Провадження № 1-кп/638/318/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0003671 від 14.09.2019, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, не одруженого, ФОП, військовослужбовця, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003671 від 14.09.2019 року.

08.10.2024 захисником обвинуваченого через систему «Електронний суд» подано клопотання, яким просить:

- звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 289 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності;

- закрити кримінальне провадження №0003671 від 14.09.2019 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, не досліджуючи доказів та матеріалів справи та не даючи жодного судження щодо винуватості або не винуватості особи, відносно якої було закрито кримінальне провадження;

- покласти всі понесені процесуальні витрати у кримінальному проваджені №0003671 від 14.09.2019 по справі №638/19856/19 на рахунок держави;

- цивільний позов по кримінальному провадженню №0003671 від 14.09.2019 по справі №638/19856/19 залишити без розгляду, обґрунтовуючи тим, що в обвинувальному акті по кримінальному провадженню №0003671 від 14.09.2019 відносно ОСОБА_5 йдеться про події, які відбулися 13.09.2019.

Слід вказати, що з моменту подій, про які йдеться в обвинувальному акті та в матеріалах кримінального провадження №0003671 від 14.09.2019, вже закінчилися строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, обґрунтування чого полягає в наступному.

Згідно ч. 1 ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Санкція ч. 1 ст. 289 КК України передбачає покарання у виді обмеження волі на строк від трьох до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Разом з тим, ч. 4 ст. 12 КК України встановлює, що нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Тобто, за положеннями ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 289 КК України є нетяжким злочином.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Як вже вказувалося, з моменту подій, вказаних в обвинувальному акті по кримінальному провадженню №0003671 від 14.09.2019 відносно ОСОБА_5 , встановлений п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України строк давності п`ять років минув 13.09.2024.

Частиною 1 ст. 285 КПК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Згідно роз`яснень даних у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 №12 особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

У відповідності до п. 1 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, звільнення особи від кримінальної відповідальності з закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно- небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.ч. 2-4 ст. 49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

За змістом вищевказаних норм звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК України строки давності; 3) особа не ухиляється від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК України строків не вчинила нового злочину певного ступеня тяжкості.

Так на підтвердження того, що ОСОБА_5 до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК України строків, не вчинив інших кримінальних правопорушень, адвокатом ОСОБА_4 було подано адвокатський запит вих. №АЗ-36 від 02.10.2024 до Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Харківській області з проханням надати інформацію щодо того, чи мав ОСОБА_5 у період з 13.09.2019 до 02.10.2024 судимість, чи вчиняв інші кримінальні правопорушення, чи притягувався до кримінальної відповідальності, чи мав статус підозрюваного або обвинуваченого у будь-якому кримінальному провадженні.

На даний адвокатський запит Управлінням інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Харківській області було надано відповідь від 07.10.2024 №68аз/119-27/01- 2024, у якій повідомлено, що станом на 04.10.2024 згідно обліків інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» громадянин ОСОБА_5 , є особою, стосовно якої:

- 14.09.2019 Шевченківським відділом ГУНП в Харківській області розпочато кримінальне провадження №0003671 від 14.09.2019 та 18.10.2019 повідомлено про підозру за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України. 19.12.2019 матеріали направлено до суду. Рішення про результати судового розгляду до УІАП ГУНП в Харківській області не надходило.

Тобто, у вказаній відповіді на адвокатський запит описується виключно наявність відносно ОСОБА_5 кримінального провадження, з приводу якого й подається дане клопотання, а відомості про вчинення будь-яких інших кримінальних правопорушень ОСОБА_5 відсутні. Відтак, доведено, що ОСОБА_5 не вчиняв інших кримінальних правопорушень у запитуваний проміжок часу.

Також, немає жодних підстав стверджувати, що ОСОБА_5 з 13.09.2019 по 03.01.2024 переховувався від органів досудового розслідування чи суду.

Тобто, на даний час є підтвердженими ті факти, що з дня вчинення кримінального правопорушення 13.09.2019, з приводу якого відкрито кримінальне провадження №0003671 від 14.09.2019, 13.09.2024 минули визначені ч. 1 ст. 49 КК України строки давності (у даному випадку п`ять років), ОСОБА_5 не ухилявся та не ухиляється від органів досудового розслідування або суду та до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК України строків ОСОБА_5 не вчинив нового кримінального правопорушення (злочину) певного ступеня тяжкості, тобто дотримані всі умови для можливості звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття провадження у справі.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 у справі №345/2618/16-к, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відтак, суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Отже, суд встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження досудове розслідування, підготовче засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження у суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 309/1201/15-к).

Згідно правового висновку, наведеного у постанові Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 552/5595/18, визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину.

Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках, за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

З приводу згоди ОСОБА_5 на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі спливу строків давності, зазначаємо, що така згода буде особисто висловлена ОСОБА_5 у судовому засіданні.

Щодо цивільного позову.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.

Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК України, цивільний позов не підлягає розгляду за умови закриття кримінального провадження.

Що до процесуальних витрат.

У висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 17 червня 2020 року (справа № 598/1781/17, провадження № 13-47кс20), зазначено, що суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеного у постанові від 12.09.2022 у справі № 203/241/17, який суд вважає за можливе врахувати при ухваленні рішення за клопотанням, зазначено, що якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого тільки у разі обвинувального вироку, тому судові витрати у даному кримінальному провадженню не підлягають стягненню з обвинуваченого.

В судовому засіданні захисник підтримав клопотанням, просив його задовольнити.

Прокурор не заперечувала проти клопотання захисника.

Обвинувачений, також, підтримав клопотання захисника, наполягав на його задоволенні.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, 14.07.2021 на офіційну електронну пошту суду надійшла заява, якою просила розглянути справу за її відсутності, завдані збитки - відшкодовані, претензій матеріального та морального характеру не має

Заслухавши клопотання, думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із постановою об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06.12.2021р. по справі за № 521/8873/18, строк давності - це передбачений ст. 49 КК України, певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Застосування інституту давності обумовлене зменшенням суспільної небезпечності кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила внаслідок спливу певного проміжку часу.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 29.07.2021p по справі 552/5595/18.

Положеннями ст. 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: - закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК України строків; - відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2-4 ст. 49 КК).

Процесуально - правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: - притягнення особи як обвинуваченого; - згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284-288 Кримінального процесуального кодексу України).

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 289 КК України, 13.09.2019.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, яке відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України, віднесено до нетяжкого злочину.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Початком перебігу строку давності є день, коли злочини були вчинені, тобто, згідно обвинувального акту саме 13.09.2019.

Закінченням перебігу строку давності є день набрання вироком законної сили.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь - які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

З огляду на наведене, на час судового розгляду у даному кримінальному провадженні і розгляду клопотання обвинуваченого, закінчився 5-ти річний строк давності, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Згідно з ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Обвинувачений не заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст. 284 КПК України).

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 надав свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за нереабілітуючих підстав і закриття кримінального провадження відносно нього з цих підстав. Така згода викладена ним усно в судовому засіданні.

У відповідності до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 з огляду на те, що злочини за яким обвинувачується ОСОБА_5 є нетяжкими, та з моменту скоєння злочину минуло більше п`яти років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст.49 КК України, не зупинявся і не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання захисника обвинуваченого про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак слід задовольнити клопотання та звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч.1 ст. 49 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження за ч. 1 ст. 289 КК України.

На підставі ст. 124 КПК України процесуальні витрати по справі не підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 , натомість підстав для покладення понесених процесуальних витрат у кримінальному проваджені №0003671 від 14.09.2019 по справі №638/19856/19 на рахунок держави не вбачається, а тому клопотання захисника в цій частині задоволенню не підлягає.

Також, не підлягає задоволенні клопотання захисника в частині залишення без розгляду цивільний позов по кримінальному провадженню №0003671 від 14.09.2019 по справі №638/19856/19, зважаючи на те, що потерпілою позов не подавався.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Керуючись ст.ст. 203, 284, 288, 369-372 КПК України, п.4 ч.1 ст.49 КК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДС за № 0003671 від 14.09.2019 року і звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 289 КК України, - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 289 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0003671 від 14.09.2019 року, з обвинувальним актом у відношенні ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 289 КК України, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.09.2019 на вилучене майно, а саме: автомобіль сірого кольору «BMW X6», д.н. НОМЕР_1 , він код НОМЕР_2 , який вилучений в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , який на праві власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - скасувати.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду, через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_1