ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/434/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2025 р. колегія суддів Дарницького районного суду міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

представник потерпілої ОСОБА_6 ,

потерпіла ОСОБА_7 ,

обвинувачена ОСОБА_8 ,

захисник ОСОБА_9 ,

під час судового засідання у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000730, за обвинуваченням

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України,

встановила:

Історія провадження

У провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000730, за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України.

Наразі вказане кримінальне провадження перебуває на стадії допиту обвинуваченої.

Прокурором ОСОБА_5 подано клопотання за змістом якого просила: (1) заставу, яка внесена за обвинувачену ОСОБА_8 заставодавцем на спеціальний рахунок у розмірі 227 000 грн, звернути в дохід держави та зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України; (2) змінити запобіжний захід та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення розміру застави.

У судовому засіданні 26 лютого 2025 року за участі всіх учасників суд перейшов до обговорення заявленого прокурором клопотання.

Вимоги заявленого клопотання

Вимоги клопотання прокурора узагальнено зводяться до такого:

- ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України;

- відповідні обставини підтверджуються вагомими доказами, зібраними під час досудового розслідування;

- наявні обставини, які свідчать про те, що існує ризик вчинення обвинуваченою дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, щодо: (1) переховування від органу досудового розслідування та/або суду; (2) перешкоджати кримінальному провадженню;

- застосування щодо обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не дасть можливості здійснювати дієвий контроль за її поведінкою, не зменшить до прийнятного рівня зазначених ризиків;

- у разі застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою просить не визначити розмір застави.

Узагальнені позиції учасників

Під час судового засідання прокурор ОСОБА_5 підтримала подане нею клопотання із підстав викладених у ньому, просила його задовольнити. Вказавши, що ОСОБА_8 у судові засідання не з`являється, зазначаючи про хворобу, але відповідні медичні документи до цього часу суду не надала. Вважає, що таким чином, ОСОБА_8 будучи належним чином повідомленою декілька разів не з`явилась за викликом до суду без поважних причин і не повідомила про причини своєї неявки. Ураховуючи нездатність обраної обвинуваченій застави у розмірі 227 000 грн забезпечити виконання нею покладених обов`язків, просила звернути її в дохід держави та обрати обвинуваченій запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави, оскільки лише такий захід здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої ОСОБА_8 .

Представник потерпілого ОСОБА_6 вважав клопотання прокурора цілком обґрунтованим та просив суд його задовольнити, також представник наполягав на обґрунтованості ризиків, стверджуючи, що обвинувачена ухиляється від явки до суду.

Потерпіла ОСОБА_7 вказала, що в неї спільна позиція з прокурором та своїм представником.

Захисник ОСОБА_9 проти задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу стосовно обвинуваченої ОСОБА_8 заперечував, як і щодо доводів прокурора з приводу обґрунтованості вказаних ризиків. Вказував, що ризик ухилення обвинуваченої від суду не ґрунтується на викладених фактичних обставинах, враховуючи те, що обвинувачена присутня в залі суду, від спілкування з прокурором, за необхідності, та працівниками суду ніколи не ухилялась, на виклики до суду прибуває. Ризик щодо перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином теж недоведений, оскільки твердження прокурора не обґрунтовується жодними доказами. Зрештою також вказував на міцні соціальні зв`язки її підзахисної та просив взяти до уваги незадовільний стан здоров`я. З огляду на наведене, захисник просив відмовити стороні обвинувачення у задоволенні цього клопотання.

Обвинувачена ОСОБА_8 погодилась із тезами, які були оголошені її захисником та зазначила, що вона останні місяці перебуває у різних медичних закладах на стаціонарному лікуванні, де проходить відповідні процедури, зокрема і мали місце періодичні хірургічні втручання через наявне у неї захворювання нирок. Вказувала, що ризик ухилення є надуманим, позаяк вона не ухиляється від явки у судові засідання та намір такий відсутній.

Заставодавець ОСОБА_10 (цивільний чоловік обвинуваченої) проти задоволення клопотання прокурора заперечував і просив у його задоволенні відмовити.

Суд, перевіривши мотиви клопотань, заслухавши доводи осіб стосовно заявленого клопотання, виходить із такого.

Мотиви суду

Встановлені судом обставини, які мають значення при розгляді заявленного клопотання

Під час проведення досудового розслідування стосовно підозрюваної ОСОБА_8 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02.09.2021 був продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з одночасним визначенням запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 227 000 грн.

У невідому для колегії суддів дату (але не пізніше жовтня 2021 року) зазначену суму застави внесено ОСОБА_10 після чого ОСОБА_8 звільнено з-під варти, у зв`язку з чим вона вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави, та покладено обов`язки, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, які на теперішній час припинили свою дію внаслідок відсутності заявленого клопотання про продовження обов`язків з боку сторони обвинувачення.

Положення закону та інших джерел права

Запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою (ст. 176 КПК України).

В силу ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 194 КПК України у разі вирішення питання застосування або продовження строку дії запобіжного заходу має бути встановлені такі складові - чи є обґрунтованою підозра; чи наявні достатні підстави вважати, що існує хоча б один з передбачених ст. 177 КПК ризиків, на які вказує прокурор; чи може запобігти існуючим ризикам застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

У ч. 2 ст. 194 КПК України передбачено, що суд зобов`язаний відмовити у застосуванні запобіжного заходу, якщо прокурор не довів наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З наведених положень Закону вбачається, що метою запобіжного заходу є необхідність попередити виникнення названих ризиків, а не застосувати запобіжний захід за наслідками вчинення обвинуваченим відповідних дій.

З огляду на викладене, той чи інший ризик слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення підозрюваним таких спроб.

Водночас КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. ???

Підстави, за наявності яких допускається тримання особи під вартою може бути те, що обвинувачений не з`явиться до суду; вчинить дії, які перешкоджають правосуддю; скоїть інше кримінальне правопорушення; стане причиною громадських заворушень. У контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

Європейська конвенція про захист людських прав і засадничих свобод дозволяє державам за певних обставин застосовувати запобіжні заходи, що обмежують свободу обвинуваченої особи з метою забезпечити здійснення ефективного кримінального провадження, включаючи позбавлення волі. Водночас у п. 1 ст. 5 Конвенції вимагається, в першу чергу, щоб тримання під вартою було "законним", що включає умову дотримання встановленої законом процедури. По суті йде мова про національне законодавство держав та зобов`язання дотримуватись матеріальних і процесуальних норм, вимагаючи додатково, щоб будь-яке позбавлення волі не суперечило меті ст. 5, що полягає у захисті особи від свавілля (Benham v. the United Kingdom), від 10 червня 1996 року, пункт 40, Reports 1996-111).

Відповідно до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 27 вересня 2006 року № Rec (2006) 13 державам-членам щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, умов, у яких воно має відбуватися, та про заходи забезпечення гарантій проти зловживань (далі - Рекомендація Комітету) з огляду на презумпцію невинуватості та на презумпцію на користь свободи тримання під вартою особи, яку підозрюють у вчиненні правопорушення, має бути винятком, а не правилом; не має бути обов`язкової вимоги, щоб особу, яку підозрюють у вчиненні правопорушення (або певну категорію осіб), тримали під вартою; в окремих випадках тримання під вартою має бути застосоване, лише якщо воно вкрай потрібне і як останній захід; його не мають застосовувати з каральних міркувань (пункт 3).

Також у Рекомендації Комітету наголошено, що для уникнення необґрунтованого застосування тримання під вартою має існувати якнайширший перелік альтернативних, менш обмежувальних заходів щодо поведінки підозрюваної особи (пункт 4); особу можуть тримати під вартою лише за таких умов: обґрунтована підозра, що він чи вона вчинила правопорушення; наявність вагомих підстав вважати, що в разі звільнення він чи вона втече або вчинить серйозне правопорушення, або здійснить утручання у відправлення правосуддя, або становитиме серйозну загрозу громадському порядку; якщо немає можливості застосувати альтернативний захід, щоб запобігти зазначеним небезпекам, цей захід є складовою процесу кримінального судочинства (пункт 7).

Виходячи саме з такого, суд буде розглядати питання щодо наявності заявлених у клопотанні прокурора ОСОБА_5 ризиків.

Висновок суду щодо заявленого клопотання

Колегія з клопотання прокурора вбачає, що заявляючи про існування наведених ризиків, прокурор фактично посилається лише на зазначену поведінку обвинуваченої щодо нез`явлення у судові засідання, що, на її думку, свідчить про ймовірність втечі і перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином шляхом його затягування.

Будь-яких інших переконливих фактів, що, дійсно, могли б свідчити про наявність вказаних ризиків прокурор не навела.

При цьому слід відзначити, що прокурор як агент держави не може мотивувати клопотання про обрання запобіжного заходу, підсилюючи аргументи викладені у ньому, практикою ЄСПЛ, створеною на підставі тлумачення положень ЄКПЛ, яка захищає саме права людини, а не державні інституції.

Далі колегія зазначає, що за встановленим обставин дійсно мало місце як обвинувачена ОСОБА_8 свідомо не з`явилась у судове засідання, призначене на 05.02.2025, враховуючи те, що вона була завчасно повідомлена та обізнана про судове засідання. За наслідками судового засідання колегією суддів постановлена ухвала про застосування примусового приводу.

Водночас беручи до уваги процесуальну поведінку обвинуваченої ОСОБА_8 , встановлену неявку у судове засідання 05.02.2025 без поважної причини, колегія суддів не знаходить підстав стверджувати про систематичний характер недотримання обвинуваченою своїх процесуальних обов`язків.

При цьому колегія суддів зазначає, що вказані процесуальні порушення були допущенні обвинуваченою в період перебування її у медичних закладах у зв`язку із хворобою та враховує той факт, що до зазначених обставин обвинувачена ОСОБА_8 сумлінно відвідувала усі судові засідання, призначені у цьому кримінальному провадженні та дотримувалась належної поведінки.

Тож, вказані обставини у своїй сукупності не дають підстав для висновку, що допущення обвинуваченою наведених порушень у співвідношенні із її належною процесуальною поведінкою протягом усього часу розгляду кримінального провадження, мають такі негативні наслідки, які могли б зумовити необхідність звернення застави в дохід держави та обрання найсуворішого запобіжного заходу.

Суд зазначає, що прокурор не надала жодної відповіді на конкретні доводи щодо доцільності та правових підстав у обставинах цієї справи для зміни запобіжного заходу.

Підсумовуючи, під час розгляду в судовому засіданні ініційованого прокурором питання про звернення застави, колегія суддів спираючись на викладене дійшла висновку про відсутність умов та належних правових підстав для звернення застави в дохід держави.

З огляду на те, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні клопотання прокурора про звернення застави в дохід держави, для розгляду її клопотання в частині застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає законних підстав.

За наведених обставин, у задоволенні клопотання прокурора належить відмовити.

З огляду на викладене та керуючись статтями, 177, 182, 183, 194 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_5 про звернення застави та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченої ОСОБА_8 , відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3