Справа № 301/1794/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.02.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

учасників судового розгляду: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/446/22 за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_7 на ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 18 липня 2022 року про звільнення від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, приватного підприємця, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 4 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 18 липня 2022 року, клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 задоволено.

Звільнено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 190 ч. 2 КК України та ст. 190 ч. 4 КК України, на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження, внесене 21 травня 2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000772, закрито.

Цивільний позов ОСОБА_7 та ОСОБА_9 про стягнення з ОСОБА_8 матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що обвинувачений ОСОБА_10 подав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття провадження по справі. Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Відповідно до ст. 4 ч. 3 КК України, часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Суд розглядає кримінальне провадження тільки в межах пред`явленого прокурором обвинувачення, згідно якого ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні 17 квітня 2007 року злочину, передбаченого ст. 190 ч.4 КК України, та 03 липня 2007 року злочину, передбаченого ст. 190 ч.2 КК України.

Тому датами вчинення злочинів є 17.04.2007 року та 03.07.2007 року, а не день внесення відомостей до ЄРДР, а строки давності притягнення до відповідальності обчислюються відповідно до ст. 49 КК України.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції клопотання задовольнив та звільнив обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 190 ч.4 КК України та ст.190 ч. 2 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрив.

Заявлені потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_9 цивільні позови суд вирішив залишити без розгляду, роз`яснивши потерпілим про їх право звернутися з такими в порядку цивільного судочинства.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та направити на новий розгляд до Іршавського районного суду Закарпатської області у іншому складі суду. Вважає оскаржувану ухвалу суду незаконною, необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам КПК України, оскільки у прокурора не було жодних підстав стверджувати, що кримінальне правопорушення було вчинено саме 2007 року. Зазначає, що вона звернулась до правоохоронних органів 21.05.2013 і тоді зареєстрували дане кримінальне провадження і вважає, що саме умисел у ОСОБА_8 виник саме у 2013 році після особистих змін у житті (останній став депутатом), виникнення інших фінансових проблем, після чого обвинувачений вирішив привласнити грошові кошти. На підставі викладеного, вважає, що строки давності у вказаному кримінальному провадженні не минули і завершаться лише у 2028 році, а отже розгляд обвинувачення має бути продовжений, а винна особа понести в установленому законом кримінальну відповідальність.

Обвинувачений ОСОБА_8 , його захисник, потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , будучи повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, клопотання про відкладання розгляду справи не подавали.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора- ОСОБА_6 , яка заперечила доводам апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення в даному кримінальному провадженні вказані вимоги закону були дотримані.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Правові підстави та порядок звільнення від кримінальної відповідальності передбачені Розділом ІХ КК України, до них в тому числі належить звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні 17 квітня 2007 року злочину, передбаченого ст. 190 ч.4 КК України, та 03 липня 2007 року злочину, передбаченого ст. 190 ч.2 КК України.

Злочин, передбачений ст. 190 ч. 2 КК України (в редакції від 05.04.2001 року), карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років. Відповідно до ст. 12 КК України (в редакції від 05.04.2001 року), вказаний злочин є злочином середньої тяжкості, в чинній редакції нетяжким злочином.

Злочин, передбачений ст. 190 ч. 4 КК України, карається позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. Відповідно до ст. 12 КК України вказаний злочин відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Згідно ст.49 ч.1 п. 3 та 5 КК України (в редакції від 05.04.2001 року), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості; п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Згідно ст. 49 ч.1 п.2 та 5 КК України (в чинній редакції), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Враховуючи положення ст. 5 та 49 КК України, суд вважає, що строк давності за злочин, передбачений ст. 190 ч.4 КК України, слід рахувати з дня його вчинення 17 квітня 2007 року, тому такий закінчується 17 квітня 2022 року, а строк давності за злочин, передбачений ст. 190 ч. 2 КК України, слід також рахувати з дня його вчинення 03 липня 2007 року, тому такий закінчується 03.07.2012 року.

Строки притягнення до кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 190 ч.4 та ч.2 КК України, закінчилися і у разі застосування положень ст. 49 ч. 3 КК України в редакції від 05.04.2001 року (згідно обвинувачення, після скоєння злочину за ст. 190 ч.4 КК України, 03.07.2007 року був скоєний злочин середньої тяжкості, передбачений ст. 190 ч.2 КК України, що потягло переривання строків давності, тому обчислення давності починається з дня вчинення нового злочину 03.07.2007 року, а строки обчислюються окремо за кожний злочин (03.07.2012 року та 03.07.2022 року).

На момент розгляду судом кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , передбачений законом строк давності притягнення його до кримінальної відповідальності за злочин, у якому він обвинувачувався сплинув, оскільки з часу його вчинення до винесення судового рішення минуло більше п`яти років. У зв`язку з цим, під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Судом було з`ясовано думку прокурора, потерпілої та її представника щодо можливості звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності. Також судом було перевірено відповідно до вимог статті 49 КК України перебіг строків давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_8 за інкриміновані йому злочини.

Зважаючи на принцип диспозитивності, що закріплений у п. 19 ч. 1 ст. 7, ст. 26 КПК України, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, - обрання тієї чи іншої лінії процесуальної поведінки залежить від вибору самого обвинуваченого.

При цьому, стаття 49 КК України не передбачає наявність згоди потерпілого як обов`язкової умови для звільнення особи від кримінальної відповідальності, суд приймає до уваги лише тяжкість вчиненого злочину, строк його вчинення та відсутність підстав для зупинення чи перерви перебігу давності.

Сплив строків давності є підставою обов`язкового і безумовного звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 26.03.2020 року (справа № 730/67/16-к) за змістом статей 284 - 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Застосовуючи вищевказану правову позицію Верховного Суду, колегія суддів враховує, що ст.62 Конституції України та ст.17 КПК України закріплений принцип презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, за якими ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Крім того, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Зокрема, ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що кожен, хто обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку.

Приймаючи до уваги позицію обвинуваченого ОСОБА_8 , який клопотав про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України зобов`язаний був невідкладно розглянути таке клопотання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_8 підлягав звільненню від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 190 та ч. 4 ст.190 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закриттю.

Таким чином, судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч.2,3 ст.49 КК України.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Таким чином, судом першої інстанції, перевіривши наявність обставин, передбачених ст. 49 КК України, встановивши умови і підстави визначені законом України про кримінальну відповідальність, обґрунтовано звільнив ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закрив кримінальне провадження стосовно нього.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілої не містить переконливих та належним чином обґрунтованих доводів щодо необхідності її задоволення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, яке зміні чи скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 18 липня 2022 року про звільнення від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді