Номер провадження 1-кп/754/1012/24
Вирок

Іменем України

11 грудня 2024 року

Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001396 від 18 червня 2024 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт Липова Долина Липоводолинського району Сумської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, непрацевлаштованої, заміжньої, маючої на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживаючої в АДРЕСА_1 , не судимої,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4 ,

сторони захисту - обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ :

Обвинувачена ОСОБА_3 17 червня 2024 року приблизно о 17 год. 15 хв., перебуваючи у приміщенні магазину «АТБ» по пр. Лісовому, 28 у м. Києві, побачила на стелажі мобільний телефон марки «Redmi Note 8T» синього кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , Model: M1908C3XG в захисному чохлі чорного кольору, який там попередньо залишила неповнолітня ОСОБА_7 , після чого у обвинуваченої ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, який введено з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та неодноразово продовжено Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022, від 12 серпня 2022 року № 573/2022, від 07 листопада 2022 року № 757/2022, від 06 лютого 2023 року № 58/2023, від 01 травня 2023 року № 254/2023, від 26 липня 2023 року № 451/2023, від 06 листопада 2023 року № 754/2023, від 05 лютого 2024 року № 49/2024 та від 06 травня 2024 року № 271/2024 строком на 90 діб відповідно.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, обвинувачена ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за її злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та її дії є таємними для оточуючих, викрала із стелажа, належний ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Redmi Note 8T» синього кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , Model: M1908C3XG, вартістю 3 203 грн. 00 коп., який був у захисному чохлі чорного кольору, який для потерпілої матеріальної цінності не становить, який в подальшому сховала до сумки білого кольору, яку мала при собі.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, обвинувачена ОСОБА_3 , утримуючи вищевказаний мобільний телефон при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, а викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 3 203 грн. 00 коп.

Суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану.

Обвинувачена ОСОБА_3 в суді не визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та дала показання суду, що 17 червня 2024 року у другій половині дня з чоловіком зайшли до магазину «АТБ», що по пр. Лісовому у м. Києві. В магазині між нею та чоловіком виникла сварка, у зв`язку з чим вони розійшлись в магазині в різні сторони. На полиці, де продаються крупи, побачила мобільний сенсорний телефон чорного кольору, взяла його в руки, умислу на крадіжку не мала, озирнулась навкруги, можливо поряд був власник. В цей час до неї підійшов чоловік, разом вони пішли до каси, де розрахувались за товар, після чого пішли з магазину. Вже на вулиці вона сховала знайдений телефон до сумки. Телефон був у заблокованому стані. Вона розмістила оголошення в соцмережі «Фейсбук» про те, що шукає власника телефону, однак на нього ніхто не відповів. 20 червня 2024 року зайшла знову до магазину «АТБ», запитала прибиральницю, чи ніхто не шукав телефон, на що вона порадила звернутись до охоронця. Охоронець їй повідомив, що телефон ніхто не розшукував. На початку липня до неї додому приходили якісь чоловіки, вона не відчиняла їм двері. Потім, коли чоловік виносив з дому сміття, до нього підійшли співробітники поліції та повідомили, що вони причетні до крадіжки мобільного телефону, показали відео з камер відеоспостереження. Потім всі разом піднялись до них додому. У подальшому вона добровільно видала телефон співробітникам поліції.

Потерпіла ОСОБА_6 в суді дала показання, що 17 червня 2024 року у другій половині дня відправила доньок ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до магазину «АТБ» за продуктами. Доньки мали з собою мобільні телефони. Через деякий час вони повернулись додому та повідомили, що у ОСОБА_9 вкрали мобільний телефон «Редмі». Донька розповіла, що залишила телефон на полиці з крупами і ненадовго відійшла в сторону, коли повернулись, то телефону вже не було на місці. Охоронник їм сказав, що необхідно прийти з батьками до магазину. Вони телефонували на телефон, яким користувалась ОСОБА_9 , спочатку йшли виклики, однак пізніше він був вже вимкнутий. Вони також викликали поліцію. В магазині на них вже чекали поліцейські. Вони написали заяву про крадіжку, надали документи на телефон. Через кілька днів знову намагались зателефонувати на той телефон, однак ніхто не брав слухавку.

В судовому засіданні були допитані наступні свідки сторони обвинувачення:

Свідок ОСОБА_7 у присутності психолога та законного представника в суді дала показання, що 17 червня 2024 року у другій половині дня пішли з сестрою за продуктами до магазину «АТБ», що біля їх місця проживання. В магазині вона поклала телефон на поличку, де знаходились крупи, та ненадовго відійшла в сторону до сестри, коли повернулась, то телефону не було. Вони з сестрою підійшли до охоронника, розповіли йому про ситуацію, він порадив повідомити батьків. Також він подивився відео з камер відеоспостереження та сказав їй, що телефон вкрали. Вдома мама викликала поліцію. Вони телефонували на її телефон, спочатку виклик йшов, потім телефон був вимкнутий.

Свідок ОСОБА_10 в суді дала показання, що 17 червня 2024 року разом з сестрою ходила до магазину «АТБ», що поряд з їх будинком. В магазині сестра на полиці з рисом залишила свій мобільний телефон, відійшовши за шоколадкою, коли повернулась за телефоном, то його вже не було. Вони повідомили охоронника про це і батьків.

Свідок ОСОБА_11 в суді дав показання, що працює охоронником в магазині «АТБ», що по пр. Лісовому, 28 у м. Києві. У червні 2024 року, точну дату не пам`ятає, коли перебував на своєму робочому місці, біля каси, до нього підійшли дві дівчинки та повідомили, що загубили мобільний телефон. Одна з дівчат розповіла, що залишила ненадовго телефон на полиці з крупами, коли повернулась за ним, то він уже був відсутній. Він порадив повідомити батькам та прийти до магазину з ними. Поки дівчата ходили за батьками, разом з напарником переглянув відео з камер відеоспостереження з торгового залу магазину. Він бачив, як обвинувачена взяла мобільний телефон на полиці з крупами, поклала його до сумки та направилась на касу, де розраховувався за товар чоловіком, з яким вони разом прийшли в магазин. Вона до нього не підходила, ні того дня, ні у подальшому, про знайдений телефон не повідомляла.

Свідок ОСОБА_12 в суді дав показання, що є чоловіком ОСОБА_3 . Одного дня, влітку, дружина знайшла у магазині «АТБ», що розташований біля їх дому, мобільний телефон. Того дня вони трохи посварились в магазині. Про знахідку він дізнався наступного дня, знайшовши телефон у пакеті з покупками з АТБ. Дружині запропонував викласти оголошення в інтернеті про знахідку. Через тижні три порадив дружині підійти до охоронника в магазині. Там їй повідомили, що не несуть відповідальність за дії інших осіб та за їх речі. Пізніше, через декілька днів, побачив біля будинку співробітників поліції. Вони показали йому відео з камер відеоспостереження з магазину.

Свідок ОСОБА_13 в суді дав показання, що влітку 2024 року, можливо у червні, точну дату не пам`ятає, був запрошений співробітником поліції бути понятим для проведення слідчої дії. У його присутності, та у присутності ще одного понятого, обвинувачена у відділку поліції, у кабінеті слідчого, добровільно видала мобільний телефон, марку якого не пам`ятає.

Від допиту свідка ОСОБА_14 прокурор під час судового розгляду відмовився.

Судом також досліджено відповідно до вимог ст. 358, ст. 359 КПК України письмові докази, документи, відеозапис з камер відеоспостереження, які були долучені до матеріалів кримінального провадження стороною обвинувачення, а саме:

Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17 червня 2024 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_6 звернулась до Деснянського УП ГУНП у м. Києві із заявою про те, що 17 червня 2024 року приблизно о 17 год. 15 хв. по пр. Лісовому, 28 у м. Києві, у магазині «АТБ», її донька ОСОБА_7 виявила відсутність мобільного телефону «Redmi Note 8T» (том 1 а.с. 69).

Протокол огляду місця події від 17 червня 2024 року з додатком до нього у виді фототаблиці, згідно якого слідчий СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_15 у присутності понятих, спеціаліста, оглянув приміщення магазину «АТБ» по пр. Лісовому, 28 у м. Києві (том 1 а.с. 74).

Протокол огляду місця події від 05 липня 2024 року з додатками до нього у виді фототаблиці, DVD-R диском з відеозаписом проведеної слідчої дії, відтвореним в ході судового розгляду кримінального провадження, згідно якого слідчий СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_16 у присутності понятих, спеціаліста, ОСОБА_3 , вилучив у останньої добровільно наданий нею мобільний телефон марки «Redmi Note 8T» (том 1 а.с. 75-82).

Заяву ОСОБА_3 05 липня 2024 року про надання добровільної згоди на огляд та вилучення у неї працівниками поліції мобільного телефону марки «Redmi Note 8T» синього кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , Model: M1908C3XG в захисному чохлі чорного кольору (том 1 а.с. 83).

Висновок судової товарознавчої експертизи від 09 липня 2024 року за № СЕ-19/111-24/39285-ТВ, відповідно до якого ринкова вартість бувшого у використанні мобільного телефону марки «Redmi Note 8T» синього кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , Model: M1908C3XG в захисному чохлі чорного кольору, на момент вчинення кримінального правопорушення, а саме 17 червня 2024 року, могла становити 3 203 грн. (том 1 а.с. 89-93)

Відеозапис з камер відеоспостереження, розташованих в магазині «АТБ» по пр. Лісовому, 28 у м. Києві, на DVD-R диску, наданий на запит слідчого начальником служби охорони ОСОБА_11 ( том 1 а.с. 97, 98).

Протокол огляду відеозапису від 21 червня 2024 року, згідно якого слідчий СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_16 оглянуто DVD-R диск з відеозаписами з камер відеоспостереження, розташованих в магазині «АТБ» по пр. Лісовому, 28 у м. Києві, на яких зафіксовано переміщення ОСОБА_3 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_10 в магазині «АТБ» 17 червня 2024 року. Зокрема, у файлі № 1 з назвою «1.mp4» відображено, як о 17 год. 06 хв. 44 сек. до приміщення магазину заходять ОСОБА_3 разом з чоловіком, у подальшому о 17 год. 09 хв. 19 сек. до приміщення магазину заходять свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_10 . В наявних на диску файлах відображено переміщення обвинуваченої та свідків у торгівельній залі магазину «АТБ». Так, камерами відеоспостереження зафіксовано, як о 17 год. 14 хв. 32 сек. ОСОБА_7 кладе мобільний телефон на полицю стелажа з крупами та залишає його там. О 17 год. 15 хв. 57 сек. ОСОБА_3 бере вказаний мобільний телефон та кладе його до сумки, яку мала при собі, після чого йде з місця. О 17 год. 18 хв. 35 сек. ОСОБА_7 оглядає місце, де попередньо залишила мобільний телефон, після чого о 17 год. 20 хв. 16 сек. повертається на місце разом з ОСОБА_10 та охоронцем магазину. О 17 год. 19 хв. 17 сек. зафіксовано, як ОСОБА_3 разом з чоловіком виходить з приміщення магазину «АТБ». (том 1 а.с. 99-119)

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10 липня 2024 року відповідно до якого свідок ОСОБА_11 на фото № 3, на якому зображено ОСОБА_3 , упізнав жінку, яку бачив 17 червня 2024 року у приміщенні магазину «АТБ» по пр. Лісовому, 28 у м. Києві (том 1 а.с. 121-123).

Крім того, в ході судового розгляду судом були дослідженні надані стороною обвинувачення процесуальні документи, що підтверджують законність прийнятих процесуальних рішень.

Захисник в ході судового розгляду кримінального провадження просив визнати недопустимими наступні докази надані стороною обвинувачення: протоколи огляду місця події від 17 червня 2024 року та від 05 липня 2024 року, з підстав того, що останні не відповідають вимогам КПК України. Крім того, просив визнати недопустимим висновок судової товарознавчої експертизи від 09 липня 2024 року за № СЕ-19/111-24/39285-ТВ, з тієї підстави, що експертне дослідження було проведено експертом Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, яке є підпорядковане МВС України, а відтак і стороні обвинувачення.

Оцінюючи вищенаведені докази на предмет їх належності, допустимості суд виходить з наступного.

Згідно вимог ч.1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням , яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими та жодної із передбачених КПК України обставин для визнання вказаних доказів недопустимими судом не встановлено, як і істотних порушень прав і свобод обвинуваченої, гарантованих Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, при проведенні досудового розслідування.

Порушень вимог КПК України під час проведення слідчих дій в даному кримінальному провадженні, які б були фундаментальними, судом не встановлено.

Протоколи огляду місця події від 17 червня 2024 року та від 05 липня 2024 року, відповідають вимогам КПК України.

Щодо тверджень захисника з приводу недопустимості як доказу висновку судової товарознавчої експертизи від 09 липня 2024 року за № СЕ-19/111-24/39285-ТВ, суд відкидає доводи сторони захисту та вважає, що вказаний висновок складений експертом в межах своєї компетенції, є належно обґрунтованим, отриманим в порядку, встановленому КПК України. Крім того, доводи захисника щодо підпорядкованості експерта стороні обвинувачення і, як наслідок цього, недопустимості означеного доказу, є необґрунтованими, оскільки експерт Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України не перебуває в підпорядкованості ні слідчого, ні прокурора, службовій чи іншій залежності від них.

Обвинувачена в судовому засіданні заперечувала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, зазначаючи, що умислу на таємне викрадення мобільного телефону не мала, оскільки телефон був нею знайдений, нею здійснювались спроби повернути телефон володільцю шляхом розміщення відповідної інформації у соціальних мережах.

Сторона захисту стверджувала на тому, що у даному випадку свідком ОСОБА_7 було загублено телефон у приміщенні магазину, який у подальшому ОСОБА_3 було випадково знайдено.

Показання обвинуваченої, позицію сторони захисту суд розцінює як спробу обвинуваченої ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений тяжкий злочин.

Доводи сторони захисту про відсутність у обвинуваченої умислу на таємне викрадення мобільного телефону спростовуються зібраними та дослідженими у справі доказами у їх сукупності, які суд вважає послідовними, логічними, такими, що взаємозв`язані між собою та відповідають фактичним обставинам справи, тому покладає їх в основу обвинувального вироку.

Відповідно до положень ч.ч. 1,2 ст. 337 ЦК України особа, яка знайшла загублену річ, зобов`язана негайно повідомити про це особу, яка її загубила, або власника речі і повернути знайдену річ цій особі. Особа, яка знайшла загублену річ у приміщенні або транспортному засобі, зобов`язана передати її особі, яка представляє володільця цього приміщення чи транспортного засобу. Особа, якій передана знахідка, набуває прав та обов`язків особи, яка знайшла загублену річ.

При цьому, якщо особа, яка має право вимагати повернення загубленої речі, або місце її перебування невідомі, особа, яка знайшла загублену річ, зобов`язана заявити про знахідку Національній поліції або органові місцевого самоврядування.

Як встановлено в ході судового розгляду обвинувачена ОСОБА_3 заволодівши мобільним телефоном, залишеним ОСОБА_7 на полиці стелажа, не вчинила жодної з дій, які вона повинна була вчинити в такому випадку. ОСОБА_3 не звернулась до служби охорони, адміністрації магазину з повідомленням про знайдений телефон, не звернулась до поліції. Натомість, взявши телефон з полиці, заховала його до сумки, яку мала при собі, що чітко зафіксовано відеокамерами, розташованими у приміщенні магазину, та невдовзі залишила магазин.

Так, свідок ОСОБА_11 - працівник служби охорони в магазині в суді дав показання про те, що ОСОБА_3 ані 17 червня 2024 року, ані в жоден інший день не зверталась до нього з повідомленням про знайдений телефон та розшук його володільця.

Надані обвинуваченою роздруківки скріншотів з соцмережі з повідомленням про пошук власника мобільного телефону, роздруківки з приводу грошових надходжень, не спростовують встановлені судом обставини.

Суд також не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_12 , який є чоловіком обвинуваченої, та відноситься до них критично, оскільки ця особа зацікавлена в дачі показань вигідних для обвинуваченої. Крім того, очевидцем подій він не був та з його слів дізнався про наявність у ОСОБА_3 телефону лише на наступний день.

Більш того, згідно протоколу огляду від 05 липня 2024 року, обвинувачена ОСОБА_3 в присутності понятих добровільно видала слідчому мобільний телефон марки марки «Redmi Note 8T» синього кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , Model: M1908C3XG в захисному чохлі чорного кольору, зазначивши про обставини заволодіння ним. Вказаний протокол підписаний обвинуваченою, будь-яких зауважень остання не зазначала.

Оцінюючи надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, суд приходить до висновку про належність, допустимість та достовірність вказаних вище доказів, а їх сукупність є достатньою для висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Жодних розумних сумнівів щодо недоведеності винуватості обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

При вирішенні питання про призначення покарання ОСОБА_3 суд враховує те, що відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Згідно з положеннями ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Таким чином, за змістом ст.ст. 50, 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. При цьому суд має врахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК України.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченій суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, особу винної, яка раніше не судима, офіційно непрацевлаштована, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, та обирає їй покарання у виді позбавлення волі, однак враховуючи особу винної, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, те, що тяжких наслідків від скоєного не настало, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченої можливе без відбування покарання, але в умовах нагляду за її поведінкою уповноваженим органом з питань пробації за місцем її проживання, а тому на підставі ст. 75 КК України звільняє її від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Питання з речовими доказами суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати за залучення експерта на досудовому розслідуванні в сумі 1 514 грн. 56 коп. (висновок судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/111-24/39285-ТВ від 09 липня 2024 року).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 371, 373, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

1/ періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2/ повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази у кримінальному провадженні:

1/ DVD-R диск з відеозаписом з камер відеоспостереження в магазині «АТБ» - зберігати в матеріалах судового провадження;

2/ мобільний телефон марки «Redmi Note 8T» синього кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , Model: M1908C3XG, переданий на зберігання до камери схову речових доказів Деснянського УП ГУНП у м. Києві згідно квитанції № 003742 - повернути за належністю власнику ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта на досудовому розслідуванні в сумі 1 514 грн. 56 коп.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, у разі не подачі на нього апеляції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, прокурору.

Головуючий