ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1048/25 Справа № 192/3149/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

в режимі відеоконференції

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2024 року, якою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення від покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 вересня 2023 року за ч.2 ст. 190 КК України у виді 2 років позбавлення волі, у зв`язку з усуненням караності діяння,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2024 року на підставі ч.2 ст.74 КК України звільнено засудженого ОСОБА_7 від покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 вересня 2023 року за ч.2 ст. 190 КК України у виді 2 років позбавлення волі, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Задовольняючи клопотання засудженого суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_7 відбуває покарання в ДУ «СВК (№21)» за вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області Дніпропетровської області від 12 вересня 2023 року, яким він засуджений за ч.2 ст.190 КК України до 2 років позбавлення волі; за ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання заново призначеного покарання з покаранням призначеним вироком за Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 липня 2023 року остаточно визначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі. Вказаний вирок набрав законної сили 12 жовтня 2023 року. Суд першої інстанції вказав, що вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 вересня 2023 року ОСОБА_7 засуджений, зокрема, за ч.2 ст.190 КК України до 2 років позбавлення волі за вчинення 30 травня 2023 року шахрайства на суму 527,50 грн., сума викраденого не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 2684 грн., що з 09 серпня 2024 року не є кримінально караним діянням, тому суд першої інстанції зробив висновок, що ОСОБА_7 на підставі ст. 5 КК України слід звільнити від покарання за ч.2 ст. 190 КК України на підставі ч.2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння. Суд першої інстанції вказав, що за ч. 4 ст.185 КК України ОСОБА_7 призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі за вчинення 20 червня 2023 року крадіжки на суму 3766,67 грн., що є кримінальним правопорушенням - злочином кримінальна караність якого не усунена, оскільки сума викраденого становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 2684 грн., тому суд першої інстанції зробив висновок, що підстави для звільнення ОСОБА_7 від такого покарання на підставі ч.2 ст. 74 КК України, відсутні.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Засуджений подав апеляційну скаргу, в якій вказав, що сума викраденого ним майна за ч.4 ст. 185 КК України у сумі 3766 грн. не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні засуджений підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а ухвалу суду скасувати.

Прокурор під час апеляційного розгляду в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Апеляційний суд вважає, що вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався у повному обсязі, а доводи апеляційної скарги засудженого щодо декриміналізації його діяння за вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 вересня 2023 року, яким його засуджено також за ч. 4 ст. 185 КК України, є неспроможними, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За частиною 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Такий же принцип неявно гарантований і ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що, якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливими для обвинуваченого.

За приписами ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів від 18 липня 2024 року №3886-IX (далі - Закон №3886-IX).

Вказаним Законом №3886-IX внесені зміни у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якими підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином статті 185, 190, 191 КК України фактично містять відсилку до ст. 51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.

Отже, із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК України може настати, лише якщо розмір викраденого майна перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд враховує висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладений у постанові від 07 жовтня 2024 року у справі №278/1566/21, провадження №51-2555кмо24, відповідно до якого Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України встановлено, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Як слідує з матеріалів провадження, ОСОБА_7 був засуджений вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області Дніпропетровської області від 12 вересня 2023 року за ч.2 ст.190 КК України за вчинення 30 травня 2023 року шахрайства на суму 527,50 грн. до 2 років позбавлення волі; за ч.4 ст. 185 КК України за вчинення крадіжки 20 червня 2023 року на суму 3766,67 грн. до 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання заново призначеного покарання з покаранням, призначеним вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 липня 2023 року, остаточно визначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн. та відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.ст. 190, 185 КК України, у 2023 році становила 2684 грн.

З огляду на те, що вартість майна, яким заволодів ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 190 КК України згідно з вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області Дніпропетровської області від 12 вересня 2023 року, на час вчинення діяння не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 2684 грн., суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що до цього діяння має застосуватися положення ст. 5 КК України, оскільки це діяння не є кримінально караним та не підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 74 КК Укрвїни особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Суд першої інстанції, враховуючи вищевикладене та вимоги ч. 2 ст. 74 КК України, обґрунтовано звільнив засудженого ОСОБА_7 від призначеного покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області Дніпропетровської області від 12 вересня 2023 року.

Разом з тим, згідно з вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 вересня 2023 року ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України 20 червня 2023 року та вартість викраденого ним майна становить 3766,67 грн., яка перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 2684 грн., тому апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що вчинене ним діяння є кримінально караним і підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

За таких обставин, доводи засудженого про звільнення його від призначеного покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 вересня 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України є безпідставними, а висновки суду першої інстанції є належними та підтверджуються матеріалами справи.

З огляду на викладене, апеляційним судом не встановлено підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого, а відтак ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою, тому не підлягає скасуванню за апеляційними доводами.

Керуючись статтями 74, 404, 405, 407, 539 КПК, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2024 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4