В И Р О К

Іменем України

Справа №377/35/25

Провадження №1-кп/377/18/25

10 лютого 2025 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань ( далі- ЄРДР) за №0000050 від 18 листопада 2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Рєж Свердловської області Російської Федерації, громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, з повною загальною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 незаконного придбав, носив та зберігав бойові припаси без передбаченого законом дозволу за таких обставин.

Навесні 2022 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , в порушення приписів, передбачених статтею 178 Цивільного кодексу України, п. 1 Додатку № 1 (Перелік видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України), затвердженого Постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992, п. п. 2, 3, 9 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, п. п. 2.1, 2.3 Розділу 2 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, без передбаченого законом дозволу, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, в одному з будинків Вільнюського кварталу міста Славутича Вишгородського району Київської області, у підвальному приміщенні, знайшов 23 мм постріл із осколково- фугасно-запалювальним снарядом (ОФЗ) до автоматичних гармат 2А7 та 2А14, який є бойовим припасом, виготовленим промисловим способом та придатним до вибуху, обернув у власне протиправне володіння вказаний бойовий припас, чим фактично вчинив незаконне його придбання без передбаченого законом дозволу, та у подальшому переніс до приміщення квартири, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де зберігав до 25 вересня 2024 року.

25 вересня 2024 року у період часу з 22 години 23 хвилини до 23 години 19 хвилин, під час обшуку, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Славутицького міського суду Київської області від 25 вересня 2024 року, в одній з кімнат квартири АДРЕСА_3 працівниками поліції виявлено та вилучено 23 мм постріл із осколково-фугасно-запалювальним снарядом (ОФЗ) до автоматичних гармат 2А7 та 2Ф14, який є бойовим припасом, виготовленим промисловим способом та придатним до вибуху, який ОСОБА_4 зберігав без передбаченого законом дозволу.

Відповідальність за цей злочин передбачена частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України за ознаками незаконного придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Позиції учасників кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_4 допитаний в судовому засіданні свою вину визнав повністю, погодився зі всіма фактичними обставинами кримінального провадження. Суду показав, що навесні 2022 року, під час виконання ним сантехнічних робіт, у підвальному приміщенні одного з будинків Вільнюського кварталу міста Славутича, він знайшов 23 мм постріл із осколково-фугасно-запалювальним снарядом (ОФЗ) до автоматичних гармат 2А7 та 2А14, який стояв на каналізаційній трубі. Оскільки йому подобається військова атрибутика, він приніс цей постріл додому та зберігав його як сувенір за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Він розумів, що цей постріл є бойовим припасом, але вважав, що за відсутності пристрою для його застосування, він не становить небезпеки. 25 листопада 2024 року працівники поліції під час обшуку за його фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вилучили вказаний бойовий припас, який він сам видав їм на їх запитання про наявність в нього заборонених законом предметів. Він готовий понести відповідне покарання, яке йому буде призначено судом за вчинений злочин. У разі звільнення його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком буде виконувати покладені на нього обов`язки. Зазначив, що він працює неофіційно, надає сантехнічні послуги, тому має достатній щоденний дохід. Крім того, в нього є сімнадцятирічний син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає окремо, якому він допомагає матеріально.

Прокурор ОСОБА_3 підтримав обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України. Просив, з урахуванням того, що обвинувачений визнав свою вину повністю, здійснювати судовий розгляд відповідно до частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України та обмежитись допитом обвинуваченого; дослідженням висновків експерта судової вибухово-технічної експертизи № СЕ-19/111-24/61115-ВТХ від 28 жовтня 2024 року та №СЕ-19/125-24/14688-ВТХ від 15 листопада 2024 року, які були виділені з іншого кримінального провадження № 0000035 від 25 вересня 2024 року, а також дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченого, мають значення для призначення покарання, вирішення долі речових доказів та стягнення процесуальних витрат. Не оспорював фактичні обставини вчинення злочину обвинуваченим, розуміє зміст цих обставин та неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений підтримав думку прокурора щодо порядку дослідження доказів з урахуванням вимог частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України. Не оспорював фактичні обставини злочину, розуміє зміст цих обставин та неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Суд, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим за частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України, повідомлення ним фактичних обставин вчиненого злочину, заслухав думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень і сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та ухвалив обмежитися допитом обвинуваченого; дослідженням висновків експерта судової вибухово -технічної експертизи № СЕ-19/111-24/61115-ВТХ від 28 жовтня 2024 року, № СЕ-19/125-24/14688-ВТХ від 15 листопада 2024 року; документів, які характеризують особу обвинуваченого, мають значення для призначення покарання, вирішення долі речових доказів та стягнення процесуальних витрат.

Згідно з висновком експерта судової вибухово - технічної експертизи № СЕ-19/111-24/61115-ВТХ від 28 жовтня 2024 року наданий на дослідження 23 мм постріл із осколково-фугасно-запалювальним снарядом (ОФЗ) до автоматичних гармат 2А7 та 2А14 є бойовим припасом та виготовлений промисловим способом ( а.к.п.58-66). Відповідно до висновку експерта судової вибухово - технічної експертизи №СЕ-19/125-24/14688-ВТХ від 15 листопада 2024 року наданий на дослідження 23 мм постріл із осколково-фугасно-запалювальним снарядом (ОФЗ) придатний до вибуху ( а.к.п.70-74). Вказані висновки експерта виділені з матеріалів кримінального провадження № 0000035 від 25 вересня 2024 року для приєднання до матеріалів кримінального провадження №0000050 від 18 листопада 2024 року відповідно до постанови начальника Славутицького відділу Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про виділення матеріалів кримінального провадження від 18 листопада 2024 року ( а.к.п.52-54).

Таким чином, відповідно до статті 22 Кримінального процесуального кодексу України стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_4 незаконно придбав, носив та зберігав бойові припаси без передбаченого законом дозволу, тобто вчинив злочин, передбачений частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України.

Отже, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину та необхідність призначення йому покарання.

Щодо особи обвинуваченого та призначення йому покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому відповідно до загальних засад призначення покарання, передбачених статтею 65 Кримінального кодексу України, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України, суд визнає щире каяття, оскільки ОСОБА_4 усвідомлює, що вчинив злочин, за який повинен нести відповідальність, визнав свою вину, дав правдиві показання, що свідчить про критичну оцінку обвинуваченим своєї поведінки.

Обставини, що відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України обтяжують покарання, відсутні.

Суд бере до уваги, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України віднесено до тяжких злочинів.

Обвинувачений на обліку в лікарів нарколога та психіатра КНП «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області не перебуває і за допомогою не звертався ( а.к.п.78); згідно з характеристикою ПОГ СВГ ВП Вишгородського РУП ГУНП в Київській області за місцем проживання характеризується позитивно, до адміністративної відповідальності не притягувався ( а.к.п.79); не одружений, має постійне місце проживання; офіційно не працює, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ( а.к.п.82); раніше не судимий (а.к.п.77).

Також суд враховує досудову доповідь Вишгородського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області, згідно з якою ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, в тому числі окремих осіб, є середнім; виправлення особи без ізоляції від суспільства можливе; у разі прийняття рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням доцільно покладення відповідних обов`язків, передбачених статтею 76 Кримінального кодексу України ( а.к.п.41-47).

Врахувавши фактичні обставини злочину, обставину, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, яке буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження нових кримінальних правопорушень, а також таким, що відповідатиме тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

Обговоривши питання про можливість звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, враховуючи думку прокурора, який вважав за можливе звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком відповідно до положень статті 75 Кримінального кодексу України, думку обвинуваченого, який підтримав думку прокурором щодо можливості призначення йому покарання з випробуванням з іспитовим строком, урахувавши об`єктивні чинники, що стосуються тяжкості злочину, особи винного, який є раніше не судимим, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працює, але в судовому засіданні повідомив, що надає сантехнічні послуги та має щоденний дохід, щиро розкаявся у вчиненому злочині, а також враховуючи поведінку обвинуваченого після вчинення злочину та висновок органу пробації, викладений в досудовій доповіді, суд вважає за можливе виправлення обвинуваченого без відбування покарання із застосуванням статті 75 Кримінального кодексу України, встановленням іспитового строку та покладенням на обвинуваченого протягом іспитового строку обов`язків, передбачених статтею 76 Кримінального кодексу України.

Саме іспитовий строк тривалістю один рік з урахуванням характеру і ступеня тяжкості вчиненого злочину, беручи до уваги інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, суд вважає необхідним для виправлення обвинуваченого та мінімізації повторного вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 статті 76 Кримінального кодексу України визначено, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Отже, конструкція зазначеної норми передбачає в обов`язковому порядку у разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням покладення на засуджену обов`язків, передбачених у пунктах 1 та 2 частини 1 статті 76 Кримінального кодексу України. На осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти обов`язки, передбачені у частині 3 статті 76 Кримінального кодексу України.

Таким чином, необхідно покласти на обвинуваченого протягом іспитового строку обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 частини 1 та пунктом 2 частини 3 статті 76 Кримінального кодексу України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Щодо речових доказів, цивільного позову і процесуальних витрат.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні проведено судові вибухово-технічні експертизи, вартість яких визначена: у довідці про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні ( висновок експерта СЕ-19/111-24/61115-ВТХ від 28 жовтня 2024 року), яка становить 3 183,60 гривень ( а.к.п.57); у довідці про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні ( висновок експерта СЕ-19/125-24/14688-ВТХ від 15 листопада 2024 року), яка становить 3 183,60 гривень (а.к.п.69).

Тому за правилами статті 124 Кримінального процесуального кодексу України з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта на суму 6 367,20 гривень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Речові докази: уламки снаряду та гільза від 23 мм пострілу, що надавався на дослідження та первинне пакування, що упаковані в спеціальний пакет Експертної служби МВС України з індивідуальним номером 2482755, на якому зроблено напис: «До висновку експерта №СЕ-19/125-24/14688-ВТХ; уламки і гільза від 23 мм пострілу із осколково-фугасно-запалювальним снарядом та первинне упакування», які передані на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів Відділення поліції №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області відповідно до постанови слідчого слідчого відділення ВП №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області про визнання речовими доказами та визначення місця їх зберігання від 18 листопада 2024 року ( а.к.п.75-76), необхідно знищити.

Щодо запобіжного заходу.

Запобіжний захід обвинуваченому під час досудового розслідування та судового провадження не обирався. Підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили немає.

Керуючись статтями 369-371, 373-375 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі частини 1 статті 75 Кримінального кодексу України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю один рік, протягом якого покласти на нього обов`язки, передбачені пунктом 1, пунктом 2 частини 1, пунктом 2 частини 3 статті 76 Кримінального кодексу України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок іспитового строку ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта за проведення судових експертиз в сумі 6 367 гривень 20 копійок.

Речові докази: уламки снаряду та гільза від 23 мм пострілу, що надавався на дослідження та первинне пакування, що упаковані в спеціальний пакет Експертної служби МВС України з індивідуальним номером 2482755, на якому зроблено напис: «До висновку експерта №СЕ-19/125-24/14688-ВТХ; уламки і гільза від 23 мм пострілу із осколково-фугасно-запалювальним снарядом та первинне упакування», які передані на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів Відділення поліції №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області відповідно до постанови слідчого слідчого відділення ВП №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області про визнання речовими доказами та визначення місця їх зберігання від 18 листопада 2024 року, знищити.

На вирок суду сторонами можуть бути подані апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Славутицький міський суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1