Справа № 456/1668/24
Провадження № 1-кп/456/118/2025
ВИРОК

іменем України

12 березня 2025 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий кримінальне провадження щодо обвинуваченого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Братківці Стрийського району Львівської області, громадянина України, українця, одруженого, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, учасника заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ч.1 ст.125, ч.2 ст.125 КК України,

в с т а н о в и в :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

15 березня 2024 року близько 20 години 00 хвилин ОСОБА_7 знаходився разом із ОСОБА_4 за місцем проживання останнього в коридорному приміщенні будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де між ними на грунті особистих неприязних відносин, виник словесний конфлікт. Надалі, ОСОБА_6 , маючи умисел на спричинення тілесних шкоджень, підійшов до ОСОБА_4 та умисно наніс йому декілька ударів рукою в область обличчя. Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді синця в лівій навколоочній ділянці, крововилив на білковій оболонці внутрішнього кута лівого очного яблука, рану на слизовій оболонці верхньої губи, в ділянці проекції 1-го зуба верхньої щелепи справа, які згідно з висновком судово-медичної експертизи відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_6 умисно спричинив легке тілесне ушкодження ОСОБА_4 , тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України.

Крім цього, 13 травня 2024 року, близько 00 годин 00 хвилин, ОСОБА_6 знаходився разом із своєю дружиною ОСОБА_5 на прибудинковій території житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де між ними на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин розпочався словесний конфлікт. Надалі ОСОБА_6 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , підійшов до неї та тримаючи у руках пластмасове відро, умисно наніс удар вищевказаним предметом в область голови потерпілої. У результаті неправомірних дій ОСОБА_8 , потерпілій ОСОБА_5 було спричинено тілесне ушкодження у вигляді забійної рани волосистої частини голови зверху, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_6 умисно спричинив ОСОБА_5 легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

Стаття /частини статті/ закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за вищезазначені кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений.

Частина 1 статті 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.

Санкція ч.1 ст.125 КК України передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправні роботи на строк до одного року.

Частина 2 статті 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності.

Санкція ч.2 ст.125 КК України передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до одного року, або пробаційний нагляд на строк до двох років, або обмеження волі на той самий строк.

Твердження сторін.

Під час змагального судового процесу сторони в правових та логічних формах висунули власні версії подій, які на їх думку, мали місце та висловилися щодо юридично значущих обставин даного кримінального провадження.

Правова позиція сторони обвинувачення.

Правова позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті, що був складений 21 березня 2024 року дізнавачем сектору дізнання Стрийського РУН ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 та затверджений прокурором Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в обвинувальному акті, що був складений 31 травня 2024 року дізнавачем сектору дізнання Стрийського РУН ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 та затверджений прокурором Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_11 .

З огляду на обвинувальні акти прокурор вважає встановленим те, що обвинувачений ОСОБА_6 умисно спричинив легке тілесне ушкодження ОСОБА_4 , тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України; ОСОБА_6 умисно спричинив ОСОБА_5 легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

Сторона обвинувачення підтверджує свою версію подій доказами, які містяться у документах, висновках експертів, показаннях потерпілих, свідків, які були безпосередньо досліджені під час судового розгляду.

Під час виступу у судових дебатах прокурор вважає, що надані докази доводять склад кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_6 і судом досліджено достатньо доказів для встановлення відповідності викладених у обвинувальних актах фактичних обставин об`єктивній істині, як зважаючи на окремі докази, так і в їх сукупності.

В судових дебатах прокурор просить ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.125, ч.2 ст.125 КК України та призначити покарання: за ч.1 ст.125 КК України 200 годин громадських робіт; за ч.2 ст.125 КК України 2 роки пробаційного нагляду; на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточне покарання призначити у виді 2 років пробаційного нагляду. Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч.2 ст.59-1 КК України та застосувати обмежувальні заходи, передбачені п.5 ч.1 ст.91 КК України у виді обов`язку пройти програму для кривдників строком на 3 місяці.

Правова позиція потерпілих.

Потерпілий ОСОБА_4 під час надання показань повністю підтримав позицію прокурора, викладену в обвинувальному акті та підтриману в судовому засіданні, просить суд визнати обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та покарати згідно з законом.

Потерпіла ОСОБА_5 під час надання показань повністю підтримала позицію прокурора, викладену в обвинувальному акті та підтриману в судовому засіданні, просить суд визнати обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити покарання згідно з законом.

Правова позиція сторони захисту, надані обвинуваченим ОСОБА_6 покази щодо пред`явленого йому обвинувачення за ч.1 ст.125, ч.2 ст.125 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вказав, що захищатиме себе самостійно, відмовився від призначення йому захисника, в порядку, встановленому законом, вину у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях за ч.1 ст.125, ч.2 ст.125 КК України визнав частково, просить суд ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення. За ч.1 ст.125 КК України вину визнав частково та показав, що 21 лютого 2024 року він після роботи прийшов додому за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаному житловому будинку на той час проживали він, його колишня дружина ОСОБА_5 , її донька ОСОБА_12 та їх спільний син ОСОБА_13 . Вони з ОСОБА_5 одружилися в 2019 році, проживали разом до 24.02.2024. коли він повернувся додому, вдома нікого не було. Він зателефонував спочатку до дружини, потім до її доньки ОСОБА_12 , остання плакала і повідомила, що вони в дідуся та в бабусі по АДРЕСА_3 . Коли він приїхав за цією адресою, дружина перебувала в стані алкогольного сп`яніння, діти були голодні. Теща та свекор також перебували в стані алкогольного сп`яніння. Він забрав дітей: ОСОБА_13 та ОСОБА_12 і повернувся з ними додому в с. Братківці. За його зверненнями поліція не вжила жодних заходів. 03 квітня 2024 року він повторно звернувся в поліцію, однак поліція вкотре не відреагувала. 15 березня 2024 року передзвонила до нього ОСОБА_12 , він почув по телефону, як плаче ОСОБА_13 . Він приїхав на АДРЕСА_3 , побачив через вікно, що на підлозі лежить в стані сп`яніння його теща. Через інше вікно побачив дружину, яка лежала на ліжку у кімнаті. Двері у квартиру відчинив потерпілий, він намагався перешкодити йому забрати сина, тому він зірвався і вдарив лівою рукою потерпілого в вухо, і той впав. Він наніс удар потерпілому з ревнощів. Зазначив, що між ними склалися неприязні відносини. На слідчому експерименті він показував, що вдарив правою рукою, хоча насправді удар наніс лівою рукою. Визнає, що вдарив потерпілого рукою. В подальшому обвинувачений повністю заперечив свою вину та вказав, що взяв сина на руки того дня, а потерпілого штовхнув і той впав. Він йому жодного разу удару рукою не наносив. Того вечора він забрав дітей додому. Заперечив показання свідка ОСОБА_14 та вказав, що удар наніс лівою рукою, оскільки на правій руці тримав сина, а потерпілий намагався його забрати від нього. Від удару потерпілий впав на підлогу і вже після цього в коридор вийшла свідок.

За ч.2 ст.125 КК України обвинувачений ОСОБА_6 вину не визнав та показав, що останні чотири роки дружина зловживає алкогольними напоями разом зі своєю сім`єю, він неодноразово звертався до поліції, однак жодного реагування не було. Того вечора він дійсно вдарив потерпілу відром. Він приїхав з роботи вночі додому, потерпіла вкотре перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Він витяг з холодильника пластикову пляшку з горілкою, така практично була пустою. Тоді він розлютився і вдарив цією пляшкою потерпілу по голові, потім він вигнав потерпілу на вулицю. За нею вийшла донька. Він за ними двері зачинив на замок. Вони стукали у двері, він їх не впускав. Потім потерпіла пригрозила, що виб`є вікно і він почав телефонувати у поліцію. Потерпіла обійшла будинок від дороги, і вибила одне вікно, потім інше вікно. Потім вона поставила драбину і почала підніматися по ній до вікна. Потерпіла запхала голову у вікно, він її штовхнув і потерпіла впала на землю. Він взяв пластикове відро з водою, відчинив двері, вибіг на вулицю і облив водою потерпілу, яка лежала на землі. Потерпіла підвелася і він лівою рукою, в якій тримав відро, вдарив ним потерпілу по голові. Зазначив, що кров у потерпілої на голові була ще до цього. Близько через 3 хвилини приїхали працівники поліції. На дворі в цей час було холодно, потерпіла була з донькою на дворі близько години. Він наніс удар, бо не мирився з вживанням потерпілою алкоголю. На даний час вони примирилися, проживають разом.

Крім цього доповнив, що з серпня 2022 року по березень 2023 року він пішов добровольцем на війну, однак був демобілізований, оскільки в нього на утриманні троє дітей. Просить суд ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення.

Застереження щодо обсягу досліджених доказів.

Враховуючи, що у цьому кримінальному провадженні обвинувачений вину у вчиненні проступків, передбачених ч.1 ст.125 ,ч.2 ст.125 КК України, за якими обвинувальні акти надійшли до суду визнає частково, за клопотанням сторони обвинувачення, яке було підтримано стороною захисту, відповідно до вимог ч. 2 ст. 349 КПК України, судом досліджено всі надані сторонами кримінального провадження докази.

Встановлені судом обставини та докази на їх підтвердження.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

У силу ст. 337 КПК України cудовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею, а це, зокрема, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

З урахуванням вищенаведених положень процесуального законодавства, заслухавши доводи сторін, оцінивши кожен наданий суду доказ щодо належності, допустимості, достовірності та у сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд встановив, що пред`явлене обвинувачення доведено в повному обсязі.

Незважаючи на часткове визнання ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, за обставин, викладених у обвинувальних актах, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.125 КК України, за викладених вище обставин, повністю підтверджується зібраними на досудовому слідстві та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, яким судом надано ретельну оцінку, а саме:

за ч.1 ст.125 КК України (умисне спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 ):

показаннями потерпілого ОСОБА_4 , згідно з якими 15 березня 2024 року близько 20.00 год. він почув стукіт в двері, дружина в той час була на кухні, а донька з дітьми у кімнаті. Він відчинив двері, побачив обвинуваченого, який мав намір зайти у квартиру, він його не впускав. Між ними почалася шарпанина. В коридор вийшла його дружина. І в цей час обвинувачений двічі наніс йому удар рукою в обличчя (в верхню губу і лівий край ока). Від цих ударів він впав на підлогу. Діти почали кричати. Коли він підвівся, обвинувачений одразу втік. Він викликав поліцію. Коли приїхали працівники поліції, вони запропонували проїхати у райвідділ. Потім було зафіксовано виявлені у нього тілесні ушкодження, відібрані пояснення. Вважає причиною дій обвинуваченого вигадки останнього про стосунки між ним та дружиною обвинуваченого. Дійсно було таке, що у 2022 році дружина обвинуваченого проходила лікування від алкогольної залежності. Факт нанесення йому тілесних ушкоджень падчерка не бачила, бачила його дружина. Через постійні конфлікти його падчерка, дружина обвинуваченого не раз тікала до них додому з дітьми. Обвинувачений через конфліктні неприязні відносини, не раз спричиняв йому тілесні ушкодження. Обвинувачений не раз наносив тілесні ушкодження своїй дружині. Заперечив показання обвинуваченого про те, що в той вечір останній брав на руки сина.

показаннями свідка ОСОБА_15 , згідно з якими вона є дружиною потерпілого ОСОБА_4 та матір`ю ОСОБА_5 15 березня 2024 року вона разом з чоловіком та матір`ю ОСОБА_16 перебували вдома, вона мила посуд на кухні, коли почула стукіт в двері. Чоловік пішов відчиняти двері, а вона залишилася на кухні, коли почула грохіт. Вона вискочила з кухні у коридор, побачила, що чоловік обпертий об вішак, а обвинувачений правою рукою наносить йому удар в обличчя. Чоловік впав на підлогу, а обвинувачений втік. Вони викликали поліцію, потім з чоловіком поїхали у лікарню. З губи у чоловіка текла кров, око було червоного кольору. Під час слідчого експерименту вона показувала, як саме обвинувачений наніс потерпілому удар. Не пригадує, чи в цей день у квартирі була донька з дітьми. В доньки з обвинуваченим часто бувають конфлікти і донька тікає жити до них. Всі ці події відбувалися близько 20.00 год. Донька не раз приходила до них додому з тілесними ушкодженнями, які їй заподіював обвинувачений. Онука їй розповідала, що обвинувачений вдарив доньку відром по голові.

заявою ОСОБА_4 від 15.03.2024, адресованою начальнику Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_17 , з якої вбачається, що останній просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який спричинив йому тілесні ушкодження /а.с. 137/.

рапортом ст. інспектора-чергового ЧЧ Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_18 від 15.03.2024, з якого вбачається, що 15.03.2024 о 20:28 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 15.03.2024 о 20:26 год. ОСОБА_4 було нанесено тілесні ушкодження /а.с.138/.

рапортом ст. інспектора-чергового ЧЧ Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_18 від 15.03.2024, з якого вбачається, що 15.03.2024 0 22:23 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 15.03.2024 о 22.23 год. за адресою: АДРЕСА_2 , доставлено працівниками поліції гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 прож. АДРЕСА_2 , якого 15.03.2024 близько 20:00 год. побив зять ОСОБА_6 /а.с.139/.

протоколом проведення слідчого експерименту від 18.03.2024, з якого вбачається, що 18.03.2024 о 10:10 год в приміщенні службового кабінету Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області потерпілий ОСОБА_4 відтворив обставини при яких 15.03.2024 о 20:00 год. ОСОБА_6 наніс йому тілесні ушкодження /а.с.140-143/.

протоколом проведення слідчого експерименту від 18.03.2024, з якого вбачається, що 18.03.2024 о 11:00 год в приміщенні службового кабінету Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_19 відтворила обставини, при яких 15.03.2024 о 20:00 год. в квартирі АДРЕСА_4 ОСОБА_6 наніс тілесні ушкодження її чоловіку ОСОБА_4 /а.с.145-149/.

висновком експерта КЗ «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» №37/2024 від 18.03.2024, з якого вбачається, що у гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виявлено: синець в лівій навколоочній ділянці, на фоні набряку м`яких тканин обличчя, є крововилив на білковій оболонці внутрішнього кута лівого очного яблука, рану на слизовій оболонці верхньої губи, в ділянці проекції І-го зуба верхньої щелепи справа, які утворилися від дії тупого (тупих) предмету (предметів), могли виникнути 15 березня 2024 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження, згідно п. 2.3.1 6/ «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України». 4. 5. Судово-медичних даних, які б вказували на те, що наявні тілесні ушкодження у гр. ОСОБА_4 могли утворитись в результаті падіння на площину з висоти власного росту (вертикального чи близького до нього положення), в тому числі з прискоренням, немає /а.с.150-152/.

протоколом проведення слідчого експерименту від 21.03.2024, з якого вбачається, що 21.03.2024 о 10:30 год. в приміщенні службового кабінету Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 відтворив обставини при яких 15.03.2024 близько 20:00 год. в квартирі АДРЕСА_4 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_4 /а.с.154-159/.

за ч.2 ст.125 КК України (умисне спричинення легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я ОСОБА_5 ):

показаннями потерпілої ОСОБА_5 , згідно з якими 12 травня 2024 року вона перебувала вдома по АДРЕСА_1 . Близько 22.00 год. вона вийшла на вулицю покурити, за нею вийшла донька ОСОБА_12 . Обвинувачений зачинив за ними двері. Вони просили його відчинити, але обвинувачений не реагував. Тоді вона попередила його, що розіб`є шибку у вікні. Вона розбила рукою шибку у вікні і в цей час обвинувачений вибіг на двір, в руках у нього було пластикове відро з металевою річкою. Обвинувачений вилив на неї воду з відра, а тоді цим відром вдарив її по голові. Після цього вони викликали поліцію та карету швидкої медичної допомоги, її завезли у лікарню, де на голові наклали шви. Обвинувачений наніс їй удар металевою ручкою з відра, тому пішла кров. Вони змушені були залишатися на вулиці близько 2 год., обвинувачений двері не відчиняв, донька замерзла, тому вона змушена була розбити вікно. Вона вибила дві шибки, однак у вікно вона не залазила. Телефону у неї з собою не було. Вони з обвинуваченим перебувають у шлюбі з 02.08.2019, на даний час в суді розглядається справа про розірвання шлюбу. На даний час вони проживають разом з дітьми в одному житловому будинку. Жодних претензій до обвинуваченого вона не має. Чому обвинувачений зачинив двері їй не відомо, однак він так поступав не раз. В них доволі часто виникали непорозуміння та сварки. Всі ці події відбувалися в присутності дітей. Коли обвинувачений вийшов з будинку, вона в той час підсадила доньку до вікна, жодної драбини не було. Поліцію обвинувачений викликав до нанесення удару їй по голові.

показаннями свідка ОСОБА_20 , згідно з якими 12 травня 2024 року він перебував на службі з ОСОБА_21 . Близько 00.00 год. на службовий планшет надійшло повідомлення з с. Братківці. Коли вони прибули на місце події, то встановили, що між обвинуваченим та потерпілою виник конфлікт. Обвинувачений викликав поліцію. Потерпіла з донькою були на дворі. В будинку було розбите вікно, у потерпілої була розбита голова. Було викликано карету швидкої медичної допомоги, потерпілу доставлено до лікарні. Потерпіла скаржилася, що чоловік її вдарив відром з металевою ручкою по голові, донька це підтвердила. Обвинувачений визнавав той факт, що не впускав потерпілу з донькою до будинку та вдарив потерпілу пластиковим відром по голові. Травма була зверху на голові, на волоссі була кров. Обвинувачений був агресивний, ображений на потерпілу, що та постійно випиває. Потім обвинувачений заперечив, що вдарив потерпілу та вказав, що вона голову порізала, коли пролазила через розбиту шибку. Всі події були зафіксовані на нагрудну боді камеру.

показаннями свідка ОСОБА_21 , згідно з якими 12 травня 2024 року він перебував на чергуванні з ОСОБА_20 , коли надійшло повідомлення від ОСОБА_6 з с. Братківці про те, що його дружина перебуває в стані алкогольного сп`яніння, порізала себе, поводить неадекватно. Вони прибули на місце події близько 00.05 год., обвинувачений повідомив, що повернувся додому з роботи близько 23.00 год., дружина в стані сп`яніння намагалася залізти додому через вікно. Зі слів потерпілої вона вийшла на вулицю покурити, а обвинувачений зачинив за нею двері та не впускав у будинок. Вона вибила шибку, щоб забрати теплий одяг. Коли це побачив обвинувачений, він виштовхнув доньку з вікна, вибіг на вулицю і облив потерпілу водою з відра. Після чого між обвинуваченим та потерпілою відбувся словесний конфлікт і обвинувачений наніс відром потерпілій удар по голові. Після цього приїхала карета швидкої медичної допомоги. В потерпілої була рана на голові, позаду потиличної ділянки. В ту ніч на вулиці було прохолодно, а потерпіла з донькою були легко одягнуті. Всі події записувалися на боді камеру.

заявою ОСОБА_5 від 16.05.2024, адресованою начальнику Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_17 , з якої вбачається, що остання просить притягнути до кримінальної відповідальності її чоловіка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який спричинив їй тілесні ушкодження /а.с. 85/.

рапортом ст. інспектора-чергового ЧЧ Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_22 від 13.05.2024, з якого вбачається, що 13.05.2024 о 01:14 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 13.05.2024 о 01:14 год. черговий лікар травматолог Стрийської ЦРЛ повідомив про доставку бортом ШМД ОСОБА_5 , яку побив чоловік ОСОБА_6 /а.с.87/.

довідкою №1572 ВП «Лікарня інтенсивного лікування» КНП «ТМО «СМОЛ» від 16.05.2024, з якої вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено діагноз: збійна рана голови, алкогольне сп`яніння /а.с.88/.

висновком експерта КЗ «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» №61 від 24.05.2024, з якого вбачається, що 1). Згідно вивчених медичних документів та оглядом лікарем судово-медичним експертом у громадянки ОСОБА_5 , 1988 року народження, виявлено: а) забійну рану волосистої частини голови зверху, яка утворилася від дії тупого предмету із обмеженою контактуючою поверхнею, можливо 12 травня 2024 року; б) садна на руках які утворилися від дії тупих предметів та тупих предметів із обмеженою контактуючою поверхнею, приблизно за 8-9 діб до огляду; в) синці на у правій клубовій ділянці та на лівому стегні, які утворилися від дії тупих предметів та тупих предметів із обмеженою контактуючою поверхнею, приблизно за 1-3 доби до огляду та часу подій вказаному у Постанові про призначення судово-медичної експертизи не відповідають. 2). Рана, відповідно до пункту 2.3.2.а «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» є легким тілесним ушкодженням, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Синці і садна, усі разом та кожне окремо, є легким тілесним ушкодженням. 3). Утворення забійної рани волосистої частини голови зверху серед одноразового падіння на площині виключається /а.с.89-90/.

заявою ОСОБА_5 від 22.05.2024, згідно з якою остання надала дозвіл на допит малолітньої доньки ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_4 /а.с.91/.

постановою про залучення спеціаліста-психолога від 23.05.2024, якою залучено психолога ОСОБА_24 в якості спеціаліста, до кримінального провадження №0000150 від 16.05.2024 року, під час проведення слідчих дій з неповнолітнім свідком ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_4 /а.с.92/.

протоколом допиту неповнолітнього (малолітнього) свідка від 23.05.2024, згідно з яким допитано малолітнього свідка ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в присутності законного представника ОСОБА_19 . Покази дані ОСОБА_23 записано на диск DVD-R /а.с.93-95/, компакт-диском до протоколу допиту малолітнього свідка ОСОБА_23 від 23.05.2024, протоколом проведення слідчого експерименту від 23.05.2024, з якого вбачається, що малолітній свідок ОСОБА_23 , в присутності законного представника ОСОБА_19 та психолога відтворила обставини вчинення вітчимом ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_5 /а.с.28-32/, компакт-диском до протоколу проведення слідчого експерименту від 23.05.2024 з малолітнім свідком ОСОБА_23 /а.с.101/. Згідно з допитами, неповнолітня ОСОБА_23 пояснила, що ОСОБА_6 це її вітчим, 12 травня 2024 року він спричинив її матері тілесні ушкодження. Того вечора вітчим повернувся додому і сварився з матір`ю про те, що вона перебуває в стані сп`яніння, нецензурно лаявся. Він звинувачував маму, що та щось випила з пляшки, потім почав маму бити. Коли вони з мамою вийшли на вулицю, вітчим зачинив за ними двері. Вітчим двері, незважаючи на їхні прохання не відчиняв. Вони пробули на вулиці кілька годин, було дуже холодно. Потім мама сказала до нього, що або він відчинить двері, або вона виб`є вікно. Мама вибила вікно і порізала собі руку. Вітчим вибіг на двір з відром у руках та вилив на маму воду. Потім вдарив цим відром маму по голові. В нього в руках також були ключі. Чим саме він вдарив маму, чи відром, чи ключами, вона сказати не може. Вітчим не раз наносив матері ушкодження, але та з заявами до поліції не зверталася. Вітчим працівникам поліції казав, що мама головою розбила вікно, але це неправда, бо мама вікно вибила рукою. В лікарні мамі наклали шви, в поліції мама написала заяву. В будинку вітчим бив маму пластиковою пляшкою, руками і ногами по голові. Вони з братиком потім у кімнаті плакали. Удари на кухні він мамі наносив близько 21.00-22.00 год. Вітчим також був випивший. Мама того дня п`яна не була.

висновком спеціаліста за результатами проведення допиту та слідчого експерименту малолітнього свідка ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з якого вбачається, що під час допиту дитина відтворювала послідовність подій типово для свого віку. Під час фази детальних запитань надала пояснення. Впродовж допиту дитина виглядала спокійно. Дитина була відкрита до взаємодії та охоче співпрацювала з дорослими. Не було помічено, що на покази дівчинки хтось впливав чи примушував давати їх, це було виключно її бажання. Впродовж допиту наявна узгодженість змісту відповідей і емоцій, що переживаються в той момент. Рекомендовано обмежити участь дитини у слідчих діях та судовому процесі з метою уникнення психотравмування /а.с.102-106/.

заявою ОСОБА_6 від 23.05.2024, згідно з якою останній надав дозвіл працівникам поліції на проведення огляду його господарства /а.с.107/.

протоколом огляду місця події від 23.05.2024 з фото таблицею до протоколу огляду місця події від 23.05.2024, з якого вбачається, що об`єктом огляду являється господарство ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 .Територія обгороджена металевим забором. Вхід на подвір`я здійснюється через металеву браму. На подвір`ї по праву сторону розташований будинок, посередині будинку розташовані вхідні двері, по ліву сторону розташоване вікто, яке на момент огляду було пошкоджене. На території господарства наявні: бетонні блоки, металева труба та інші господарські предмети, які використовуються в побуті /а.с.108-114/.

заявою ОСОБА_6 від 23.05.2024, згідно з якою останній надав для долучення до матеріалів кримінального провадження залишки відра /а.с.115/.

протоколом огляду предметів від 24.05.2024, з якого вбачається. що предметом огляду є 10-ти літрове пластикове відро, зеленого кольору із металевою ручкою, яке на момент огляду було розламане /а.с. 116/.

постановою про визнання предмету речовим доказом та визначення місця зберігання речових доказів від 24.05.2024, з якої вбачається, що залишки пластмасового відра, зеленого кольору, із металевою ручкою визнано речовими доказами, прилучено до матеріалів кримінального провадження №0000150 від 16.05.2024 та здано на зберігання в камеру зберігання речових доказів Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області /а.с.117/.

протоколом огляду предмета від 28.05.2024, з якого вбачається, що предметом огляду є конверт білого кольору, в якому знаходиться компакт-диск. При перегляді диску виявлено, що на ньому містяться наступні відеофайли:029 0431_0038; 0433_0024; 0000000--3000934_0025. Під час огляду виявлено: при відкриті файлу 029_0431_0038 зображено наступне: кольорове зображення у нижньому правому куті є вказівка на дату 2024/05/13 та тривалість запису відео. На відео зображено працівника поліції ОСОБА_21 , потерпілу ОСОБА_5 , її дочку ОСОБА_23 , її чоловіка ОСОБА_6 та їхнього сина ОСОБА_25 , які знаходяться на прибудинковій території за адресою: АДРЕСА_1 . При спілкуванні працівника поліції з ОСОБА_5 наступна повідомила, що ОСОБА_6 , не впускав її та дочку ОСОБА_12 в дім. Вона вибила вікно для того, щоб ОСОБА_12 , таким чином залізла в будинок та взяла їм теплі речі, однак, побачивши це, ОСОБА_6 відчинив вхідні двері, вибіг з пластмасовим відром, в якому була вода та вилив їй на неї після чого наніс один удар пластмасовим відром в область верхньої частини голови та розбив останній голову. Під час спілкування працівника поліції з ОСОБА_6 , останній поводив себе агресивно стосовно ОСОБА_5 , штовхав її рукою та не впускав в дім, та вона сама порізала голову коли залазила у вікно. Через деякий час ОСОБА_6 впустив ОСОБА_26 та ОСОБА_12 додому, щоб останні перевдягнулись. Під час цього приїхали працівники швидкої медичної допомоги оглянули ОСОБА_26 та надали першу медичну допомогу, після чого запропонували їй проїхати з ними в Стрийську ЦРЛ для накладання швів. При відкритті файлів 0433_0024; 0000000--3000934_0025 спостерігається аналогічне описаному вище /а.с.120/.

компакт-диском із відеозаписами із нагрудних бодікамер інспектора ВРПП Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_27 та поліцейського ВРПП Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_28 /а.с.121/.

постановою про визнання предметів речовими доказами та прилученя їх до матеріалів кримінального провадження від 28.05.2024, згідно з якою оглянутий 28.05.2024 компакт-диск, на якому знаходяться відеозаписи із нагрудних бодікамер інспектора ВРПП Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_27 та поліцейського ВРПП Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_28 визнано речовим доказом, прилучено його до матеріалів кримінального провадження №0000150 від 16.05.2024, як речовий доказ. /а.с.122/.

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію проступків, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст.91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Так, вищенаведеними доказами, які є належні, допустимі та достовірні, в сукупності - достатні та узгоджені, поза розумним сумнівом доведено те, що 15 березня 2024 року близько 20 години 00 хвилин ОСОБА_7 знаходився разом із ОСОБА_4 за місцем проживання останнього в коридорному приміщенні будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де між ними на грунті особистих неприязних відносин, виник словесний конфлікт. Надалі, ОСОБА_6 , маючи умисел на спричинення тілесних шкоджень, підійшов до ОСОБА_4 та умисно наніс йому декілька ударів рукою в область обличчя. Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді синця в лівій навколоочній ділянці, крововилив на білковій оболонці внутрішнього кута лівого очного яблука, рану на слизовій оболонці верхньої губи, в ділянці проекції 1-го зуба верхньої щелепи справа, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до легкого тілесного ушкодження. Таким чином, ОСОБА_6 умисно спричинив легке тілесне ушкодження ОСОБА_4 , тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України.

Крім цього, 13 травня 2024 року, близько 00 годин 00 хвилин, ОСОБА_6 знаходився разом із своєю дружиною ОСОБА_5 на прибудинковій території житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де між ними на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин розпочався словесний конфлікт. Надалі ОСОБА_6 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , підійшов до неї та тримаючи у руках пластмасове відро, умисно наніс удар вищевказаним предметом в область голови потерпілої. У результаті неправомірних дій ОСОБА_8 , потерпілій ОСОБА_5 було спричинено тілесне ушкодження у вигляді забійної рани волосистої частини голови зверху, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Таким чином, ОСОБА_6 умисно спричинив ОСОБА_5 легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

Оцінка судом окремих доказів. Спростування доводів обвинуваченого.

Показання потерпілого ОСОБА_4 щодо обставин спричинення йому тілесних ушкоджень є логічними, послідовними і сумнівів у своїй правдивості не викликають, оскільки такі підтверджено сукупністю зібраних доказів, зокрема висновком експертизи, яким доведено спричинення потерпілому тілесних ушкоджень обвинуваченим за обставин, вказаних у обвинувальному акті.

Оцінюючи показання свідка в судовому засіданні, суд зауважує, що свідок ОСОБА_15 , показання якої сумнівів в своїй правдивості не викликають вказала, що 15 березня 2024 року вона мила посуд на кухні, коли почула стукіт в двері. Чоловік пішов відчиняти двері, а вона залишилася на кухні, коли почула грохіт. Вона вискочила з кухні у коридор, побачила, що чоловік обпертий об вішак, а обвинувачений правою рукою наносить йому удар в обличчя. Чоловік впав на підлогу, а обвинувачений втік. Вони викликали поліцію, потім з чоловіком поїхали у лікарню. З губи у чоловіка текла кров, око було червоного кольору.

Доводи обвинуваченого про те, що він не наносив удар потерпілому ОСОБА_4 спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, в тому числі і показаннями потерпілого, а твердження про те, що тілесні ушкодження потерпілий міг отримати при падінні спростовуються висновком експерта КЗ «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» №37/2024 від 18.03.2024, з якого вбачається, що у гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виявлено: синець в лівій навколоочній ділянці, на фоні набряку м`яких тканин обличчя, є крововилив на білковій оболонці внутрішнього кута лівого очного яблука, рану на слизовій оболонці верхньої губи, в ділянці проекції І-го зуба верхньої щелепи справа, які утворилися від дії тупого (тупих) предмету (предметів), могли виникнути 15 березня 2024 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження, згідно п. 2.3.1 6/ «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України». 4. 5. Судово-медичних даних, які б вказували на те, що наявні тілесні ушкодження у гр. ОСОБА_4 могли утворитись в результаті падіння на площину з висоти власного росту (вертикального чи близького до нього положення), в тому числі з прискоренням, немає

Доводи обвинуваченого про те, що кров у потерпілої ОСОБА_5 на голові була не від його удару пластиковим відром, а через те, що потерпіла намагалася залізти через вікно у будинок і порізала сама себе спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема показаннями потерпілої та протоколом допиту неповнолітнього (малолітнього) свідка від 23.05.2024, згідно з яким допитано малолітнього свідка ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в присутності законного представника ОСОБА_19 ; компакт-диском до протоколу допиту малолітнього свідка ОСОБА_23 від 23.05.2024, протоколом проведення слідчого експерименту від 23.05.2024, з якого вбачається, що малолітній свідок ОСОБА_23 , в присутності законного представника ОСОБА_19 та психолога відтворила обставини вчинення вітчимом ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_5 /а.с.28-32/, компакт-диском до протоколу проведення слідчого експерименту від 23.05.2024 з малолітнім свідком ОСОБА_23 . Як потерпіла, так і малолітній свідок чітко вказали на те, що обвинувачений наніс удар пластиковим відром з металевою ручкою по голові потерпілої і у неї з голови пішла кров.

Окрім цього, вказані показання підтвердили працівники поліції свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які в судовому засіданні показали, що коли приїхали на місце події, то потерпіла і донька розповідали про те, що саме обвинувачений наніс удар потерпілій пластиковим відром по голові і сам обвинувачений спочатку цей факт не заперечував.

Обставини щодо того, що потерпіла сама себе порізала під час того, як намагалася проникнути через розбите вікно не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема і висновком експерта КЗ «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» №61 від 24.05.2024, з якого вбачається, що 1). Згідно вивчених медичних документів та оглядом лікарем судово-медичним експертом у громадянки ОСОБА_5 , 1988 року народження, виявлено: а) забійну рану волосистої частини голови зверху, яка утворилася від дії тупого предмету із обмеженою контактуючою поверхнею, можливо 12 травня 2024 року; б) садна на руках які утворилися від дії тупих предметів та тупих предметів із обмеженою контактуючою поверхнею, приблизно за 8-9 діб до огляду; в) синці на у правій клубовій ділянці та на лівому стегні, які утворилися від дії тупих предметів та тупих предметів із обмеженою контактуючою поверхнею, приблизно за 1-3 доби до огляду та часу подій вказаному у Постанові про призначення судово-медичної експертизи не відповідають. 2). Рана, відповідно до пункту 2.3.2.а «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» є легким тілесним ушкодженням, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Синці і садна, усі разом та кожне окремо, є легким тілесним ушкодженням. 3). Утворення забійної рани волосистої частини голови зверху серед одноразового падіння на площині виключається.

Наведені висновки експертиз проведені висококваліфікованим експертом, на підставі постанов слідчого, належним чином аргументовані, ґрунтуються на ретельному дослідженні, зробленому на підставі діючого законодавства, містять відповіді на усі поставлені питання, висновки обґрунтовані дослідницькою частиною, фактичні дані викладені у висновках відносяться до справи і мають доказове значення. Тому вказані висновки суд покладає в основу прийнятого рішення. Підстав недовіряти висновкам експертиз в суду немає.

Вказані висновки експертиз не суперечать вимогам КПК України, будь-яких підстав вважати, що вказані дослідження проведені з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону відсутні.

При цьому суд зауважує, що сторона захисту клопотань про призначення експертизи, за неведених обставин, в судовому засіданні не подавала.

Доводи обвинуваченого про те, що він не наносив тілесних ушкоджень потерпілим спростовуються сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які суд вважає належними та допустимими. При цьому жодної іншої версії подій, за якої потерпілі могли б отримати описані у обвинувальних актах тілесні ушкодження, в судовому засіданні не встановлено, а тому показання обвинуваченого в цій частині на увагу не заслуговують і розцінюються судом як намір уникнути відповідальність за вчинене.

Крім цього, суд звертає увагу, що впродовж судового розгляду обвинувачений неодноразово змінював свої показання, на початку судового розгляду не заперечував факту спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_29 , однак згодом свою позицію змінив та вказав, що потерпілий отримав тілесні ушкодження від падіння, що згідно з висновком експерта на увагу не заслуговує, такі показання обвинуваченого суд вважає неспроможними. Аналогічно щодо потерпілої ОСОБА_5 , обвинувачений неодноразово змінював свої показання, стверджував про те, що дійсно вдарив пластиковим відром по голові потерпілу, оскільки не мирився з її постійними п`янками, однак в ході розгляду справи заперечив цей факт та вказав, що потерпіла сама себе порізала, коли нмамагалася через розбите вікно проникнути до приміщення будинку. Вказані показання обвинуваченого також є неспроможними і спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Щодо мотивів вказаних діянь, суд зауважує, що в судовому засіданні встановлено, що між обвинуваченим та потерпілими існували та існують неприязні відносини, про це свідчать як показання в судовому засіданні учасників, так і їх поведінка та взаємні образи, які мали місце в ході судового розгляду. А тому мотив, вказаний у обвинувальних актах неприязні відносини, знайшов підтвердження в ході судового розгляду.

Усі досліджені в судовому засіданні письмові докази є належними, допустимими і достовірними, такі зібрані в порядку, встановленому КПК України, жодної підстави, передбаченої ст.87 КПК України для визнання вказаних доказів недопустимими судом не встановлено.

Процесуальні докази, наведені у вироку прямо підтверджують той факт, що досліджені в судовому засіданні докази, які суд визнає належними та допустимими, зібрані в порядку встановлену законом та жодного сумніву у своїй законності та правдивості не викликають.

Загальна характеристика складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.125 КК України, винним у вчиненні яких визнається ОСОБА_6 .

Згідно з ч. 1 ст. 2 КК підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Склад кримінального правопорушення являє собою абстрактну теоретичну конструкцію і включає чотири елементи: об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт, суб`єктивну сторону. Кожен елемент включає певний набір ознак: обов`язкових і факультативних для кваліфікації діяння як кримінального правопорушення.

З об`єктивної сторони проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України характеризується: діянням (дією або бездіяльністю), спрямованим на заподіяння легкого тілесного ушкодження; наслідком у вигляді спричинення легкого тілесного ушкодження; причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідком.

Суб`єктивна сторона проступку характеризується тільки умисною виною. Відповідальність за ст. 125 КК настає і у тих випадках, коли умисел винного був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю і фактично було заподіяно легке тілесне ушкодження. Заподіяння легкого тілесного ушкодження внаслідок необережної вини не є караним за ст. 125 КК.

Частина 2 статті 125 КК України передбачає відповідальність за умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності.

Висновки суду.

За змістом ст.8 Конституції України, в державі визначено принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти, приймаються на основі Конституції і повинні відповідати її змісту.

Згідно зі ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому не можна покладати на обвинуваченого доведення своєї невинуватості, а всі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на користь останньої. Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за доведеності її вини. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також доказах одержаних незаконним шляхом.

Відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України», «Ірландія проти Сполученого Королівства» та ін.).

Ретельно проаналізувавши усі надані сторонами кримінального провадження докази з точки зору доведеності ознак складу проступків, інкримінованих обвинуваченому, суд вважає, що сукупність встановлених під час судового розгляду обставин виключає будь-яке інше розуміння подій, викладених в обвинувальних актах, і вказана версія обвинувачення не містить сумнівів в її обґрунтованості та не спростовується доводами сторони захисту.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно обвинуваченого, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, проаналізувавши та оцінивши об`єктивно досліджені у судовому засіданні, відповідно до вимог ст.ст.85, 94 КПК України, вказані вище всі докази, надані сторонами кримінального провадження, в їх сукупності, враховуючи їх логічність, послідовність та узгодженість між собою, суд повно та всебічно з`ясував та встановив під час судового розгляду обставини вчинення кримінального правопорушення та приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.125 КК України в судовому засіданні доведена повністю.

Отже, з урахуванням всіх обставин справи, суд вважає доведеним:

факт умисного спричинення ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_4 легкого тілесного ушкодження, тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України;

факт умисного спричинення ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_5 легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Вказаний висновок судом зроблений поза розумним сумнівом, а отже, враховуючи зазначене вище, вина ОСОБА_6 повністю доведена в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях за ч.1 ст.125, ч.2 ст.125 КК України. Підстав для кваліфікації вчиненого за іншими статтями Кримінального кодексу суд не вбачає.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Мотиви призначення покарання.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Обираючи вид і розмір покарання, суд виходить з таких міркувань.

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2018 року у справі № 559/1037/16-к)

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав частково, однак не визнав, що поступив неправильно та не осудив свою поведінку. Обвинувачений пояснив причини конфлікту між ним та потерпілими.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що обвинувачений хоча і визнав вину частково, однак він не висловив жаль з приводу цього, не осудив свою поведінку, що свідчить про відсутність критичної оцінки вчиненого та відповідно щирого каяття.

За таких обставин пом`якшуючих вину обвинуваченого ОСОБА_6 обставин, передбачених ст. 66 КК України судом не встановлено.

Обтяжуючою вину обставиною, передбаченою ст.67 КК України судом визнано вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває в сімейних відносинах.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що ОСОБА_6 офіційно не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягався, на утриманні має троє неповнолітніх дітей, в період з 15.09.2022 по 26.10.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, та обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує характер та тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, фактичні обставини справи, спосіб вчинення кримінальних правопорушень і їх мотиви, форму вини, обстановку вчинення, особу обвинуваченого та стан його поведінки, обвинувачений не усвідомив протиправність своїх дій, у вчиненому не розкаявся, раніше не судимий, відсутність пом`якшуючих обставин, наявність обтяжуючої обставини - вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває в сімейних відносинах, характеризуючи даніі вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт та в межах санкції ч.2 ст.125 КК України у виді пробаційного нагляду.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: направлення для проходження програми для кривдників.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 91-1 КК України заходи, передбачені частиною першою цієї статті, застосовуються до особи, яка на момент вчинення домашнього насильства досягла 18-річного віку. Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

Відповідно до Типової програми для кривдників, що затверджена 01.10.2018 наказом Міністерства соціальної політики України № 1434, передбачено комплекс заходів за результатами оцінки ризиків, спрямованих на зміну насильницької поведінки кривдника; формування у нього нової, неагресивної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до власних вчинків та їхніх наслідків, до виконання батьківських обов`язків, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків. Завданнями програми є: сприяння зміні насильницької поведінки кривдника;сприяння засвоєнню кривдником моделі сімейного життя на засадах тендерної рівності, взаєморозуміння:, взаємоповаги і дотримання прав усіх членів родини, формування у кривдника конструктивної моделі поведінки у приватних стосунках;сприяння оволодінню кривдником знаннями про основні норми законодавства в сфері запобігання та протидії домашньому насильству та/або насильству за ознакою статі, а також про види відповідальності за його вчинення;формування у кривдника відповідального ставлення до власної поведінки та її наслідків для себе та оточуючих; сприяння розвитку у кривдника емоційного інтелекту та самосвідомості; розвиток навичок кривдника до конструктивного безконфліктного спілкування, ефективної та ненасильницької комунікації; розвиток здатності кривдника виявляти, аналізувати та усвідомлювати свої негативні думки, когнітивні фільтри, помилки, емоції, керувати ними, розуміти їх наслідки.

Суд вважає за необхідне відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілої ОСОБА_5 від кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, застосувати щодо ОСОБА_6 один із обмежувальних заходів та покласти на останнього обов`язок проходження програми для кривдників.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Процесуальні витрати за проведення експертизи відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373- 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.125, ч.2 ст.125 КК України, й призначити йому покарання:

за ч.1 ст.125 КК України у виді 200 /двохсот/ годин громадських робіт;

за ч.2 ст.125 КК України у виді 2 /двох/ років пробаційного нагляду.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточне покарання ОСОБА_6 призначити у виді 2 /двох/ років пробаційного нагляду.

На підставі п.п. 1,2,3 ч.2 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК Українизастосувати до ОСОБА_6 обмежувальний захід, поклавши на нього обов`язок пройти програму для кривдників протягом 3 /трьох/ місяців.

Контроль за виконанням програми для кривдників покласти на орган пробації за місцем проживання обвинуваченого.

Попередити ОСОБА_6 про кримінальну відповідальність за ст.390-1 КК України за умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених ст. 91-1 КК України, зокрема за умисне ухилення від проходження програми для кривдників.

Речові докази: залишки пластмасового відра, зеленого кольору із металевою ручкою знищити; компакт-диск залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено сторонами до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Після проголошення вироку учасники судового провадження мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, обвинувачений - подати клопотання про помилування.

Головуючий суддя ОСОБА_1