справа № 361/2748/22
провадження № 1-кп/361/444/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2025 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000401 від 15.02.2022 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрівка Компаніївського району Кіровоградської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштованого, маючого двох малолітніх дітей 2009 та 2011 року народження, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, в межах якого до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк застосування якого спливає 19.01.2025.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою строком на два місяці з посиланням на продовження існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та тяжкість покарання (від 7 до 10 років); 2) незаконно впливати на свідків, які надавали частково викривальні покази щодо нього, оскільки обвинувачений зможе впливати на них з метою зміни своїх показів; 3) ймовірність вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 не має постійного джерела заробітку, офіційно не працевлаштований, зловживає алкогольними напоями, не володіє достатнім рівнем самоконтролю та самоорганізації, просить клопотання задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_6 клопотання прокурора підтримала.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора заперечив посилаючись на те, що обвинувачений тривалий час знаходиться під вартою, він має двох неповнолітніх дітей, які на даний час проживають з матір`ю обвинуваченого у Вінницькій області та яких він має утримувати, обвинувачений раніше злочинів не вчиняв, хоч і неофіційно, однак працював, свідки на даний час всі допитані, докази досліджені. За заявою обвинуваченого про вчинення на нього тиску працівниками поліції під час досудового розслідування порушено кримінальну справу, однак за дев'ять місяців ДБР не допитали обвинуваченого, до теперішнього часу суду не надано інформації щодо результатів перевірки, через бездіяльність ДБР ОСОБА_4 перебуває під вартою тривалий час без визнання вини. Просить суд застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби за адресою проживання його матері та неповнолітніх дітей : АДРЕСА_2 .

Обвинувачений ОСОБА_4 доводи свого захисника підтримав.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1, 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Ухвалою суду від 17.11.2024 обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк застосування якого спливає 19.01.2025, однак враховуючи, що у справі проводиться перевірка щодо здійснення по відношенню до ОСОБА_4 з боку працівників поліції Броварського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Київській області заходів фізичного чи психологічного впливу, результати даної перевірки на даний час ще не відомі, суд приходить до висновку, що розгляд справи не буде завершено до спливу строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного обвинуваченому.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов'язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров'я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв'язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки (ч. 1 ст. 178 КПК).

Так, судом досліджені докази про вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 с. 121 КК України, санкцією якої передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років; ОСОБА_4 , раніше не судимий, не одружений, має двох неповнолітніх дітей, які проживають з матір`ю обвинуваченого, до арешту ОСОБА_4 офіційно не був працевлаштованим, однак, зі слів сторони захисту, працював.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м'яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

При цьому в усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (п. 62 рішення від 16.12.2010 у справі «Боротюк проти України»/ Borotyuk v. Ukraine, заява № 33579/04).

Разом із тим, існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою. Але тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (п. 61 рішення від 16.12.2010 у справі «Боротюк проти України»/ Borotyuk v. Ukraine, заява № 33579/04).

Більше того, з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані (п. 99 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України»/Kharchenko v. Ukraine, заява №40107/02; п. 80 рішення ЄСПЛ від 08.04.2010 у справі «Фельдман проти України»/Feldman v. Ukraine, заяви №76556/01 та №38779/04).

Існування кожного вказаного у ч. 1 ст. 177 КПК України ризику має підтверджуватися фактами, наявність яких повинна бути переконливо продемонстрована (п. п. 85, 86 рішення ЄСПЛ від 30.01.2018 у справі «Макаренко проти України» /Makarenko v. Ukraine, заява №622/11).

При продовженні запобіжного заходу, суд враховує наявні матеріали даного кримінального провадження, оцінюючи в сукупності всі обставини, зокрема і тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим, при цьому суд виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та його тяжкість, суспільну небезпеку злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_4 .

Метою застосування запобіжного заходу (в тому числі у виді тримання під вартою) є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого може бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув'язнення особи до засудження її компетентним судом, (пп. «а» п.1ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

В розумінні практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини»).

Суд погоджується зі стороною обвинувачення про наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує прокурор, а саме те, що ОСОБА_4 , враховуючи тяжкість покарання у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів, може переховуватися від суду.

При оцінці ризику впливу на свідків у даному кримінальному провадженні суд враховує, що на даний час в судовому засіданні були допитані потерпіла та свідки, тому ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме щодо можливого впливу обвинуваченого на останніх з метою зміни їх показів на свою користь, на даний час втратив свою актуальність.

Щодо існування ризику вчинення інших кримінальних правопорушень необхідно відзначити, що ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, отже не має законних джерел отримання доходу, обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, зазначене породжує ймовірність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, водночас та обставина, що він до кримінальної відповідальності притягується вперше, мінімізує рівень ймовірності настання цього ризику.

В той же час, стороною обвинувачення переконливо не продемонстровано та не доведено суду неможливість застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем проживання його матері, як про це клопоче сторона захисту.

Отже, стороною обвинувачення не доведено недостатність застосування більш м'якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні.

Згідно вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. п. 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м'який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов'язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Більш м'якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є: а) особисте зобов'язання; б) особиста порука; в) застава; г) домашній арешт.

Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 перебуває під вартою з 17.02.2022, в судовому засіданні свою винуватість за ч. 2 ст. 121 КК України не визнав та повідомив, що оговорив себе під тиском та погрозами з боку працівників поліції, які приїхали на виклик.

За заявою ОСОБА_4 в квітні 2024 року порушено кримінальну справу та направлено її для проведення досудового розслідування до Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у місті Києві, однак до теперішнього часу інформація щодо результатів розслідування суду не відома, на направлені судом запити відповідь не надійшла.

Слід зауважити, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі "Єлоєв протиУкраїни") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого. Обмеження розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, лише переліком законодавчих підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10.02.2011).

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Виходячи з наведеного, з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього обов'язків, а також з урахуванням вказаних вище ризиків, доведених прокурором в суді, даних про особу обвинуваченого, тяжкості покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, суд має підстави з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 , обрати відносно останнього передбачений ст. 181 КПК України запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби з покладанням на нього обов'язків відповідно до вимог ст. 194 КПК України та вважає, що такий запобіжний захід зможе забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_4 процесуальних обов'язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України, та повною мірою забезпечить запобігання ризикам переховуватись від суду та скоювати інші правопорушення.

Дозволити ОСОБА_4 після сигналу «Повітряна тривога» і протягом 20 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги» залишати місце перебування під домашнім арештом задля укриття в захисних спорудах цивільного захисту з метою уникнення загрози життю та здоров'ю.

Роз'яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до частини п'ятої статті 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з'являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов'язаних із виконанням покладених на нього зобов'язань, використовувати електронні засоби контролю.

Керуючись ст.ст. 177-178, 183, 331, 371, 372, 376 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 2 місяці, тобто до 15.03.2025 без застосування електронних засобів контролю.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_4 в нічний час, а саме у період з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., залишати місце проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1.Прибувати за першим викликом до прокурора, суду;

2.Повідомляти прокурора та суд про зміну місця свого проживання, роботи;

3. Здати на зберігання до територіальних органів Державної міграційної служби України паспорт громадянина України для виїзду за кордон на своє ім`я;

4. Утриматись від спілкування з потерпілими, свідками, експертами у вищевказаному кримінальному провадженні.

Негайно звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти та зобов`язати його невідкладно прибути до місця свого проживання, згідно вимог п. 2 ч. 3 ст. 202 КПК України.

Обов`язки, визначені ухвалою суду, покладаються на обвинуваченого, згідно ч. 7 ст. 194 КПК України, на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжено за клопотанням прокурора.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання уповноваженому органу Національної поліції за адресою вказаного в ухвалі місця проживання обвинуваченого.

Згідно ч. 4 ст. 181 КПК України - орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню в порядку, передбаченому для виконання судових рішень, на підставі ст. 205 КПК України.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її винесення.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.

Суддя ОСОБА_1