Єдиний унікальний номер № 285/4856/24
Провадження № 1-кп/0285/299/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Звягель кримінальне провадження № 0000236 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоград-Волинський Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

встановив:

22 червня 2024 року близько 11 години в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , під час конфлікту, що виник на грунті особистих неприязних відносин, у ОСОБА_4 виник умисел на заподіяння легких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

У зазначений день, час, місці та за вказаних обставин, без розриву у часі, ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , прикладаючи фізичну силу, здійснив один удар долонею лівої руки в ділянку правого вуха, а також без відриву у часі, продовжуючи свої протиправні дії, умисно наніс один удар кулаком правої руки в ділянку нижньої щелепи зліва ОСОБА_5 .

В результаті вказаних протиправних умисних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заподіяно тілесне ушкодження у вигляді синця в ділянці нижньої щелепи зліва, яке належить до легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України не визнав та суду пояснив, що хотів знайти ОСОБА_7 , оскільки той «нашкоднічав», у звязку з чим 22 червня 2024 року приїхали з майстром ОСОБА_8 до будинку в селі Гірки де ОСОБА_9 жив з сім`єю. ОСОБА_8 зайшов на територію подвір`я зазначеного будинку, однак не знайшов ОСОБА_10 і повернувся до автомобіля. Тоді він вийшов з автомобіля і перебуваючи на дорозі біля зазначеного будинку намагався поговорити з потерпілою, однак вона почала кричати, у них виникла словесна перепалка, після чого він поїхав. На подвір`я та в середину будинку він не заходив. Звідки з`явилися синці у потерпілої йому невідомо.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що обвинуваченого бачив декілька разів, оскільки чоловік працював у нього. Коли чоловік звільнився з роботи в обвинуваченого, то обвинувачений 22 червня 2024 року приїхав до них додому його шукати. Обвинувачений шукав чоловіка по сараях, а потім зайшов у хату та почав її обзивати та наніс їй два удари, спочатку в область правого вуха, а після цього в підборіддя зліва. Після чого вибігла дочка та почала кричати щоб він не чіпав маму. Тоді обвинувачений розвернувся і вийшов з будинку. Після цього вона викликала працівників поліції, а наступного дня поїхала знімати побої.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що обвинуваченого бачив декілька разів, оскільки батько працював у нього. 22.06.2024 року йому зателефонувала мама та повідомила що її побили. Він приїхав додому, побачив що мама плаче та викликав поліцію. Мама йому повідомляла що її побив обвинувачений ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що 24.06.2024 року вона приймала у потерпілої ОСОБА_5 заяву про кримінальне правопорушення, в якій остання зазначила що її побив ОСОБА_4 .

Згідно зі ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, а обов`язок доказування вини покладено на прокурора.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. При цьому, жоден доказ не має наперед встановленої сили (ст. 94 КПК України).

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, його провина повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження № 0000236, а саме:

- протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 24.06.2024 року, згідно якого було прийнято заяву від ОСОБА_5 , про те, що 22.06.2024 року близько 11 год. 00 хв. Перебуваючи у домоволодінні по АДРЕСА_2 під час конфліку ОСОБА_4 наніс їй тілесних ушкодження в область голови (а.с. 116);

- висновком експерта № 208 від 24.06.2024 р., яким встановлено, що тілесне ушкодження у ОСОБА_5 у вигляді синця в ділянці нижньої щелепи зліва утворились від одноразової дії тупого(их) предмета(ів), давністю можливо 22.06.2024 року належать до легких тілесних ушкоджень (а.с.119);

- висновком експерта № 250 від 07.08.2024 р., яким встановлено, що тілесне ушкодження у ОСОБА_5 у вигляді синця в ділянці нижньої щелепи зліва утворились від одноразової дії тупого(их) предмета(ів), давністю можливо 22.06.2024 року належать до легких тілесних ушкоджень; в тілесних ушкодженнях не відобразились особливості травмуючих предметів, які допомогли б їх ідентифікувати; для відовіді на запитання про можливість утворення тілесних ушкоджень від падіння на тверду поверхню необхідно детально описати обставини можливого падіння (а.с.124);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 09 серпня 2024 року в ході якого відтворено обставини від 22.06.2024 року, під час якого потерпіла ОСОБА_5 показала, яким чином було нанесено їй удари (а.с.125-131);

- висновком експерта №258 від 12.08.2024 року яким встановлено, що не виключена можливість утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 , описаних у Висновку експерта № 250 від 07.08.2024 р., за обставин вказаних нею при проведенні слідчого експерименту від 09.08.2024 року (а.с.132, 133).

Зазначені вище докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки, у відповідності до ст.ст. 84-86 КПК України, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому КПК та Конституцією України.

Таким чином виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень.

При вирішенні питання щодо призначення ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України, приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого діяння, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Так, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_4 являється особою раніше несудимою, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога за місцем проживання не перебуває.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального проступку, обставини справи, з урахуванням вимог закону та передбачених цим законом санкцій, ставлення обвинуваченої до вчиненого, яка вину не визнала, думку потерпілої, яка не наполягала на суворому покаранні і покладається на розсуд суду, суд приходить до висновку, що покарання необхідне та достатнє для перевиховання та виправлення, а також для запобігання вчиненню ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень в майбутньому, слід призначити у виді громадських робіт.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст., 66-68 КК України, ст.ст. ч. 3 ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію повного тексту вироку в порядку ст. 615 КПК України, негайно після проголошення його резолютивної частини, вручити прокурору та обвинуваченому. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий