В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000462 від 29 червня 2024 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Закарпатської області, Мукачівського району, с. Ракошино, громадянина України, із повною середньою освітою, тимчасово непрацюючого, вдівця, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 369 КК України

сторони та учасники кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4

захисник - адвокат ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Ужгородського міськрайонного суду знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000462 від 29 червня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 369 КК України.

05.09.2024 року між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_3 за участі захисника адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.

З врахуванням даної угоди про визнання винуватості укладеної 05.09.2024 року між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_3 за участі захисника адвоката ОСОБА_5 , суд, відповідно до положень ст. 474 КПК України, переходить до провадження на підставі угоди.

Згідно з обвинувальним актом, 29 червня 2024 року в період часу з 07 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв., для несення служби у денну зміну у межах Ужгородського району, заступив наряд ( ОСОБА_7 ) Управління патрульної поліції в Закарпатській області у складі поліцейського взводу № 1 роти № 2 (з обслуговування м. Ужгорода) батальйону Управління патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та інспектора взводу № 2 роти № 4 (з обслуговування м. Мукачево) батальйону Управління патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Так, 29.06.2024, близько 10 години 06 хвилин, в ході здійснення фіксації руху транспортних засобів за допомогою пристрою «TruCam» ТС008401, знаходячись на автомобільній дорозі сполученням М-06 «Київ-Чоп», 790-ий кілометр, у зв`язку з порушенням п. 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (надалі Правила дорожнього руху), відповідно до якого - у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якого поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху, екіпажем (Олімп Д-0110) УПП в Закарпатській області у складі лейтенанта поліції ОСОБА_8 та старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , за перевищення швидкісного руху на 30 км/год, були здійснені спроби зупинення транспортного засобу марки «Рeugeot» моделі «5008» з державним номерним знаком « НОМЕР_1 » під керуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , який порушив п. 12.9.б Правил дорожнього руху перевищення водіями ТЗ встановлених обмежень швидкості руху, передбаченого 3.29, 3.31, 30.3, а також не здійснив зупинку керованим ним транспортним засобом на законну вимогу поліцейських.

Далі, лейтенантом поліції ОСОБА_8 та старшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 було прийнято рішення про здійснення переслідування вище вказаного транспортного засобу, у відповідності до п.п. 2.4 та 8.9 «ПДР» України, з метою його зупинки.

У зв`язку з порушенням ОСОБА_3 п. 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (надалі Правила дорожнього руху), відповідно до якого - у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год., ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у порядку п. 4 розділу I Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395 (далі Інструкція № 1395), після зупинки зазначеного транспортного засобу марки «Рeugeot» моделі «5008» з державним номерним знаком « НОМЕР_1 » під керуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , який мав місце по АДРЕСА_2 розпочали вияснення причин не зупинення на їх вимогу.

Після декількох хвилин розмови із водієм ОСОБА_3 , поліцейськими ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 було розпочато процедуру складання адміністративних матеріалів.

Окрім цього, під час розмови із водієм ОСОБА_3 та уточнення його фактичних даних, поліцейськими УПП в Закарпатській області ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у відповідності до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію України», згідно якої: якщо після зупинки транспортного засобу працівником правоохоронних органів будуть виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці), він має право запропонувати пройти медичне освідування за допомогою приладу «Alkotest Drager» або пройти медичне освідування на ступінь алкогольного чи наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, а тому поліцейські запропонували ОСОБА_3 пройти освідування на прилад «Alkotest Drager». Однак ОСОБА_3 відмовився від проходження освідування.

Після отриманої відповіді про відмову від проходження освідування, поліцейські УПП в Закарпатській області приступили до складання адміністративних матеріалів.

У свою чергу, ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою уникнення відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, ч. 1 ст. 122-2, ч. 2 ст. 130 КУпАП, розраховуючи на можливість не складання поліцейськими щодо ОСОБА_3 протоколів про адміністративні правопорушення та невинесення постанов про адміністративні правопорушення, тобто на невчинення дії з використанням влади, реалізовуючи раптово виниклий намір, спрямований на надання неправомірної вигоди, користуючись нагодою, що поліцейські відкрили багажне відділення свого службового автомобіля марки «TOYOTA» моделі «Prius», номерний знак якого « НОМЕР_2 », діставши із свого гаманця грошові кошти в сумі 1000 гривень, а саме дві купюри номіналом по «500» гривень кожна із серійними номерами: ЦА 5677321 та СЖ 7006776, тобто надав неправомірну вигоду, достовірно розуміючи, що поліцейські ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 є службовими особами Національної поліції України, які відповідно до ст. 222 КУпАП уповноважена розглядати справи про адміністративні правопорушення у сфері порушення правил дорожнього руху й накладати адміністративні стягнення та згідно з п. 1 ст. 255 КУпАП уповноважені складати протоколи про правопорушення у сфері порушення правил дорожнього руху.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України, а саме: надання неправомірної вигоди службовій особі за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, дії з використанням наданого їй службового становища.

Як убачається з угоди про визнання винуватості від 05.09.2024 року, прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_3 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 , дійшли згоди щодо всіх її істотних умов: формулювання підозри, правової кваліфікації дій підозрюваного, який у повному обсязі беззастережно визнає свою винуватість у скоєному.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання за ч.1 ст. 369 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень).

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 05.09.2024 року між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_3 за участі захисника адвоката ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення в якому його обвинувачують, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому, підтвердив укладення угоди про визнання винуватості та просив затвердити її з врахуванням істотних умов, по яким сторони досягли взаємної згоди.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні підтвердила укладення угоди про визнання винуватості між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_3 у її присутності та просила затвердити її з врахуванням істотних умов, по яким сторони досягли взаємної згоди.

Обвинувачений ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні пояснив, що права надані йому законом у зв"язку з укладенням угоди про визнання винуватості він повністю розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний, характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі, обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 369 КК України, визнає повністю.

Також у підготовчому судовому засіданні обвинувачений підтвердив суду, що угода про визнання винуватості від 05.09.2024 року укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та просив її затвердити.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 за ч.1 ст. 369 КК України надання неправомірної вигоди службовій особі за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, дії з використанням наданого їй службового становища кваліфіковано правильно.

Суд не вправі перевіряти фактичні обставини, вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання вини.

Судом, на виконання вимог ст. 474 КПК України, сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_3 не встановлено.

У підготовчому судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода про визнання винуватості укладена 05.09.2024 року між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_3 за участі захисника адвоката ОСОБА_5 не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

Судом, у відповідності до ч. 2 ст. 473 КПК України учасникам судового провадження роз"яснено наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, а саме обмеження права на оскарження вироку, згідно з положеннями ст. ст. 394, 424 КПК України, а для підозрюваного, обвинуваченого також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені КК України.

При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості, укладеної 05.09.2024 року між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_3 за участі захисника адвоката ОСОБА_5 , вимогам ст. ст. 469, 470, 472 КПК України суд враховує що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угоди, а також щодо узгодженої між сторонами виду та міри покарання, які відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій обвинуваченого правильна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов"язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З врахуванням вищевказаного, суд доходить висновку про затвердження угоди про визнання винуватості укладеної 05.09.2024 року між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_3 за участі захисника адвоката ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Обставинами, які пом"якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Суд враховує також характеризуючі дані обвинуваченого.

Згідно довідки УІАП ГУНП в Закарпатській області № 5-01072024/21012 від 01.07.2024 року ОСОБА_3 раніше не судимий.

Згідно довідки КНП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги м. Берегова» Закарпатської обласної ради від 11.07.2024 року № 76, ОСОБА_3 за медичною допомогою до вказаного закладу не звертався.

Згідно характеристики наданої старостою Ракошинського старостинського округу від 18.07.2024 року, ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується посередньо.

За таких обставин враховуючи тяжкість злочину, конкретні обставини справи, особу винного, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення, попередження нових злочинів, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами, суд доходить переконання, що обвинуваченому ОСОБА_3 має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, у виді штрафу.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази у кримінальному провадженні грошові кошти в загальній сумі 1000 грн. (одна тисяча) двома купюрами номіналом по 500 грн. кожна, із серійними номерами ЦА5677321 та СЖ 7006776, які поміщені до спец пакету НПУ № INP 1016404 - конфіскувати на користь держави, скасувавши арешт, накладений на них відповідно до ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 03.07.2024 року справа №308/11052/24.

Речовий доказ у кримінальному провадженні DVD-R диск без маркування із одним відео файлом, де зафіксовано надання неправомірної вигоди ОСОБА_3 , працівнику поліції, який упаковано до паперового конверту та скріплено підписом слідчого - залишити на зберігання при матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 373,374,376, 395, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 05.09.2024 року між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_3 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000462 від 29 червня 2024 року.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 369 КК України, призначивши покарання у виді штрафу в сумі 17000,00 (сімнадцять тисяч грн. 00 коп.) гривень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази у кримінальному провадженні грошові кошти в загальній сумі 1000 грн. (одна тисяча) двома купюрами номіналом по 500 грн. кожна, із серійними номерами ЦА5677321 та СЖ 7006776, які поміщені до спец пакету НПУ № INP 1016404 - конфіскувати на користь держави, скасувавши арешт, накладений на них відповідно до ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 03.07.2024 року справа №308/11052/24.

Речовий доказ у кримінальному провадженні DVD-R диск без маркування із одним відео файлом, де зафіксовано надання неправомірної вигоди ОСОБА_3 , працівнику поліції, який упаковано до паперового конверту та скріплено підписом слідчого - залишити на зберігання при матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Вирок може бути оскаржений прокурором, обвинуваченим, його захисником, виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1