Справа № 462/8090/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1224/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 28.10.2024 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Франківського районного суду м. Львова від 12.08.2024 року за ч. 1 ст. 308 КК України до 3 років позбавлення волі та звільненого на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

встановила:

цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 71, 72 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_6 даним вироком, повністю приєднано невідбуте ним покарання за попереднім вироком Франківського районного суду міста Львова від 12.08.2024 року у виді 3 (трьох) років позбавлення волі та остаточно, за сукупністю вироків, призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання визначено рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Визначено скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 01.10.2024 року, на мобільний телефон марки «Samsung» чорного кольору та футболку із пакетом «Нова Пошта» з номером ТТН 1835 та повернути їх власнику.

Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що він, діючи всупереч положень Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їхніх аналогів і прекурсорів», Закону України «Про засади протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та зловживання ними», умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді порушення правил обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, тобто діючи з прямим умислом, вчинив кримінальний проступок у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, а саме 28.09.2024 року, приблизно о 14.45 год., рухаючись по вул. Симона Петлюри, 2, оскільки йшов у поштомат «Нова пошта» забрати посилку, так як замовив через соцмережу «Телеграм», а саме через невідому йому особу, яка користується телеграм-акаунтом під ніком « ОСОБА_9 », метадон. Підійшовши до поштомату, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Симона Петлюри, 2, поблизу магазину «Аврора», він відкрив скриньку та забрав пакет червоно-білого кольору із маркуванням «Нова пошта». Йому було відомо, що всередині знаходиться футболка, на якій пришитий згорток метадону. Дану речовину ОСОБА_6 вирішив зберігати при собі з метою власного вживання без мети збуту.

Того ж дня ОСОБА_6 , зберігаючи при собі вказану речовину, перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Симона Петлюри, 2, поблизу під`їзду № 3, приблизно о 14.50 год., був зупинений працівниками УБН, які виявили та, в подальшому, після приїзду СОГ вилучили у нього фольговий згорток, всередині якого знаходилась невідома кристалічна речовина білого кольору, яку він зберігав з метою власного вжитку без мети збуту.

Виявлена та вилучена у ОСОБА_6 кристалічна речовина білого кольору, згідно з висновком експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, є наркотичним засобом - метадоном, котрий згідно з постановою Кабінету міністрів України № 770 від 06.05.2000 року, якою затверджено «перелік наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено. Загальна маса метадону, який вилучений у ОСОБА_6 , становить 0,8514 грама.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковано як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Обвинувачений у апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України та закрити кримінальне провадження.

В мотивах апеляційної скарги обвинувачений, не оспорюючи фактичні обставини справи, покликається на те, що суд першої інстанції не в повному обсязі врахував дані про його особу, який має на утриманні малолітнього сина 2018 року народження, якого виховує самостійно, та активно бере участь в організації його навчання, що підтверджується характеристикою Центру дитячого розвитку «Мудрик». Зазначає, що суддя врахував як обставину, яка пом`якшує відповідальність, лише щире каяття, однак не врахував його активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Звертає увагу, що в 2020 році він добровільно звернувся до лікувального закладу і розпочав лікування від наркоманії, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальність на підставі ч.4 ст.309 КК України.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та доводи його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у її задоволенні слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим, що в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому висновки суду першої інстанції щодо цих обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у наркодиспансері, його вік, сімейний стан, обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 4 ст. 309 КК України, особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Колегія суддів вважає за неможливе звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, обвинувачений раніше судимий вироком Франківського районного суду м. Львова від 12.08.2024 року за ч. 1 ст. 308 КК України до 3 років позбавлення волі та звільнений на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік.

Однак, останній на шлях виправлення не став та під час дії іспитового строку вчинив нове кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, що суттєво підвищує ступінь його суспільної небезпечності та свідчить про високий ризик вчинення повторного злочину.

Крім того, ОСОБА_6 не звернувся до лікувального закладу і не розпочав лікування від наркоманії після вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, а перебуває на лікуванні від наркоманії ще з 2020 року, що свідчить про те, що останній вчиняв кримінальні правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів вже під час свого лікування.

При цьому, вказане не доводить факту, що обвинуваченому не може бути надана фахова медична допомога в межах установи виконання покарань.

Відтак, колегія суддів не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальність на підставі ч.4 ст.309 КК України.

Водночас, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що оскаржуваним вироком ОСОБА_6 призначено покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі було призначено за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання невідбутого ним покарання за попереднім вироком Франківського районного суду міста Львова від 12.08.2024 року у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, що відповідає вимогам ст. 71, 72 КК України.

Відтак, призначення судом першої інстанції ОСОБА_6 остаточного покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі відповідає обставинам вчинення злочину, даним про особу обвинуваченого, відноситься до дискреційних повноважень суду та не суперечить вимогам закону.

Щодо доводів апелянта про те, що суд першої інстанції, при призначенні покарання, не врахував наявність такої пом`якшуючої обставини, як активне сприяння розкриттю злочину, апеляційний суд звертає увагу на наступне.

Так, активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином, а визнання засудженим своєї вини та факт з`явлення ОСОБА_6 до правоохоронних органів, якщо це відбулося вже після реєстрації кримінального провадження та проведення відповідних розшуковик дій щодо встановлення його місцезнаходження, не підтверджує наявності такої обставини, що пом`якшує покарання, як активне сприяння розкриттю злочину, що спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що покарання обвинуваченому призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України у межах встановлених у санкції статті, та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а тому підстав для зміни вироку Залізничного районного суду м. Львова від 28.10.2024 року із звільненням його від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України немає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

вирок Залізничного районного суду м. Львова від 28.10.2024 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, та на неї може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4