УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14.05.2024 року (справа №761/14332/24) в рамках кримінального провадження № 0000004 від 04.01.2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14.05.2024 року (справа №761/14332/24) в рамках кримінального провадження № 0000004 від 04.01.2023 року.

В обґрунтування клопотання ОСОБА_4 вказав, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14.05.2024 року задоволено клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, яке було вилучено 26 березня 2024 року в ході проведення обшуку автомобіля BMW Х 5 д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: на автомобіль BMW X5 чорного кольору номер кузова НОМЕР_2 д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований на праві приватної власності ОСОБА_5 із забороною відчуження, розпорядження та користування.

Вказав, що вилучений автомобіль належить ОСОБА_5 , яка не має жодного відношення до вказаного кримінального провадження.

Уважає, що арешт накладений необґрунтовано з порушенням норм КПК України. Потреба в подальшому арешті автомобіля відпала, з вказаним автомобілем не проводять жодних слідчих дій, автомобіль не був об`єктом злочину.

Крім того на адресу суду від захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_6 надійшли доповнення до клопотання про скасування арешту майна. Зазначили, що при накладенні арешту на майно слідчий суддя обмежився лише формальними висновками про відповідність майна, щодо якого вирішувалося питання про арешт, критеріям ст. 98 КПК України.

Також зазначив, що автомобіль BMW X5, номер кузова НОМЕР_3 , д.н. з. НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , для накладення арешту на які прокурор звернувся з відповідним клопотанням, були вилучені у ході проведення обшуку, дозвіл на проведення якого було надано ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва 29 лютого 2024 року у справі №761/7874/24.

Відповідно до зазначеної ухвали дозвіл на обшук у автомобілі BMW X5, номер кузова НОМЕР_3 , д.н. з. НОМЕР_1 , надавався з метою відшукання і вилучення підроблених правовстановлюючих документів, на підставі яких здійснювались реєстраційні дії, щодо об`єктів нерухомого майна, а саме: квартир згідно переліку, інформації з комп`ютерів, ноутбуків, мобільних телефонів, флеш-накопичувачів, жорстких дисків, на яких зберігалися електронні версії вказаних документів та які слугували засобами чи знаряддями кримінального правопорушення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з порушенням системи локального захисту; підроблених печаток, штампів, нотаріальних бланків, захисних логотипів, блокнотів із записами, які містять інформацію про обставини вчинення даних кримінальних правопорушень.

З огляду на зміст даної ухвали, під час проведення обшуку орган досудового розслідування не мав дозволу на відшукання та вилучення автомобіля BMW X5, номер кузова НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_1 для конфіскації майна як виду покарання. Вилучення під час обшуку автомобіля BMW X5, номер кузова НОМЕР_3 , д.н. з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , зв`язок якого з кримінальним провадженням прокурором у клопотанні про арешт не обґрунтований, не відповідало визначеним слідчим суддею меті та межам проведення обшуку, а тому висновок про можливість його арешту з підстав забезпечення конфіскації як виду покарання та для визнання автомобіля речовим доказом є помилковим.

3 огляду на викладене, вказали, що арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14.05.2024 на майно, вилучене під час проведеного обшуку, є незаконним та протиправним, оскільки вказане майно не відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та не набуте кримінально протиправним шляхом, не існує та не існувало потреби в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт, за обставин викладених прокурором в клопотанні про накладання арешту та фабулі можливого вчинення, кваліфікованого органом досудового розслідування кримінального правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав клопотання та просив задовольнити з підстав, наведених у ньому. Зазначив, що вказане майно не відповідає ознакам речових доказів, не може бути конфіскованим, оскільки він не є ані власником, ані володільцем автомобіля.

Прокурор ОСОБА_3 вказав, що потреба в арешті вказаного майна зберігається, воно відповідає критеріям речових доказів, визначеним ст. 98 КПК України. Уважає, що ОСОБА_4 зловживає своїм процесуальним правом, неодноразово звертався з аналогічними клопотаннями до суду.

Заслухавши доводи ОСОБА_4 , прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положеннями ч. 4 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Частиною 5 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У судовому засіданні встановлено, що слідчими Шевченківського УП ГУНП в м. Києві, під процесуальним керівництвом прокурорів Шевченківської окружної прокуратури м. Києва, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000004 від 04.01.2023 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 190 КК України.

В межах даного провадження ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29.02.2024 надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля BMW X5, номер кузова НОМЕР_3 , д.н. з. НОМЕР_1 , з метою виявлення та вилучення речей і документів, зазначених в ухвалі суду.

Так, на виконання даної ухвали 26.03.2024 року проведено обшук автомобіля BMW X5, номер кузова НОМЕР_3 , д.н. з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , в ході обшуку якого виявлено та вилучено сам автомобіль.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14.05.2024 накладено арешт на тимчасово вилучений 26 березня 2024 року в ході проведення обшуку автомобіль BMW Х5, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_5 , з метою забезпечення речових доказів.

Як убачається зі змісту ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14.05.2024 року, метою накладення арешту на майно є збереження речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки воно має ознаки доказів, та відповідає критеріям, встановленим ст. 98 КПК України. Слідчий суддя обґрунтовано, відповідно до вимог ст.ст. 132, 170-173 КПК України наклав арешт на вказаний автомобіль.

Крім того, в ході судового розгляду встановлено, що такий захід забезпечення як арешт вказаного майна, не втратив свою актуальність у кримінальному провадженні, яке триває.

Також необхідно взяти до уваги доводи ОСОБА_4 в ході судового розгляду, який зазначив, що він не є власником чи володільцем вказаного майна, стверджував, що не має відношення до автомобіля. Отже, така позиція протирічить правилам ст. 174 КПК України, відповідно до якої правом ініціювати питання про скасування арешту майна наділений не безумовно підозрюваний, а лише якщо процесуальний статус підозрюваного співпадає із статусом власника, володільця майна, що додатково свідчить про необґрунтованість клопотання.

На переконання слідчого судді, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не наділений процесуальними повноваженнями вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких і є накладення арешту на майно.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи те, що слідчим суддею не встановлено будь-яких нових обставин та доводів, яких не існувало на час накладення арешту на майно, за яких би на даний час відпала потреба у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження або ж було встановлено, що арешт накладено необґрунтовано, слідчий суддя не знаходить достатніх підстав за наведених обставин для задоволення клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту на майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14.05.2024 року (справа №761/14332/24) в рамках кримінального провадження № 0000004 від 04.01.2023 року.

Керуючись ст.ст. 98, 131-132, 170, 173-174, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту на майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14.05.2024 року (справа №761/14332/24) в рамках кримінального провадження №0000004 від 04.01.2023 року - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1