільнення її від відбування покарання з випробуванням, оскільки суд першої інстанції належним чином врахував при ухваленні вироку стосовно ОСОБА_7 всі обставини для призначення покарання відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України.

При цьому, належним чином враховано ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини провадження, особу виної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що ухилення обвинуваченої ОСОБА_7 від виконання покарання за попереднім вироком свідчить про негативну поведінку останньої та її небажання виправлятися, та обґрунтованою підставою для сумнівів у можливості виправлення її без відбування покарання.

Відповідно до усталеної судової практики при призначенні покарання в кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Колегія суддів погоджується, що призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченій ОСОБА_7 є та буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення останньої та попередження вчинення нею нових злочинів.

Колегія суддів належним чином дослідила і оцінила всі обставини, які мають значення для справи, та враховувала, що ст.75КК України застосовується лише в тому разі, коли для цього є певні умови і підстави.

Обставини, зазначені в апеляційній скарзі, не дають можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного їй покарання на підставі положень ст.75КК України, із встановленням іспитового строку.

Підстав для зміни призначеного покарання, із застосуванням ст.75 КК України, колегія суддів апеляційного суду не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 грудня 2024 стосовно ОСОБА_7 - залишити без змін, а апеляційну скаргу її захисника без задоволення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3