Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кп/641/167/2025 Справа № 761/6721/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому у судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000566 від 15.06.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту, протягом вересня 2017 - вересня 2018 років, у невстановлений час та місці, за невстановлених обставин, ОСОБА_4 , з метою заволодіння шляхом обману грошовими коштами фізичних осіб, використовуючи електронно-обчислювальну техніку, а саме власний ноутбук «Lenovo», створював шахрайські веб-сайти/ресурси з назвами «Криптомайнинг», «Крипто плюс», «Проект 4 опроса» та інші, які з використанням власної електронної скриньки ІНФОРМАЦІЯ_1 та під нік-неймом « ОСОБА_6 », розміщував на інтернет-платформах: ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІНФОРМАЦІЯ_7. Функціонал вищевказаних веб-сайтів/ресурсів створених та розміщених ОСОБА_4 на інтернет-платформах полягав у наступному. Користувач здійснює дії відповідно до регламентів програмного коду реалізованого у вигляді веб-сайту/ресурсу. Покроково виконує запропоновані алгоритми. На певному етапі виконання вищезазначених дій, функціонал сайту не виконує заявлені функції, зокрема: інформаційні повідомлення веб-сайтів/ресурсів не відповідають функціональним діям/реакціям програмного коду та управляючих елементів. Користувачу в інформаційних повідомленнях, що висвітлюються на веб-сайті, вказуються дії (покроково), які він має виконати з метою отримання реакції функціоналів веб-сайтів/ресурсів (матеріальної винагороди/виграшу). При цьому користувач, перебуваючи на такому веб-сайті/ресурсі виконує зазначені дії з метою отримання матеріальної винагороди чи виграшу, однак відповідні реакції веб-сайтів/ресурсів (системи) не виконуються, тобто система запрограмована на введення кінцевого користувача в оману та заволодіння його коштами під приводом необхідності сплати комісії чи інших платежів у незначних розмірах.

Крім того, використовуючи електронно-обчислювальну техніку, здійснював спам-розсилку з посиланням на створені та розміщені ним шахрайські сайти, з метою залучення якомога більшої кількості Користувачів та заволодіння шахрайським шляхом їх грошовими коштами, а також створював умови для приймання грошових коштів від фізичних осіб внаслідок виконання ними зазначених веб-сайтом/ресурсом дій, та переведення в готівку шляхом зарахування на банківські картки чи інтернет-гаманці платіжних систем «Qiwi», « WebMoney ».

Так, в результаті створеного ОСОБА_4 шахрайського веб-сайту/ресурсу з назвою «Проект 4 опроса», та розміщеного під нік-неймом ОСОБА_6 за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 на інтернет-платформі ІНФОРМАЦІЯ_8 , 26 червня 2018 року, на електронну адресу ОСОБА_8 надійшло спам-повідомлення, в якому пропонувалося перейти на сайт в мережі Інтернет за

адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 . Перейшовши за вказаним посиланням, ОСОБА_8 потрапив на сайт створений та розміщений ОСОБА_4 , з назвою «Проект 4 опроса», на якому пропонувалося прийняти участь в онлайн-опитуваннях за реальну виплату винагороди у грошовому еквіваленті, що не відповідало дійсності. З метою отримання грошової винагороди за проходження онлайн-опитування на сайті з назвою «Проект 4 опроса», розміщеному за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_8 виконав покроково дії, які вказувались сайтом, а саме:

- зареєструвався на сайті, за що йому було нібито нараховано 500 російських рублів;

-пройшов 4 етапи опитування. За проходження першого етапу опитування йому було нібито нараховано 2000 російських рублів, за проходження другого етапу - 28000 російських рублів, третього - 50000 російських рублів. Після проходження останнього, 4-го етапу опитування, сума винагороди ОСОБА_8 нібито становила 170500 російських рублів;

- сплатив 152 російських рублів, які згідно з неправдивою інформацією на сайті мали бути начебто повернуті разом із сумою винагороди, щоб підтвердити особистість та закріпити внутрішній рахунок для нібито подальшого перерахування на власну банківську картку винагороди в сумі 170500 російських рублів;

- сплатив 407 російських рублів, які нібито являлись комісією для отримання винагороди в сумі 170500 російських рублів;

- сплатив ще раз 407 російських рублів, які нібито являлись комісією для отримання винагороди в сумі 170500 російських рублів, оскільки винагорода не зараховувалась на його банківську картку;

- сплатив 410 російські рублів, які згідно повідомлення сайту були нібито повторною комісією.

У подальшому, ОСОБА_8 , будучи введеним в оману, виконавши

покроково всі дії запропоновані вищевказаним сайтом з метою отримання грошової винагороди за проходження онлайн-опитування та сплативши власних коштів на загальну суму 1376 російських рублів, жодної винагороди так і не отримав.

В результаті вищеописаних шахрайських дій, ОСОБА_4 , шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, заволодів шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_8 в сумі 1376 російських рублів, що згідно офіційного курсу гривні до іноземних валют встановленого Національним банком України станом на 26 червня 2018 року,

становить 572,12 грн..

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, передбачене ч. 3 ст. 190 КК України.

Захисником обвинуваченого -адвокатом ОСОБА_5 у судовому засіданні заявлено клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, оскільки станом на момент проведення судового засідання, набули чинності зміни до законодавства України в частині визначення розміру вартості викраденого майна, за яке передбачено адміністративну відповідальність, що, як наслідок, вплинуло на розмір матеріальної шкоди, у разі заподіяння якої настає кримінальна відповідальність.

Судом було роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_4 право на закриття кримінального провадження у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлена кримінальна протиправність діяння.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні надав свою згоду на закриття кримінального провадження, зазначив, що йому зрозумілі наслідки закриття кримінального провадження, що надана ним згода є добровільною, йому зрозуміло, що закриття кримінального провадження буде здійснюватися з нереабілітуючих підстав.

У судовому засіданні прокурор не заперечувала проти закриття кримінального провадження.

Потерпілий ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, доходить висновку про таке.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18липня 2024 року №3886-IX«Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст.51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст.51КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Правилами ч. 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зроблено висновок, що Закон України № 3886-IX від 18.07.2024, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на наведене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п.169.1.1 п. 169.1 ст. 169розділуIVцьогоКодексудля відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.190 КК України протягом вересня 2017-вересня 2018 років.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2017-2018 роках складав 1600 гривень та 1762 гривні відповідно, а 50 відсотків від його розміру становили 800 грн. та 881 грн. відповідно.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, розмір вартості чужого майна яким обвинувачений заволодів шляхом шахрайства, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 190 КК України, становить 1600 грн. та 1762 грн. відповідно (800 х 2 =1600), (881 х 2 =1762).

Як убачається з обвинувального акту, діями ОСОБА_4 було заподіяно матеріальну шкоду ОСОБА_8 на загальну суму 572, 12 грн..

Положеннями ч. 1 ст.3 КК України унормовано, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з ч. 1, 3 ст.479-2 КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст.284КК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Як убачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000566 від 15.06.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , йому інкриміновано заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, за подіями, які мали місце у період з вересня 2017-вересень 2018 року у сумі 572, 12 грн..

Здійснивши аналіз наведених вище положень законів, слід дійти висновку, що відбулася втрата чинності закону шляхом прийняття нового закону і, відповідно, визначення нових меж між адміністративними правопорушеннями (дрібне викрадення чужого майна) та кримінальним правопорушенням (шахрайство).

З огляду на наведене вище, беручи до уваги положення статті 5 КК України, судом має бути прийнято рішення в порядку, передбаченому п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КК України, позаяк вартість викраденого майна відповідно до обвинувального акту менша, ніж верхня межа для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відтак, ураховуючи імперативність вимог ч. 3 ст. 479-2 КПК України, позицію обвинуваченого ОСОБА_4 , який надав згоду на закриття кримінального провадження стосовно нього з наведених вище підстав, кримінальне провадження підлягає закриттю через втрату чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Водночас суд враховує, що скасовано кримінальну протиправність вказаного діяння, однак не скасовано його протиправність взагалі. За таких обставин, прокурор не позбавлений можливості, за наявності підстав, направити необхідні документи до органу, уповноваженого порушувати провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого у кримінальному провадженні не застосовувався.

Цивільний позов не заявлений.

Суд вирішує питання про речові докази в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 100, 284, 369-372, 376, 395, 479-2 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Кримінальне провадження за №0000566 від 15.06.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України з підстав втрати чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речові докази: ноутбук марки «Lenovo» модель «G50», серійний номер СВ 13294111; ноутбук «Asus X44Н», серійний номер ВВN0BC06192245G; стартові пакети оператора мобільного зв`язку «Vodafonе» за № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 ; стартові пакети оператора мобільного зв`язку «Київстар» за № НОМЕР_3 ; стартові пакети оператора мобільного зв`язку «Life» за № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 ; сім-карту оператора мобільного зв`язку «Київстар» за № НОМЕР_7 ; сім-карту оператора мобільного зв`язку «Билайн» № НОМЕР_8 s#; пластикову картку «Альфа Банк» за №747993; пластикові картки «Приватбанк» № НОМЕР_9 , № НОМЕР_10 , № НОМЕР_11 , № НОМЕР_12 , № НОМЕР_13 , № НОМЕР_14 ; № НОМЕР_15 ,

№ НОМЕР_16 , № НОМЕР_17 , № НОМЕР_18 ; жорсткий диск «Seagate 1.0 TB»; мобільний роутер «Huawei EC315»; два флеш накопичувача «Canon»; флеш накопичувач «Transcend» micro SD; три флеш накопичувача, б/н; компакт-диски, а саме «Verbatim» CD-R, «Banana Digital» CD-R, «Esperanza» CD-R, «Intenso» CD-R, «Kaktuz» CD-R, «X-Lite» DVD-R, «Mira» DVD-R в кількості 2 од., «Verbatim» DVD-R в кількості 2 од, «HP invent» DVD-RW, «Verbatim» DVD-RW; мобільний телефон «Meizu M721Q» з сім-картою «Київстар» № НОМЕР_19 та сім-картою «МТС» № НОМЕР_20 ; мобільний телефон «Nokia 305» з сім-картою «Лайф» № НОМЕР_21 ; мобільний телефон «LV 460»; мобільний телефон «HTC Desire V»; мобільний телефон «Lenovo BL234»; мобільний телефон «Lenovo BL212»; мобільний телефон «Lenovo А390t» з сім-картою «Київстар № НОМЕР_19 та сім-картою «Водафон» № НОМЕР_20 ; зошит 60 арк., зошит 32 арк., арк. А4, конверт «Приватбанк», візитку №001010, 5 арк. А4; ноутбук марки «MacBook Air», серійний номер С02МN0НХG083 - повернути власнику майна.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Комінтернівський районний суд м. Харкова.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали проголошено 11.02.2025 року о 10-20 год.

Cуддя- ОСОБА_1