Справа № 464/7724/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1693/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 9 листопада 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Черче, Камінь-Каширського району, Волинської області, курсанта Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИЛА:

слідча СВ ВП №2 Львівського районного управління поліції №2 ГУ НП в Львівській області ОСОБА_9 звернулась до слідчого судді із клопотанням, про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави.

Подане клопотання мотивував тим, що ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб із встановленою досудовим розслідуванням особою, керуючись корисливими мотивами, порушуючи вимоги чинного законодавства України, яке регулює обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, усвідомлюючи значення своїх дій та розуміючи їх наслідки, за невстановлених в ході проведення досудового розслідування обставин, увійшов у злочинну змову з невстановленими органом досудового розслідування особами (особою), з метою незаконного придбання, зберігання з метою збуту, а також подальшого незаконного збуту психотропних речовин.

Так, ОСОБА_6 та встановлена досудовим розслідуванням особа, у невстановлений досудовим розслідуванням час, проте, не пізніше 07 листопада 2024 року, реалізуючи свій злочинний умисел в порушення вимог чинного законодавства України, яке регулює обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, в невстановленому місці отримали (придбали) від невстановлених досудовим розслідуванням осіб (особи), психотропну речовину обіг якої обмежено «амфетамін», масою не менше 0,4745 грам, яку зберігали при собі з метою подальшого збуту.

Надалі, близько 21:40 год. 07 листопада 2024 року ОСОБА_6 та встановлена досудовим розслідуванням особа, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне зберігання з метою збуту психотропної речовини обіг якої обмежено «амфетаміну», перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_3 , були зупинені працівниками поліції. Цього ж дня, в період часу з 23:37 год. 07 листопада 2024 року по 00:34 год. 08 листопада 2024 року, в ході затримання, у встановленої досудовим розслідуванням особи, серед іншого, виявлено та вилучено один ізоляційний згорток із полімерним пакетом, в якому знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору, в якій відповідно до висновку експертизи виявлено психотропну речовину «амфетамін», масою 0,3081 грам та в період часу з 00:58 год. по 01:35 год. 08 листопада 2024 року, в ході затримання у ОСОБА_6 було виявлено та вилучено один ізоляційний згорток із полімерним пакетом, в якому знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору, в якій відповідно до висновку експертизи, виявлено психотропну речовину обіг якої обмежено «амфетамін», масою 0,1664 грам, а всього вилучено «амфетаміну», який відноситься до психотропних речовин, обіг якої обмежено 0,4745 грам та яку ОСОБА_6 та встановлена досудовим розслідуванням особа за наведених вище обставин незаконно придбали в невстановлених досудовим розслідуванням осіб (особи) та зберігали з метою збуту.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту психотропної речовини, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

07 листопада 2024 року о 22 год. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 08 листопада 2024 року йому в порядку ст. ст. 42, 276, 277 та 278 КПК України, повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 9 листопада 2024 року задоволено клопотання слідчої СВ ВП №2 Львівського районного управління поліції №2 ГУ НП в Львівській області ОСОБА_9 про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави.

Застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Постановлено, що строк дії ухвали у частині запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою шістдесят днів, а саме до 22.00 год. 5 січня 2025 року.

Визначено ОСОБА_6 заставу 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень.

У випадку внесення застави, покладено на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати до слідчого, процесуальних прокурорів, слідчого судді та суду за першою вимогою;

2) не відлучатися з м. Львова без дозволу слідчого, прокурора та суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання, роботи, навчання;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, - 2 місяці.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді адвокат ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, визначити мінімальний розмір застави.

Наголошує, що підозрюваний не має на меті уникати кримінальної відповідальності, не буде продовжувати протиправну діяльність, має постійне місце проживання і реєстрації, міцні соціальні зв`язки, навчається і добре характеризується, раніше не судимий.

ОСОБА_6 в судове засідання апеляційного суду, будучи належним чином повідомленим, не прибув, про причини неявки не повідомив, адвокат ОСОБА_5 просила проводити розгляд справи у його відсутності.

З урахуванням вимог ч. 4 ст. 405 КПК України, та думки учасників процесу, які не заперечували проти розгляду апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що неявка підозрюваного не перешкоджає проведенню розгляду апеляційної скарги у його відсутності.

Заслухавши доповідача, доводи захисника на підтримку апеляційної скарги, виступ прокурора на заперечення доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «Ilijkov v. Bolgaria»).

Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За частиною першою та п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу, окрім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Як убачається з ухвали слідчого судді та матеріалів судової справи, СВ ВП №2 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001026 від 7 листопада 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб із встановленою досудовим розслідуванням особою, керуючись корисливими мотивами, порушуючи вимоги чинного законодавства України, яке регулює обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, усвідомлюючи значення своїх дій та розуміючи їх наслідки, за невстановлених в ході проведення досудового розслідування обставин, увійшов у злочинну змову з невстановленими органом досудового розслідування особами (особою), з метою незаконного придбання, зберігання з метою збуту, а також подальшого незаконного збуту психотропних речовин.

Так, ОСОБА_6 та встановлена досудовим розслідуванням особа, у невстановлений досудовим розслідуванням час, проте, не пізніше 07 листопада 2024 року, реалізуючи свій злочинний умисел в порушення вимог чинного законодавства України, яке регулює обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, в невстановленому місці отримали (придбали) від невстановлених досудовим розслідуванням осіб (особи), психотропну речовину обіг якої обмежено «амфетамін», масою не менше 0,4745 грам, яку зберігали при собі з метою подальшого збуту.

Надалі, близько 21:40 год. 07 листопада 2024 року ОСОБА_6 та встановлена досудовим розслідуванням особа, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне зберігання з метою збуту психотропної речовини обіг якої обмежено «амфетаміну», перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_3 , були зупинені працівниками поліції. Цього ж дня, в період часу з 23:37 год. 07 листопада 2024 року по 00:34 год. 08 листопада 2024 року, в ході затримання, у встановленої досудовим розслідуванням особи, серед іншого, виявлено та вилучено один ізоляційний згорток із полімерним пакетом, в якому знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору, в якій відповідно до висновку експертизи виявлено психотропну речовину «амфетамін», масою 0,3081 грам та в період часу з 00:58 год. по 01:35 год. 08 листопада 2024 року, в ході затримання у ОСОБА_6 було виявлено та вилучено один ізоляційний згорток із полімерним пакетом, в якому знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору, в якій відповідно до висновку експертизи, виявлено психотропну речовину обіг якої обмежено «амфетамін», масою 0,1664 грам, а всього вилучено «амфетаміну», який відноситься до психотропних речовин, обіг якої обмежено 0,4745 грам та яку ОСОБА_6 та встановлена досудовим розслідуванням особа за наведених вище обставин незаконно придбали в невстановлених досудовим розслідуванням осіб (особи) та зберігали з метою збуту.

07 листопада 2024 року о 22 год. ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208 КПК України та 08 листопада 2024 року йому повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

8 листопада 2024 року слідча СВ ВП №2 Львівського районного управління поліції №2 ГУ НП в Львівській області ОСОБА_9 звернулась до слідчого судді із клопотанням, про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави.

9 листопада 2024 року клопотання слідчої було задоволено частково слідчим суддею Сихівського районного суд м. Львова.

Ухвалюючи своє рішення про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя в повному об`ємі, правильно дослідив усі обставини справи та вірно прийшов до переконання про наявність ризиків, перелік яких передбачений ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 у відповідності до вимог ст. ст. 193,194 КПК України, вислухавши доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчої і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства.

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя Сихівського районного суд м. Львова дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу підозрюваного.

Згідно з наданими стороною обвинувачення даними, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється в незаконному зберіганні з метою збуту психотропних речовин, за попередньою змовою групою осіб, йому загрожує покарання у вигляді позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, він може вчинити інші кримінальні правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, відтак застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Дані обставини є істотними та такими, що виправдовують тримання підозрюваного під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З урахуванням фактичних обставин підозри, характеру вчинення інкримінованого правопорушення, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді першої інстанції, що зазначене вказує на неможливість в даному конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу. Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави або домашнього арешту не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування в тому числі щодо належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Аргументи сторони захисту, що підозрюваний немає на меті уникати кримінальної відповідальності, не буде продовжувати протиправну діяльність, має постійне місце проживання і реєстрації, міцні соціальні зв`язки, навчається і добре характеризується, раніше не судимий, хоча і мають місце, однак не є безумовними підставами для відмови в застосуванні щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Окрім того, колегія суддів вважає, що ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

Також, в контексті справи «Мангурас проти Іспанії» від 20 листопада 2010 року ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

За змістом статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в цілому та її 3 пункту вбачається, що застава може вимагатись лише до тих пір, поки існують причини, що виправдовують затримання (пункт 42 рішення ЄСПЛ у справі Musucv.Moldova від 06 листопада 2007 року, заява №42440/06, та пункт 139 рішення ЄСПЛ у справі Олександр Макаров проти Росії від 12 квітня 2009 року, заява № 15217/07). Влада повинна бути уважною у встановленні відповідної застави. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого (пункт 79 рішення ЄСПЛ у справі Mangouras v. Spain).

Тому, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого, не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

З урахуванням міри покарання, яка може бути застосована до підозрюваного в разі доведеності його вини та наявністю визнаних судом ризиків, застава у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (242 240 грн.) відповідає меті застосування запобіжного заходу. Саме такий розмір застави, на думку колегії суддів, слугуватиме достатнім стимулюючим фактором, який підозрюваний та/або заставодавець боявся б втратити у разі невиконання покладених процесуальних обов`язків.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні застави слідчим суддею надано оцінку відповідним обставинам, враховано майновий стан підозрюваного та його родини, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування чи зміни ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Відтак, ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 є законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скарга захисника - адвоката ОСОБА_5 слід відхилити.

Керуючись ст. 177, 183, 184, 309, 310, 376, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

ухвалу слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 9 листопада 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4