Провадження №: 1-кс/336/68/2025
УХВАЛА

іменем України

17 січня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005952 від 23 серпня 2024 року, за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Бабухів Рогатинського району Івано-Франківської області, військовослужбовця ЗСУ, який перебував на посаді стрільця-оператора 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у званні «старший сержант», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за участю:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

встановив:

16 січня 2025 року прокурор Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005952 від 23 серпня 2024 року, за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що стороною обвинувачення до суду скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0005952 від 23» серпня 2024 року за ч. 4 ст. 408 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.10.2023 №296, солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та на усі види забезпечення.

Відповідно до Указу Президента України ОСОБА_8 від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

В подальшому, відповідними Указами Президента України ОСОБА_8 , правовий режим воєнного стану в Україні продовжувався та діє до теперішнього часу, у тому числі діяв на момент початку вчинення злочину, відповідно до Указу Президента України від 6 травня 2024 року № 271/2024.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку ді цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, старший солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов?язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, старший солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов?язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов?язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Так, 03.07.2024, старший солдат ОСОБА_4 , в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від проходження військової служби, самовільно залишив місце служби, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ), який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до військової частини не приймав та незаконно перебував за межами місця служби до 31.10.2024, а саме до дня виявлення органом досудового розслідування.

Таким чином, ОСОБА_4 , за викладених вище обставин, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, а саме дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби, з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану

17.12.2024 року ОСОБА_4 було повідомлено про зміну підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України

Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 може: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

11 січня 2025 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, тобто до 20 січня 2025 року включно.

Прокурор Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони до суду скерував обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2025 року призначено підготовче судове засідання на 13-00 год. 13 лютого 2025 року, однак строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 спливає 20 січня 2025 року.

За положеннями ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходжу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Прокурор у клопотанні вказує, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України та продовжують існувати ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляду тримання під вартою та просить продовжити застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав на тих підставах, що в ньому зазначені.

Обвинувачений, його захисник покладались на розсуд суду.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання, заслухавши пояснення прокурора, обвинуваченого, захисника, дослідивши додані до клопотання матеріали, дійшов до такого висновку.

Пунктом 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

23.08.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення за ч.4 ст.408 КК України (кримінальне провадження № 0005952).

Досудове розслідування в даному кримінальному провадження здійснювалося слідчим слідчого відділення ВП № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області.

31 жовтня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

17.12.2024 ОСОБА_4 оголошено у розшук, кримінальне провадження зупинене.

10.01.2025 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

10.01.2025 постановою слідчого кримінальне провадження відновлене.

17.12.2024 року ОСОБА_4 було повідомлено про зміну підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України

11 січня 2025 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, тобто до 20 січня 2025 року включно.

Прокурор Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони до суду скерував обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2025 року призначено підготовче судове засідання на 13-00 год. 13 лютого 2025 року, однак строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 спливає 20 січня 2025 року.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини» від 18.10.2022 № 2690, внесено ряд змін до КПК України, щодо порядку розгляду клопотань про застосування та продовження дії запобіжних заходів.

За приписами ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно ч.6 ст. 199 КПК України передбачено, що у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати к лопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

За таких обставин, наведеними положеннями Закону надано право слідчому, за погодженням з прокурором, та прокурору до початку підготовчого судового засідання /до проведення підготовчого судового засідання/ звертатися до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу або його продовження, та, відповідно, надано повноваження слідчому судді на розгляд таких клопотань за межами досудового розслідування.

Аналіз положень ст. ст. 176,199 КПК України, у взаємозв`язку з положеннями ст. 314 КПК України, дає підстави для висновку про те, що слідчий суддя наділений повноваженнями на розгляд клопотань слідчого та/або прокурора про застосування запобіжного заходу або його продовження лише у випадках, коли обвинувальний акт надіслано (подано) до суду, однак підготовче судове засідання судом ще не призначено, або ж призначено, проте термін дії запобіжного заходу закінчується до дати проведення такого засідання.

Після зміни підсудності (з Шевченківського районного суду м. Запоріжжя на Жовтневий районний суд м. Запоріжжя), підготовче засідання у даному кримінальному провадженні судом призначено на 13-00 год. 13 лютого 2024 року, проте термін дії запобіжного заходу закінчується до дати проведення такого засідання, а саме 20 січня 2025 року, відтак розгляд і вирішення клопотання прокурора, на даному етапі, віднесено до повноважень саме слідчого судді.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчиняти дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя, окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Як вбачається з доданих до цього клопотання матеріалів, підставою продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним злочину.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.408 КК України підтверджується наступними зібраними під час досудового розслідування доказами: повідомленням про вчинений злочин та матеріалами службового розслідування проведеного військовою частиною, протоколами допиту в якості свідків військовослужбовців; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в поданих слідчим матеріалах, слідчий суддя дійшов до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність останнього до кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, за викладених у клопотанні обставин.

При цьому слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак відповідно до вимог ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Слідчий суддя погоджується із доводами прокурора, що повідомлена ОСОБА_4 підозра станом на час розгляду клопотання повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», яка відображена у п.175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», зокрема термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрювану особу з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року). Тобто факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Дослідивши надані стороною обвинувачення докази, слідчий суддя дійшов до переконання, що вони є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Виходячи із приписів ст.184 КПК України слідчий (прокурор), як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у ст. 177 КПК України, послатися на обставини, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій підозрюваного, і на докази, що підтверджують ці обставини.

При цьому, ризиком є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності, наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами «поза розумним сумнівом».

Прокурор в судовому засіданні вказав, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується, тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення понесення покарання.

Розуміючи тяжкість вчиненого злочину, суворість та невідворотність послідуючого покарання, обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Про вказані наміри ОСОБА_4 вже свідчить його поведінка, оскільки достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, в умовах воєнного стану, який по своїй суті являється ухиленням від виконання військового обов`язку. Тобто, вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі, самостійно або через інших осіб може перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання з показанням інших осіб, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі «алібі» щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому правопорушення, тим самим перешкодити встановленню істини в кримінальному провадженні, що дає підстави стверджувати, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно забезпечити виконання запланованих процесуальних рішень у кримінальному провадженні. У випадку не застосування до підозрюваного запобіжного заходу, існує вірогідність незаконного впливу на свідків. Вказані дії можуть протиправно перешкоджати кримінальному провадженню та встановленню всіх обставин події, зокрема перешкоджати їх прибуттю до слідчого, прокурора або суду, іншим чином вплинути на своїх колишніх знайомих по службі тощо.

Ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 обґрунтовується тим, що дії підозрюваного під час вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, а також те, що вчинений останнім злочин, передбачений ч.4 ст.408 КК України, є триваючим кримінальним правопорушенням, свідчать про наявність ризику вчинення іншого кримінальне правопорушення та продовження кримінального правопорушення, у якому він підозрюється.

Окрім того, судом враховується той факт, що 31.10.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру, яку останній отримав особисто, про що свідчить власний підпис останнього, а вже 17.12.2024 ОСОБА_4 оголошено у розшук та зупинене кримінальне провадження. 10.01.2025 підозрюваного було затримано в м. Рогатин Івано -Франківської області.

Таким чином, стороною обвинувачення встановлено обґрунтовану наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ст.177 КПК України, які не зменшились.

Доводи сторони захисту про недоведеність ризиків передбачених п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України відхиляються, оскільки КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям "ризик" - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Виходячи з вимог ст. ст. 176, 177, 178, 183 КПК України, зважаючи на обґрунтованість повідомленої підозри, тяжкість ймовірного покарання, конкретні обставини кримінального правопорушення, встановлені ризики, що оцінені в сукупності із даними про особу ОСОБА_4 , який є військовослужбовцем, має зареєстроване місце проживання, раніше не судимий, слідчий суддя вважає, що належний контроль за поведінкою обвинуваченого та дієве запобігання встановленим в провадженні ризикам можливе шляхом застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 30 днів.

Згідно з ч.4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України. Дане положення наділяє правом, а не зобов`язує не визначати розмір застави.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

На виконання зазначених вимог слідчий суддя, враховуючи обставини кримінального правопорушення, вважає за можливе одночасно визначити заставу як альтернативний запобіжний захід.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому слідчий суддя враховує, що виходячи з практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 року, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , його майновий стан, а також стан його здоров`я слідчий суддя вважає, що у зв`язку з наведеним та з урахуванням тяжкості злочину, а також даних про особу обвинуваченого та ризиків, встановлених слідчим суддею, останньому слід визначити заставу в розмірі у вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 242240,00 грн. (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень 00 копійок), оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та є співмірною з існуючими у даному кримінальному провадженні ризиками.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 182, 184, 197, 199, 309, 395 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 діб, а саме до 15 лютого 2025 року включно.

В іншій частині клопотання прокурора відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її проголошення.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 обов`язків передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України - у вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240,00 грн. (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень 00 копійок).

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язок прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу, а також виконувати наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

- не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками у цьому кримінальному проваджені.

Роз`яснити, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок, має бути наданий уповноваженій особі ДУ « Запорізький слідчий ізолятор».

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Встановити строк дії ухвали до 15 лютого 2025 року включно.

Копію ухвали негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя: