справа № 361/2134/25
провадження № 1-кс/361/400/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2025 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Броварського РУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000365 від 25.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

27.02.2025 до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання слідчого СВ Броварського РУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000365 від 25.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України

Клопотання обґрунтовано тим, що кримінальне правопорушення, яке інкриміновано підозрюваному, вчинене з застосуванням насильства, наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, тому єдиним запобіжним заходом, що унеможливить настання всіх реалізацію ризиків, є запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор та начальник СВ Броварського РУП ОСОБА_9 підтримали клопотання.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_6 заперечували проти клопотання. Останній зазначив, що не наносив жодних ударів, які б могли призвести до загибелі ОСОБА_10 , а тому просили обрати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши думку сторін, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24 лютого 2025 року приблизно о 20 годині 20 хвилин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийшов за адресою мешкання знайомого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: АДРЕСА_1 , де між ними виник словесний конфлікт, в ході якого на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_6 виник умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 ..

Цього ж дня приблизно о 20 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , знаходячись у житловій кімнаті, за вищевказаною адресою, перебуваючи навпроти ОСОБА_10 , наніс кілька ударів кулаком руки в область лівого ока ОСОБА_10 , чим спричинив йому закриту черепно- мозкову травму, від яких потерпілий ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 помер у реанімаційному відділенні КНП «Броварська БКЛ».

У вчиненні злочину обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Семиполки, Броварського району, Київської області, українця, громадянин України, що має середню-спеціальну освіту, інвалідом, депутатом чи адвокатом не являється, офіційно не одружений, офіційно не працюючий, маючий на утриманні малолітню ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий.

25.02.2025 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України та 26.02.2025 повідомлено про підозру в умисному нанесенні тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме:

-Електронним рапортом ЄО №8469 від 25.02.2025, в якому зазначено, що 25.02.2025 о 10:44 за адресою: АДРЕСА_1 , поступив гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та повідомив, що вчора його побив невідомий. Діагноз: ЗЧМТ, кома, перебуває у реанімації у м. Бровари, вул. Шевченка, 14, викликала ЕМД мати, тел. НОМЕР_1 ;

-Протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який повідомив, що перебуває на посаді лікаря з МНС КНП КОР КОЦМД та МК. 25.02.2025 заступив на добове чергування та о 09:29 надійшов виклик, що за адресою: АДРЕСА_1 чоловік хрипить та не реагує. Прибувши за вказаною адресою виявлено громадянина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який лежить на дивані без свідомості та не реагує. Оглянувши останнього було виявлено гематому лівого ока. Потерпілого було госпіталізовано до Броварської БКЛ;

-Протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ;

-Протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 . В ході проведення огляду місця події було виявлено та вилучено: 2 фрагменти паперу з плямами РБК, поміщено до паперового конверту № 1, підштаники сірого кольору та футболку жовтого кольору з плямами РБК, поміщено до паперового конверту №2, плед коричневого кольору з плямами РБК, поміщено до паперового конверту №3;

-Електронним рапортом ЄО №8550 від 25.02.2025, в якому зазначено, що 25.02.2025 о 20:43 за адресою: АДРЕСА_3 , вранці поступив гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Поступив з черепно-мозковою травмою, помер після перенесеної реанімації;

-Протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 . В ході проведення огляду місця події було виявлено труп гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який направлено до Броварського відділення КОБ СМЕ для встановлення причини смерті;

-Протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ;

-Протоколом допиту в якості потерпілої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ;

-Протоколом впізнання особи за фотознімками за участі потерпілої ОСОБА_5 , яка впізнала ОСОБА_6 як особу, що нанесла тілесні ушкодження її сину ОСОБА_10 24.02.2025.

-Протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ;

-Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 25.02.2025, а саме ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого у останнього було вилучено: мобільний телефон Redmi Note 10 Pro сірого кольору без захисного чохла, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , що поміщено до спец пакету: PSP 1502301.

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , згідно ч. 2 ст. 177, ст. 194 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків.

Так, встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватися від слідства та суду. Про наявність даного ризику свідчить те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та, усвідомлюючи міру покарання, яка йому загрожує у разі визнання його винним (від 7 до 10 років позбавлення волі), може переховуватись від органів досудового розслідування або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Також після вчинення злочину ОСОБА_6 пішов з місця події у невідомому напрямку, жодним чином не цікавився станом потерпілого, не намагався надати йому медичну допомогу, хоча усвідомлював, що завдав йому ударів в життєво-важливий орган - голову, що свідчить про те, що він намагався приховати дійсні обставини вчинення злочину та свою причетність до нього, залишивши місце вчинення кримінального правопорушення та таким чином уникнути відповідальності за скоєний ним злочин.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Окрім того, встановлено наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків та потерпілу у даному кримінальному провадженні. Підтвердженням даного ризику є те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного із застосуванням насильства, тому може незаконно впливати на свідків у кримінальному проваджені, з якими він проживає в одному населеному пункті, та які можуть надати показання щодо обстановки на місці події під час вчинення злочину. Окрім цього, на наступний день після нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 під час телефонної розмови з потерпілою ОСОБА_5 казав їй, щоб остання не повідомляла працівникам поліції про вказану подію, а сказала, що в її сина був епілептичний напад, оскільки він не хоче нести кримінальну відповідальність за скоєний злочин. Таким чином, підозрюваний без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зможе впливати будь-яким чином (здійснювати фізичний чи психологічний тиск) на свідків, щоб останні змінили показання, а підозрюваний ухилився від відповідальності у даному кримінальному провадженні.

При наданні оцінки ступеню ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, необхідно врахувати, що згідно п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Яжинський проти Польщі», ризик незаконного впливу обвинувачених особисто на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу. З огляду на вказане, з урахуванням, що досудове слідство триває та є необхідність здійснення допитів свідків та повторних, додаткових допитів раніше допитаних свідків, а суд сприймає докази лише безпосередньо під час розгляду справи по суті - ризик здійснення підозрюваним спроб незаконного впливу на потерпілу та свідків з метою переконання або змушення їх надати покази в вигідному для себе аспекті є реальним.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, пов`язаними із перешкоджанням здійсненню кримінального провадження шляхом переховування від суду та впливу на свідків, потерпілу.

Відповідно до ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, якщо жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

В судовому засіданні допитано потерпілу ОСОБА_5 , яка підтвердила надані слідчому покази з приводу обставин вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення. Остання, зокрема зазначила, що жодна особа крім останнього до них в гості не приходив, та не міг нанести її сину тілесні ушкодження, в наслідок яких він помер у лікарні. Підтримала заявлене прокурором клопотання.

Слідчий суддя вислухавши пояснення учасників розгляду клопотання, перевіривши матеріали клопотання, дійшла наступного висновку.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих йому кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, наведеними вище, та які досліджені в судовому засіданні.

Відтак, слідчий суддя дійшов висновку, що вказані прокурором ризики існують, оскільки відсутність належного та ефективного заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного може негативно відобразитися на результатах досудового розслідування.

Слідчий суддя враховує, що підозрюваний ОСОБА_6 вчинив особливо тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років позбавлення волі, то ж тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, є достатньою та співрозмірною для обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За відсутності достатніх гарантій належного виконання процесуальних обов`язків обвинуваченим, у разі зміни запобіжного заходу, інші запобіжні заходи можуть не запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отже, враховуючи вищенаведене, слідчий суддя вважає, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задовольнити та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, без застосування застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182 - 184, ч.6 ст. 193, 196-197, 199 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_6 , (29.11.1986 громадян України, зареєстрованого і фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому) запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 25.04.2025, без визначення розміру застави, та утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 07.03.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_16