Справа № 752/6690/25
Провадження № 1-кс/752/2600/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві, клопотання слідчого слідчого відділу Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001034 від 18.03.2025, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, зарестрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, неодруженого, раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.342, ч. 2 ст. 345 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Голосіївського управління поліції ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001034 від 18.03.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України. Клопотання погодив прокурор Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 .

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим відділом Голосіївського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001034 від 18.03.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 18 березня 2025 року, о 14 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи на станції метро «Васильківська» у м. Києві, вчинив опір старшому дільничному офіцеру поліції Голосіївського УП ГУНП у м. Києві, ОСОБА_8 під час виконання ним службових обов`язків.

Так, 18 березня 2025 року, старший дільничний офіцер поліції Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 та старший дільничний офіцер поліції Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 у складі групи оповіщення з питань мобілізації здійснювали відпрацювання Голосіївського району міста Києва з метою виявлення осіб, які перебувають в розшуку за порушення мобілізаційного законодавства.

Поліцейські ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , 18 березня 2025 року, отримали інформацію від начальника відділу превенції Голосіївського УП ГУНП у м. Києві про те, що на станції метро «Васильківська» у місті Києві працівники Управління поліції в метрополітені виявили особу, яка перебуває в розшуку за порушення мобілізаційного законодавства. По прибуттю до станції метро «Васильківська» у м. Києві, поліцейські в приміщенні службового кабінету працівників поліції виявили чоловіка, який представився як ОСОБА_5 . Підійшовши до останнього, з метою встановлення особи вказаного громадянина та перевірки його документів, представились пред`явивши йому службові посвідчення. Після чого, ОСОБА_5 було висунуто законну вимогу пред`явити документи, що посвідчують його особу, відповідно до ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», на що останній підтвердив свої анкетні дані, однак відмовився пред`являти свої документи. При перевірці по базам ІПНП було встановлено, що ОСОБА_5 розшукується ІНФОРМАЦІЯ_2 , як особа, що порушила мобілізаційне законодавство.

В подальшому, ОСОБА_5 , перебуваючи у агресивному стані, почав безпідставно створювати конфліктну ситуацію, висловлювати в адресу поліцейських претензії необґрунтованого характеру, висловлюватись в їх бік нецензурною лайкою та намагатись покинути приміщення службового кабінету, тим самим перешкоджаючи працівнику правоохоронного органу виконувати свої службові обов`язки. На законні вимоги працівника правоохоронного органу ОСОБА_8 припинити вказані протиправні дії та залишатись на місці ОСОБА_5 не реагував, на що старшим дільничним офіцером поліції Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 , було складено протокол про адміністративне затримання за ч. 3 ст. 261 КУпАП гр. ОСОБА_5 та запрошено самостійно пройти до службового транспортного засобу та попереджено, що у разі відмови, до останнього будуть застосовані спеціальні засоби у вигляді кайданок, відповідно до статті 45 ЗУ «Про Національну поліцію», на що ОСОБА_5 відмовився та продовжив чинити опір працівнику поліції.

В подальшому, продовжуючи чинити активний опір працівнику поліції ОСОБА_8 , до ОСОБА_5 було застосовано спеціальні засоби у вигляді кайданок та проведено до службового транспортного засобу, який був розташований на проїзжій частині вул. Васильківській, поблизу входу до станції метро «Васильківська» та поміщено на заднє сидіння авто. Перебуваючи в салоні службового транспортного засобу «Тойота», н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 продовжив чинити фізичний опір та ногами почав бити задні праві двері службового автомобіля, що призвело до їх пошкодження.

Крім того встановлено, що 18 березня 2025 року, старший дільничний офіцер поліції Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 та старший дільничний офіцер поліції Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 у складі групи оповіщення з питань мобілізації здійснювали відпрацювання Голосіївського району міста Києва з метою виявлення осіб, які перебувають в розшуку за порушення мобілізаційного законодавства.

Так, поліцейські ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , 18 березня 2025 року, отримали інформацію від начальника відділу превенції Голосіївського УП ГУНП у м. Києві про те, що на станції метро «Васильківська» у місті Києві працівники Управління поліції в метрополітені виявили особу, яка перебуває в розшуку за порушення мобілізаційного законодавства. По прибуттю до станції метро «Васильківська» у м. Києві, поліцейські в приміщенні службового кабінету працівників поліції виявили чоловіка, який представився як ОСОБА_5 . Підійшовши до останнього, з метою встановлення особи вказаного громадянина та перевірки його документів, представились пред`явивши йому службові посвідчення. Після чого, ОСОБА_5 було висунуто законну вимогу пред`явити документи, що посвідчують його особу, відповідно до ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», на що останній підтвердив свої анкетні дані, однак відмовився пред`являти свої документи. При перевірці по базам ІПНП було встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 розшукується ІНФОРМАЦІЯ_2 , як особа, що порушила мобілізаційне законодавство.

В подальшому, ОСОБА_5 , перебуваючи у агресивному стані, почав безпідставно створювати конфліктну ситуацію, висловлювати в адресу поліцейських претензії необґрунтованого характеру, висловлюватись в їх бік нецензурною лайкою та намагатись покинути приміщення службового кабінету, тим самим перешкоджаючи працівнику правоохоронного органу виконувати свої службові обов`язки. На законні вимоги працівника правоохоронного органу ОСОБА_8 припинити вказані протиправні дії та залишатись на місці ОСОБА_5 не реагував, на що старшим дільничним офіцером поліції Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 , було складено протокол про адміністративне затримання за ч. 3 ст. 261 КУпАП гр. ОСОБА_5 та запрошено самостійно пройти до службового транспортного засобу та попереджено, що у разі відмови, до останнього будуть застосовані спеціальні засоби у вигляді кайданок, відповідно до статті 45 ЗУ «Про Національну поліцію», на що ОСОБА_5 відмовився та продовжив чинити опір працівнику поліції та в цей момент наніс два удари ногою по правій гомілці старшого дільничного офіцера поліції Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 . Своїми протиправними діями ОСОБА_5 , спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у виді забою м`яких тканин та синців правої гомілки, що за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження.

18.03.2025, відповідно до ст. 208 КПК України, ОСОБА_5 було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

19.03.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

На обґрунтування необхідності застосування щодоОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий посилається на ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Зазначає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити досягнення мети їх застосування; виключно застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

На підставі зазначеного слідчий у клопотанні просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав, зазначених у ньому, просив задовольнити. Зазначив, що ОСОБА_5 вчинив зухвале правопорушення відносно працівників правоохоронного органу. Після доставки ОСОБА_5 до ізолятора тимчасового тримання, останній повідомив про те, що під час затримання йому було нанесено тілесні ушкодження. ОСОБА_5 було оглянуто лікарем, який не виявив підстав для його госпіталізації.

Захисник підозрюваного, в режимі відеоконференції, заперечив проти задоволення клопотання про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив застосувати до нього запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою. Зазначив, що ризики, про існування яких зазначає слідчий у клопотання, не доведені.

Підозрюваний підтримав позицію свого захисника. Зазначив, що не розуміє в чому він підозрюється. Невідомі йому люди почали його затримувати і він почав захищатись. Також ОСОБА_5 повідомив, що при затриманні до нього було застосовано силу, йому було нанесено тілесні ушкодження, зокрема його вдарила в пахову зону. Після нанесення йому ударів, у нього головний біль та нудота. ОСОБА_5 просив провести відносно нього комплексне медичне дослідження з метою встановлення факту його побиття при затриманні.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Встановлено, що слідчим відділом Голосіївського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001034 від 18.03.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України.

19.03.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України.

Отже, відповідно до вимог ст. 42 КПК України, ОСОБА_5 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

Загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження встановлені ст. 132 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо обґрунтованості підозри.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтована підозра», при оцінці цього питання слід звернутись до практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», наголошується, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Слідчий суддя вважає, що на час розгляду клопотання обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень є доведеною, тобто зазначені у клопотанні слідчого обставини і додані до нього матеріали кримінального провадження у своїй сукупності підтверджують, що існують факти та інформація, які переконують у тому, щоОСОБА_5 міг вчинитизазначені вище злочини.

Підставами для обґрунтованої підозри про те, що ОСОБА_5 вчинив зазначені кримінальні правопорушення, є відомості, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах кримінального провадження, зокрема, копії: протоколу допиту потерпілого, протоколів допиту свідків, протоколів огляду місця події, протоколу огляду речей, рапорту працівників Голосіївського УП ГУНП у м. Києві, інших відомостей, долучених до клопотання.

Матеріалами, доданими до клопотання, підтверджено, що висновки органу досудового розслідування щодо підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України,не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наявних у слідчого судді матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 вищезазначених кримінальних правопорушень за викладених у клопотанні обставин.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

Щодо наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Згідно положень статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити певні дії.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому.

Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

Слідчий суддя вважає, що прокурор довів у судовому засіданні наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити дії, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Так, наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованим з таких підстав.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів, передбаченихч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України, які у відповідності до положень ст. 12 КК України, відносяться до категорії нетяжких злочинів, за вчинення яких законом передбачено покарання, зокрема, у виді позбавлення волі на певний строк.

Вказана обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Зазначене узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Слідчий суддя, враховуючи тяжкість та характер злочинів у вчинені яких підозрюєтьсяОСОБА_5 , особу підозрюваного, не виключає, що підозрюваний, з метою уникнення кримінальної відповідальності зможе здійснити дії з метою переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Прокурором також обґрунтовано наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи обізнаність ОСОБА_5 про осіб, які давали показання у кримінальному провадженні, він може здійснити спроби впливу на них з метою зміни наданих показань, що в подальшому виключить надання ними правдивих і повних показань під час досудового розслідування і судового розгляду.

При оцінці зазначеного ризику, слідчий суддя враховує встановлений нормами КПК України порядок безпосереднього сприйняття судом показів від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, із забезпеченням права підозрюваного, обвинуваченого на одночасний та перехресний допит.

Так, суд під час судового провадження може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо сприймав, отримав усно від свідків (ст. 23 КПК України).

Тобто ризик незаконного впливу на свідків існує як на початковому етапі кримінального провадження, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показів від свідків та дослідження їх судом.

Отже, на даний час існує загроза того, що підозрюваний може здійснити дії, спрямовані на вплив у позапроцесуальний спосіб на свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою надання ними органу досудового розслідування недостовірних показань щодо участі та ролі ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень або відмови від надання показань для уникнення останнім кримінальної відповідальності.

Оцінюючи наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує характер, спосіб та обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_5 злочинів, вчинених в умовах воєнного стану. Також слідчий суддя приймає до уваги відомості про те, що ОСОБА_5 перебуває в розшуку за порушення мобілізаційного законодавства. Враховуючи зазначене, на переконання слідчого судді, ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, є доведеним.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя крім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, також на виконання вимог ст. 178 КПК України на підставі наданих сторонами матеріалів враховує такі обставини: вік підозрюваного, стан здоров`я, сімейний стан (неодружений, на утриманні малолітніх дітей чи непрацездатних осіб не має), майновий стан (не працюючий), раніше не судимий.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих злочинів та доведених стороною обвинувачення трьох ризиків, відомостей щодо особи підозрюваного, на даному етапі кримінального провадження, застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості даного кримінального провадження.

Щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу тримання під вартою прокурор на основі наданих доказів не довів обставин, які б свідчили про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання трьом ризикам, які доведені прокурором у судовому засіданні.

У зв`язку із цим, у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 слід відмовити.

Оскільки при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу прокурор довів обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, але не довів обставину, передбачену пунктом 3 ч. 1 цієї статті, то слідчий суддя, керуючись ч. 4 ст. 194 КПК України, враховуючи встановлені обставини, наведені вище, щодо вчинення кримінальних правопорушень та особи підозрюваного, дійшов висновку про наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покладання на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків, з передбаченого частиною п`ятою цієї статті переліку.

Слідчий суддя вважає, що для запобігання доведеним прокурором ризикам (пункти 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України) та забезпечення належної процесуальної поведінки, виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків, є необхідним та достатнім застосування щодо останнього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Також у відповідності до положень ч.5 ст. 194 КПК України, на підозрюваного слід покласти такі обов`язки: прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та/або місця роботи; не відлучатись за межі населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

При визначенні строку, на який на підозрюваного покладаються зазначені вище обов`язки, з передбаченого ч. 5 ст. 195 КПК України переліку, слідчий суддя враховує, що обов`язки можуть бути покладені на підозрюваного на строк не більше двох місяців, а також те, що досудове розслідування відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Таким чином, зазначені вище обов`язки слід покласти на підозрюваного в межах строку досудового розслідування, тобто до 19.05.2025 включно.

В ході розгляду клопотання підозрюваний ОСОБА_5 повідомив про те, що при затриманні до нього було застосовано силу, йому було нанесено тілесні ушкодження, зокрема його вдарила в пахову зону. Після нанесення йому ударів, у нього з`явився головний біль та нудота. ОСОБА_5 просив провести відносно нього комплексне медичне дослідження з метою встановлення факту його побиття при затриманні.

Частиною 1 ст. 206 КПК України визначено, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Положеннями ст. 49 Конституції України визначено, що кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування.

Відповідно до ч. 6 ст. 206 КПК України якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

З огляду на повідомлені ОСОБА_5 відомості про застосування до нього насильства під час затримання та враховуючи зазначені положення чинного законодавства, слідчий суддя вважає необхідним доручити Голосіївській окружній прокуратурі організувати та забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_5 проведення відповідним органом досудового розслідування дослідження фактів, викладених у заяві захисника ОСОБА_4 та підозрюваного ОСОБА_5 щодо нанесення тілесних ушкоджень під час затримання підозрюваного ОСОБА_5 , вжиття необхідних заходів для забезпечення безпеки підозрюваного ОСОБА_5 , згідно із вимогами законодавства.

Керуючись статтями 132, 176, 177, 178, 179, 193, 194, 196, 206, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділу Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, в межах строку досудового розслідування, тобто до 19.05.2025 року, включно.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до 19.05.2025 року включно, наступні обов`язки, а саме:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Доручити Голосіївській окружній прокуратурі організувати та забезпечити: невідкладне проведення судово-медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проведення відповідним органом досудового розслідування дослідження фактів, викладених в заяві захисника ОСОБА_4 та підозрюваного ОСОБА_5 щодо нанесення тілесних ушкоджень під час затримання підозрюваного ОСОБА_5 , вжиття необхідних заходів для забезпечення безпеки підозрюваного ОСОБА_5 , згідно із вимогами законодавства.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш суворий запобіжний захід.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Голосіївської окружної прокуратури м.Києва.

Строк дії ухвали до 19.05.2025 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1