04.02.2025 Єдиний унікальний номер 205/1411/24
1-кп/205/394/25
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська
Провадження № 1-кп/205/394/25 Справа № 205/1411/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № №0000009 від 11 січня 2024 року стосовно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Торез Донецької області, громадянина України, одружений, є фізичною особою-підприємцем, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 354 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Згідно наказу генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №4» Дніпровської міської ради ОСОБА_6 №135-ОС від 03.04.2023 ОСОБА_7 переведено на посаду завідувача відділення, лікаря-рентгенолога відділення інтервенційної кардіології та реперфузійної терапії з рентгенохірургічним блоком вказаного лікувального закладу.

Згідно статуту Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №4» Дніпровської міської ради затвердженого наказом департаменту охорони здоров`я населення Дніпровської міської ради №745 від 26.12.2023 - п. 1.1 «Комунальне некомерційне підприємство «Міська клінічна лікарня №4» Дніпровської міської ради є закладом охорони здоров`я - комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає послуги спеціалізованої медичної допомоги будь-яким особам у порядку та на умовах, установлених законодавством України та цим Статутом» п. 3.1. «Основною метою створення підприємства є надання спеціалізованої медичної допомоги в порядку та обсягах, установлених чинним законодавством України».

Відповідно до посадової інструкції завідувача відділення, лікаря-рентгенолога відділення інтервенційної кардіології та реперфузійної терапії з рентгенохірургічним блоком Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №4» Дніпровської міської ради затвердженої генеральним директором ОСОБА_6 від 03.04.2023, в його функціональні обов`язки входить зокрема виконання наступних завдань: п. 1.3. Мета роботи завідувача, лікар-рентгенолог Відділення - забезпечувати організацію на рівні галузевих стандартів надання пацієнтам діагностичної, лікувальної, реабілітаційної, консультативної, профілактичної допомоги з безперервним підвищенням їхньої якості та ефективності догляду за пацієнтами; завідувач, лікар-рентгенолог Відділення: ??п. 2.1. Керується чинним законодавством України про охорону здоров`я, про запобігання корупції та нормативно правовими актами, що визначають діяльність органів управління та закладів охорони здоров`я, організацію хірургічної та терапевтичної допомоги; ??п.2.3. Забезпечує госпіталізацію з обов`язковим особистим оглядом пацієнтів і контролем правильності та повноти заповнення необхідної документації; ??п. 2.6. Здійснює тимчасову заміну лікарів Відділення, у разі їх відсутності; п. 2.7. У разі необхідності, виконує функції лікаря Відділення відповідно до положень та норм законодавства України; Завідувач, лікар-рентгенолог Відділення має право: п. 3.8. Підписувати документи в межах своєї компетенції.

Тобто, ОСОБА_8 перебуваючи на посаді завідувача відділення, лікаря-рентгенолога відділення інтервенційної кардіології та реперфузійної терапії з рентгенохірургічним блоком Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №4» Дніпровської міської ради, у розуміння ч. 3 ст. 18 КК, не є службовою особою.

У невстановлений час, але не пізніше 11.01.2024 (більш точний час не встановлено) у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на підкуп працівника підприємства, з метою незаконного отримання виписки з медичної картки амбулаторного хворого за результатами лікувально-діагностичного процесу, із встановленим відповідним діагнозом, який не відповідає дійсному стану здоров`я, для подальшого використання у отриманні ним інвалідності під час проведення медико-соціальної експертизи, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_3 переслідуючи свій кримінально-протиправний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 11.01.2024 приблизно о 12 годині 00 хвилин (більш точний час не встановлено), прибув до відділення інтервенційної кардіології та реперфузійної терапії з рентгенохірургічним блоком Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №4» Дніпровської міської ради, за адресою: м. Дніпро, вул. Ближня, буд. 31.

У подальшому, ОСОБА_3 , реалізуючи свій кримінально - протиправний умисел, спрямований на підкуп працівника підприємства, піднявся на другий поверх Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №4» Дніпровської міської ради та зайшовши до робочого кабінету, де перебував завідувач відділення, лікар-рентгенолог відділення інтервенційної кардіології та реперфузійної терапії рентгенохірургічним блоком ОСОБА_8 , звернувся до останнього та дізнавшись що він уповноважений на складання, підписання та видачу виписки з медичної картки амбулаторного хворого із встановленим відповідним діагнозом за результатами лікувально-діагностичного процесу, виявив бажання отримати вказаний документ, який не відповідає його дійсному стану здоров`я, та у розмові із ОСОБА_9 висловив намір про надання йому неправомірної вигоди, вчинивши таким чином пропозицію надання неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів, працівнику підприємства який не є службовою особою за вчинення нею в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, дії з використанням становища яке він займає.

Того ж дня, а саме 11.01.2024 ОСОБА_8 звернувся із заявою до УСБУ в Дніпропетровській області про пропозицію надання йому неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів від ОСОБА_3 , за отримання виписки з медичної картки амбулаторного хворого за результатами лікувально-експертизи.

У подальшому, 15 січня 2024 приблизно о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій кримінально-протиправний умисел, спрямований на підкуп працівника підприємства, достовірно знаючи, що він є особою яка за станом здоров`я не має підстав для отримання інвалідності під час проведення медико-соціальної експертизи, прибув до відділення інтервенційної кардіології та реперфузійної терапії з рентгенохірургічним блоком Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №4» Дніпровської міської ради, за адресою: м. Дніпро, вул. Ближня, буд. 31, для зустрічі із ОСОБА_9 , та надання неправомірної вигоди працівнику підприємства який не є службовою особою, за вчинення нею в інтересах того, хто надає таку вигоду, дії з використанням становища яке він займає.

У той же день, а саме 15.01.2024 приблизно о 12 годині 18 хвилин, ОСОБА_3 знаходячись в ординаторській на другому поверсі у відділенні інтервенційної кардіології та реперфузійної терапії з рентгенохірургічним блоком Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №4» Дніпровської міської ради, за адресою: м. Дніпро, вул. Ближня, буд. 31 реалізуючи свій кримінально - протиправний умисел спрямований на підкуп працівника підприємства, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, надав ОСОБА_10 у власних інтересах неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) доларів США, що на момент вчинення правопорушення згідно курсу НБУ становить 56 757 (п`ятдесят шість тисяч сімсот п`ятдесят сім) гривень 90 (дев`яносто) копійок, за складання, підписання та видачу виписки з медичної картки амбулаторного хворого, за результатами лікувально-діагностичного процесу, із встановленим відповідним діагнозом, який не відповідає дійсному стану здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 354 КК України, а саме: підкуп працівника підприємства, тобто пропозиція та надання неправомірної вигоди працівнику підприємства, який не є службовою особою, за вчинення нею в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду, дії з використанням становища яке він займає.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та суду пояснив, що дійсно він, при вказаних у цьому вироку обставинах, у вказаному місці та у вказаний час передав лікарю 1500 доларів США для отримання медичної виписки, яку в подальшому планував використати для отримання групи інвалідності з метою подальшого уникнення мобілізації.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою провину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у даному вироку, беручи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, судом установлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються та вважає за необхідне обмежить дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Так, суд, допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суд про обставини вчинення кримінального правопорушення, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, суд доходить висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження у повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 354 КК, як підкуп працівника підприємства, тобто пропозиція та надання неправомірної вигоди працівнику підприємства, який не є службовою особою, за вчинення нею в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду, дії з використанням становища яке він займає.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. 65-67 КК, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК належить до категорії нетяжких корупційних злочинів, відомості про особу обвинуваченого, зокрема, що ОСОБА_3 раніше не судимий, визнав свою провину у повному обсязі, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, є фізичною особою-підприємцем, одружений, має на утриманні малолітню та неповнолітню дитину.

Урахування судом під час призначення покарання щирого каяття не є формальною вказівкою судовому рішенні на визнання засудженим свої вини. Поведінка засудженого повинна оцінюватися як така, що передбачає належну критичну оцінку ним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання загладити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення ситуації, зумовленої кримінальним правопорушенням. Про щирість каяття особи свідчить, зокрема, поведінка засудженого після вчинення злочину. Якщо особа сприяє розкриттю вчиненого нею злочину (викриває співучасників, видає знаряддя та засоби вчинення злочину, видає або допомагає у розшуку майна здобутого злочинним шляхом, надає інші докази тощо), добровільно відшкодовує завдані збитки або усуває завдану шкоду, такі дії об`єктивно підтверджують щире каяття особи. (Постанова ККС ВС від 01.02.2022 у справі №161/4501/19).

Не дивлячись на фактичне визнання своє провини обвинуваченим ОСОБА_3 , судом не встановлено обставини, що пом`якшує покарання, як щире каяття, оскільки поведінка обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду не вказує на те, що останній критично ставиться до своєї протиправної поведінки, висловлює осуд, щиро шкодує про вчинене.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 наголошено, що „окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину (абзац п`ятий підпункту 4.1); „правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям (абзац четвертий підпункту 4.2).

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

За таких обставин, з огляду на принцип індивідуалізації та домірності (пропорційності) покарання, який полягає, зокрема у адекватності застосованого заходу примусу та скоєного діяння, враховуючи фактичні дані цього кримінального провадження та поведінку самого обвинуваченого як під час досудового розслідування, так і під час розгляду кримінального провадження судом, уявність щирого каяття, як спосіб применшити свою відповідальність, вчинення корупційного кримінального правопорушення метою якого є ухилення від мобілізації, а також враховуючи законодавчу заборону на звільнення від відбування покарання з випробуванням за вчинення корупційних кримінальних правопорушень, суд доходить висновку, що в даному конкретному випадку реальне відбуття обвинуваченим ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі буде пропорційним відносно вчиненого ним злочину та досягне меті покарання, яка полягає не тільки в карі, а й виправленні засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, оскільки призначення покарання у виді штрафу, навіть у максимальну розмірі буде неспівмірним з розміром неправомірної вигоди та не зможе виконати мету призначеного покарання.

Таким чином, суд, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, характер та обставини його вчинення, рівень його суспільної небезпеки, вказані вище дані про особу обвинуваченого, відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд доходить висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження нових злочинів неможливо досягти без ізоляції його від суспільства, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити покарання у виді обмеження волі, однак у мінімальному розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки у даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування залучався експерт для проведення судової дактилоскопічної експертизи та судової технічної експертизи документів, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 витрати на їх проведення на користь держави.

Питання речових доказів у цьому кримінальному провадженні вирішуються в порядку ст. 100 КПК.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна підлягають скасуванню.

Керуючись ст. ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 354 КК та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з дня його прибуття до виправного центру.

На підстав ч. 2 ст. 124 КПК, стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта за проведення судової дактилоскопічної експертизи №СЕ-19/104-24/2918-Д від 22.01.2024 у розмірі 1135 гривень 92 копійки та за проведення судової технічної експертизи документів №СЕ-19/104-24/2887-ДД від 23.01.2024 у розмірі 3029 гривень 12 копійок.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2024 року скасувати.

Речові докази, якими визнано: 15 (п?ятнадцять) купюр номіналом 100 доларів США із номерами LL93487453E, LF96677490H, MI00853258A, LF34520691K, LI68624241A, MB19137508D, PE11508522C, PA43839752B, LL2249853G, PB72389332M, LL99089679G, PF34377076H, LG01792323D, ME75989988B, MB97640261F які було запаковано в спец.пакет №PSP2140024 конфіскувати в дохід держави;

папку з полімерного матеріалу зеленого кольору, в якій було виявлено вищевказані грошові кошти; направлення на медичне обстеження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копія довідки ВПО (№2304- від 03.06.2022) на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вилучено до спец.пакету № PSP3210061; виявлені з поверхні папки зеленого кольору 2 сліда папілярних візерунків які були відкопійовані на 2 липкі стрічки запаковано до паперового конверту знищити;

відеозапис «00M43S_.mp4», який відкопійовано на оптичний носій інформації залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК.

Копії вироку вручити обвинуваченому ОСОБА_3 та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1