Справа № 199/138/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.01.2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання дізнавача СД відділу поліції № 1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000010, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.01.2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська надійшло клопотання дізнавача СД відділу поліції № 1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000010, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.01.2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

Клопотання обґрунтовується тим, що у провадженні сектору дізнання відділення поліції №1 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження №0000010, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що 04.01.2025 до відділу поліції № 1 Дніпровського РУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення від старшого ДОП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , що за адресою: м.Дніпро вул.Калинова біля буд.14, у приміщенні закладу продажу риби, знаходиться ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якої виявлено особисту мед. книжку з ознаками підробки ( ЖЄО№ 297 від 04.01.2025).

У зв`язку із чим, працівниками поліції викликано слідчо-оперативну групу відділу поліції № 1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області.

Далі, 04 січня 2025 року, у період часу з 10 години 15 хвилин по 10 години 38 хвилин, за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, буд. 14, у приміщенні закладу з продажу риби в ході огляду, в присутності двох понятих, дізнавачем СД відділу поліції № 1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_3 оглянуто та вилучено особисту медичну книжку серія 1ААВ № 140799, яку добровільно надала гр. ОСОБА_6 , яку після проведеного огляду поміщено та опечатано до спеціального пакету серії RIC2230157.

04 січня 2025 року на підставі ст.98 КПК України винесено постанову про визнання та приєднання речового доказу до матеріалів кримінального провадження, а саме особисту медичну книжку серії 1ААВ № 140799, яка видана на ім`я « ОСОБА_6 », яку в подальшому вирішено зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Крім того, в ході досудового розслідування є достатньо підстав вважати, що особиста медична книжка серія 1ААВ № 140799 може бути використана як доказ вчинення кримінального правопорушення та є предметом даного кримінального проступку.

Враховуючи вищевикладене, з метою запобігання знищення або пошкодження вказаного майна, швидкого та неупередженого розслідування кримінального провадження, дізнавач просив накласти арешт на майно, а саме особисту медичну книжку серія 1ААВ № 140799, видану на ім`я « ОСОБА_6 ».

У судове засідання дізнавач та прокурор не з`явилися, надали заяви, якою просили розглянути клопотання за їх відсутності, клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Вивчивши подане клопотання та надані матеріали, якими обґрунтовується необхідність арешту майна, приходжу до наступного.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні сектору дізнання відділення поліції №1 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження №0000010, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що 04.01.2025 до відділу поліції № 1 Дніпровського РУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення від старшого ДОП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , що за адресою: м.Дніпро вул.Калинова біля буд.14, у приміщенні закладу продажу риби, знаходиться ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якої виявлено особисту мед. книжку з ознаками підробки ( ЖЄО№ 297 від 04.01.2025).

У зв`язку із чим, працівниками поліції викликано слідчо-оперативну групу відділу поліції № 1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області.

Далі, 04 січня 2025 року, у період часу з 10 години 15 хвилин по 10 години 38 хвилин, за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, буд. 14, у приміщенні закладу з продажу риби в ході огляду, в присутності двох понятих, дізнавачем СД відділу поліції № 1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_3 оглянуто та вилучено особисту медичну книжку серія 1ААВ № 140799, яку добровільно надала гр. ОСОБА_6 , яку після проведеного огляду поміщено та опечатано до спеціального пакету серії RIC2230157.

04 січня 2025 року на підставі ст.98 КПК України винесено постанову про визнання та приєднання речового доказу до матеріалів кримінального провадження, а саме особисту медичну книжку серії 1ААВ № 140799, яка видана на ім`я « ОСОБА_6 », яку в подальшому вирішено зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Згідно зі ст.ст. 22, 26 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як визначено ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

За ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Дізнавач у клопотанні правовою підставою для арешту майна зазначив п.1 ч.2 ст.170 КПК України збереження речових доказів, однак постанову про визнання речовими доказами майна, на яке у своєму клопотанні дізнавач просить накласти арешт, до матеріалів клопотання не долучено.

Згідно ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Таким чином, приходжу до висновку про необґрунтованість клопотання, а тому у його задоволенні слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 3, 22, 98, 100, 114, 168, 169, 171, 173, 237, 372, 376, 532 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання дізнавача СД відділу поліції № 1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000010, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.01.2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1