УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року

м. Київ

справа № 681/1519/23

провадження № 51-4944 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 .

Суть питання та встановлені судом обставини

Вироком Полонського районного суду Хмельницької області від 28 грудня 2023 року ОСОБА_4 засуджено до покарання за: ч. 1 ст. 162 КК України - у виді обмеження волі на строк 1 рік; ст. 336 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_4 за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 24 квітня 2024 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 , у якій він не погоджувався з ухваленими щодо нього судовими рішеннями та порушував питання про їх перегляд у касаційному порядку.

Разом з тим, ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду

від 31 жовтня 2024 року касаційну скаргу засудженого залишено без руху у зв`язку

з її невідповідністю вимогам пунктів 1, 3-5 ч. 2, ч. 5 ст. 427 КПК України та надано строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали.

Зокрема, у судовому рішенні йшлося про те, що подана засудженим ОСОБА_4 касаційна скарга була непослідовною та неузгодженою за своїм змістом, що перешкодило суду касаційної інстанції визначитись з предметом перевірки у касаційному порядку.

Крім цього, засуджений вказував на незаконність судових рішень з підстави, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК України, натомість лише формально посилався на несправедливість призначеного покарання через суворість та при цьому не наводив доводів щодо його явної несправедливості з урахуванням положень ст. 414 КПК України.

Не містила касаційна скарга засудженого і обґрунтування заявленої ним вимоги про застосування ст. 69 КК України.

До того ж скаржник не зазначав конкретно в чому полягає незаконність чи необґрунтованість ухвали апеляційного суду від 24 квітня 2024 року з огляду на положення статей 412 - 414 КПК України.

Сформульовані в касаційній скарзі вимоги були суперечливими, нечіткими та не узгоджувалися з положеннями ст. 436 КПК України, якою визначено повноваження касаційного суду за наслідками розгляду касаційної скарги.

Також до касаційної скарги на виконання вимог ч. 5 ст. 427 КПК України не додано копій оскаржених судових рішень.

Вказані обставини у своїй сукупності перешкодили суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження.

При цьому особа, яка подала касаційну скаргу, повідомлялась про те, що у разі невиконання вимог суду, скаргу їй буде повернуто.

Мотиви Суду

Перевіривши матеріали провадження за касаційною скаргою, суд дійшов висновку,

що скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, з огляду на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Як убачається з розписки, яка надійшла на адресу Суду, копію ухвали від 31 жовтня 2024 року засуджений ОСОБА_4 отримав 19 листопада 2024 року.

Проте засудженим не усунуто недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху,

в установлений строк. Нової касаційної скарги від нього не надходило.

Зважаючи на наведене, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Положеннями ч. 4 ст. 429 КПК України визначено, що повернення касаційної скарги

не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України.

З цих підстав Суд постановив:

Повернути засудженому ОСОБА_4 його касаційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_5 ОСОБА_3