Справа №295/1964/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_4 ,

власника майна ОСОБА_5 ,

розглянувши внесене старшим слідчим в ОВС другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомир) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0000101, зареєстрованого 28.01.2025 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 362, ч. 2 ст. 387 КК України, та погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 , клопотання про арешт майна та додані до клопотання матеріали,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся із указаним клопотанням, в якому послався на те, що другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000101 від 28.01.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 362, ч. 2 ст. 387 КК України. Нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснюється прокурорами Житомирської обласної прокуратури.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.12.2024 суддею Коростишівського районного суду Житомирської області здійснено несанкціоноване розповсюдження інформації, яка оброблюється в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації, що призвело до її витоку, вчинене особою, яка має право доступу до такої інформації, а також здійснено розголошення даних оперативно-розшукової діяльності, досудового розслідування.

Так, за словами слідчого, 24.12.2024 під час проведення слідчих дій у кримінальному провадженні №0000427 від 23.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 368 КК України, та документування фігурантів вказаного кримінального провадження, встановлено як 08:05:41 год. за наступними критеріями пошуку «0000427» здійснено вхід до ЄДРСР з логіну «yanchuk244», який належить судді ОСОБА_7 , з IP адреси « НОМЕР_1 » о 08:06:41 год. за критеріями пошуку «0000427» здійснено вхід до ЄДРСР з логіну «yanchuk244»,з IP адреси « НОМЕР_1 », після чого здійснено ряд запитів за критеріями пошуку «0000427». У подальшому суддя ОСОБА_7 , перебуваючи в КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» за адресою: м. Коростишів, вул. Героїв Небесної Сотні, 58, каб. № 20, за місцем роботи свого батька ОСОБА_8 24.12.2024 року з 11 год. 27 хв. по 11 год. 34 хв. здійснила розповсюдження інформації з обмеженим доступом, а саме розкрила медичним працівникам, у тому числі ОСОБА_8 , відомості досудового розслідування зазначеного кримінального провадження, фігурантом якого являється останній.

07.02.2025 під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000101 від 28.01.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 362, ч. 2 ст. 387 КК України, на підставі ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 06.02.2025 у справі № 295/1840/25 проведено обшук у приміщенні житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого вилучено належний ОСОБА_5 мобільний телефон Xiaomi Redmi, model M2101K6G, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , упакований в сейф-пакет № S1012125.

Посилаючись на положення ст. 170 КПК України, завдання арешту майна та з метою забезпечення збереження речових доказів слідчий за погодженням із прокурором просить накласти арешт на мобільний телефон Xiaomi Redmi, model M2101K6G, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , упакований в сейф-пакет № S1012125.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити. Зазначив, що мобільний телефон містить інформацію, яка має значення для досудового розслідування, зокрема, телефонні дзвінки, переписку в месенджері, скріни, що містять інформацію по кримінальному провадженню №0000427. З метою встановлення обставин звідки у судді Коростишівського районного суду Житомирської області інформація про проведення обшуку в рамках кримінального провадження №0000427 і був вилучений телефон ОСОБА_5 .

Власник майна ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання та пояснила, що після початку проведення обшуку 24.12.2024 року у кримінальному провадженні №0000427 вона зателефонувала сестрі ОСОБА_7 та сповістила про обшук, трохи пізніше сестра приїхала та весь час була з нею. На переконання ОСОБА_5 , мобільний телефон до кримінального провадження № 0000101 відношення не має. Телефон містить інформацію медичного характеру, переписку з лікарями, банківські картки. На її прохання слідчий не віддав навіть сім-картку, що б дозволило спілкуватися із сином.

Представник власника майна ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 додав, що стороною обвинувачення не надано доказів, що вилучений мобільний телефон має ІР-адреси, наведені в ухвалі слідчого судді від 04.02.2025. В мобільному телефоні наявна інформація, що містить лікарську інформацію та відомості особистого характеру, також телефон використовується для одержання інформації про повітряні тривоги. ОСОБА_5 немає коштів для придбання нового телефону та немає ніякого відношення до кримінального провадження. Окремо адвокат наголосив на відсутності у клопотанні інформації про власника майна та до клопотання не долучені постанови про визначення групи слідчих/прокурорів у кримінальному провадженні. Додатково представником були надані письмові заперечення на клопотання (а.с. 29-36).

Заслухавши пояснення слідчого, власника майна, її представника, вивчивши й дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається із витягу з кримінального провадження №0000101 від 28.01.2025, другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Житомир) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування за фактом несанкціонованого копіювання посадовою особою одного із судів Житомирської області інформації, яка оброблюється в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах, що призвело до її витоку, а також за фактом розголошення посадовою особою одного із судів Житомирської області даних досудового розслідування, із правовою кваліфікацією кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 362, ч. 2 ст. 387 КК України.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 04.02.2025 року надано у кримінальному провадженні № 0000101 від 28.01.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 362, ч. 2 ст. 387 КК України, слідчим слідчої групи у кримінальному провадженні, прокурорам групи прокурорів у кримінальному провадженні та за їх участі оперативним працівникам УСБ України в Житомирській області дозвіл на проведення обшуку у приміщенні житлового будинку та надвірних будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання та вилучення речей та документів, а саме: комп`ютерів, ноутбуків, планшетів, магнітних носіїв інформації, оптичних дисків, карт пам`яті, флеш-накопичувачів, мобільних телефонів, інших носіїв інформації, за допомогою, яких проводилось інтернет з`єднання та які мають IP-адреси « НОМЕР_1 » та « НОМЕР_4 », на яких може зберігатися інформація, у тому числі в електронному вигляді, що стосується здійснення входу 24.12.2024 до ЄДРСР з логіну «yanchuk244», який належить судді ОСОБА_7 , з метою пошуку та отримання інформації щодо постановлення судових рішень у кримінальному провадженні № 0000427 від 23.05.2024.

Постановою старшого слідчого з ОВС другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_3 від 07.02.2025 року вилучений в ході обшуку мобільний телефон Xiaomi Redmi, model M2101K6G, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , що упакований в сейф-пакет № S1012125, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу №1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження тощо.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатись в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати відповідний вид обмеження із метою уникнення ймовірних негативних наслідків.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131, ч. 1 ст. 170 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, під яким розуміється тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення зокрема, збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Згідно із ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Зі змісту клопотання убачається, що підставою для арешту мобільного телефону Xiaomi Redmi, model M2101K6G, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 є забезпечення збереження даного майна як речового доказу у кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про те, що слідчим та прокурором доведені передбачені частиною третьою статті 132 КПК України законні підстави для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а також наявність передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу ризиків, оскільки не накладення арешту на мобільний телефон може призвести до знищення, пошкодження, приховування вказаного телефону його власником/володільцем, що у свою чергу може спричинити безповоротну його втрату, а також/або втрату певних відомостей, котрі в ньому містяться. Таким чином, вимоги клопотання є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Слідчий суддя зважує на перелічені у письмових запереченнях представника володільця (власника) майна правові висновки Верховного Суду, наведені в якості аргументів тієї обставини, що до клопотання не додані передбачені КПК України документи, які підтверджують повноваження прокурора та слідчого у кримінальному провадженні №0000101, а витяг із ЄРДР не може замінити постанову керівника відповідного органу прокуратури та рішення керівника органу досудового розслідування про призначення (визначення) групи слідчих. Разом з тим, слідчий суддя вважає за доцільне зазначити, що Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду дійшла висновків про необхідність прийняття відповідних процесуальних рішень у вигляді постанов, котрі необхідно долучати до матеріалів досудового розслідування для підтвердження наявності повноважень слідчих, які здійснюють досудове розслідування, а також визначення прокурора або групи? ?прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні. Тобто такі постанови повинні міститись саме у матеріалах кримінального провадження, а долучення їх копій до клопотання про арешт майна прямо не передбачено частиною другою статті 171 КПК України. У подальшому, відсутність таких постанов обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані особою, яка не мала на те законних повноважень, та під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора (прокурорів), який не мав на те законних повноважень. При цьому, питання допустимості доказів буде вирішувати суд під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення (ст. 89 КПК України).

Також не зазначення у клопотанні документів, які підтверджують право власності на мобільний телефон, що належить арештувати, не є підставою для відмови у задоволенні клопотання, що повністю відповідає змісту частини першої статті 173 КПК України. Так, згідно матеріалів клопотання обшук проведено за місцем проживання ОСОБА_5 і дана обставина вказує на перебування вилученого майна у користуванні останньої. До того ж ОСОБА_5 визнала в судовому засіданні, що являється власником мобільного телефону і надала відповідний товарний чек (а.с. 50).

Підсумовуючи викладене, накладення арешту на мобільний телефон Xiaomi Redmi, на думку слідчого судді, наразі жодним чином не порушуватиме справедливий баланс між інтересами володільця (власника), гарантованими законом, і суспільним інтересом, а також завданнями цього кримінального провадження.

У свою чергу, власник (володілець) майна у подальшому не позбавлені права звернутись до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту майна повністю або частково у разі доведення, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

З огляду на наведене, керуючись ст. 2, 7, 98, 131, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучено під час проведення обшуку у приміщенні житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на належний ОСОБА_5 мобільний телефон Xiaomi Redmi, model M2101K6G, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , що упакований в сейф-пакет № S1012125.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1