Справа № 464/781/25
пр.№ 1-кп/464/285/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.02.2025 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000043 від 28.01.2025, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Градівка Городоцького району Львівської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, непрацевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.296 Кримінального кодексу України (далі КК України),

з участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_3 24.01.2025 близько 16:25 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «Opel», р.н. НОМЕР_1 , на проїжджій частині дороги, що знаходиться за адресою м. Львів, вул. Листопадна, неподалік будинку 16, здійснив дорожньо-транспортну пригоду, а саме зіткнення з автомобілем «Ravon», р.н. НОМЕР_2 , у зв`язку із чим на місце події прибули працівники Національної поліції України на службовому автомобілі марки «Mitsubishi» моделі «Outlander», номерний знак НОМЕР_3 (на синьому фоні), з нанесеною на ньому державною символікою, які здійснювали оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв?язку із чим, у нього раптово виник протиправний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю та винятковим цинізмом.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в цей же день та час, знаходячись на проїжджій частині дороги, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Листопадна, неподалік будинку 16, усвідомлюючи, що він перебуває у громадському місці, безпричинно, з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок та існуючі в суспільстві загальновизначені норми поведінки, моральності та добропристойності, діючи умисно, проявляючи явну неповагу до суспільства, розуміючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечні наслідки, з метою самоутвердитися за рахунок приниження працівників Національної поліції України, підійшов до вищевказаного службового автомобіля марки «Mitsubishi» моделі «Outlander», номерний знак НОМЕР_3 (на синьому фоні), діючи з винятковим цинізмом, який полягав у позбавленому моралі, ганебному, огидному, безсоромному та непристойному відношенні до присутніх громадян та працівників поліції, оголив свій статевий орган та справив свої природні потреби на вищевказаний автомобіль, внаслідок чого завдав шкоди діловій репутації та іміджу Національної поліції України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.296 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин вчинення таких, викладених в обвинувальному акті. Додатково зазначив, що того дня помер його товариш, а інший зник безвісти, а тому, з метою зняти емоційне напруження, він випив алкоголь та, не подумавши про наслідки, сів за кермо автомобіля. По дорозі додому він вчинив дорожньо-транспортну пригоду, для оформлення якої приїхали на місце події троє працівників Управління патрульної поліції у Львівській області. Спочатку він сидів в авто, а коли працівники поліції почали оформляти на нього протоколи про адміністративні правопорушення, він обурився і тому вчинив зазначені в обвинувальному акті хуліганські дії. Розкаявся у вчиненому та просив суворо не карати.

За згодою сторін, згідно ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) судом було визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів в добровільності їх позицій, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються. При цьому судом сторонам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.

Оцінивши показання обвинуваченого, які він надав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із правилами ст. ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обвинувальному акту, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч.1 ст.296 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.296 КК України, оскільки він грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.296 КК України, є кримінальним проступком.

Обвинувачений ОСОБА_3 одружений, непрацевлаштований, раніше не судимий, на обліках у КНП ЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» та КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 66 КК України, визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є вчинення кримінального проступку у стані алкогольного сп`яніння.

За положенням ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Таким чином, суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч.1 ст 296 КК України у виді обмеження волі.

Разом з тим, враховуючи вищенаведене та конкретні обставини справи, за яких вчинено діяння, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а також наявність обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_3 , суд вважає за можливе, на підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з покладанням ряду обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На думку суду, призначене судом покарання буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не обирався.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання про долю речових доказів у кримінальному проваджені слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.296 КК України та призначити йому покарання 1 (один) рік обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 в період іспитового строку обов`язки:

1) з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

3) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Відповідно до ч.1 ст.165 Кримінально-виконавчого кодексу України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Речові докази:

-два диски без видимих маркувань із відеофайлами із нагрудних бодікамер поліцейських та відеореєстратора із службового автомобіля УПП у Львівській області та CD-R диск із маркуванням «Media» із відео з телеграм-каналу, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, - зберігати при таких.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_5