УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року

м. Київ

справа № 405/3234/22

провадження № 51 - 4926 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 травня 2024 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 05 грудня 2024 року,

установив:

За вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 травня 2024 року

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

та жителя міста Кропивницький, раніше судимого вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07 вересня 2023 року за частинами 1 та 2

ст. 185, частинами 1 та 2 ст. 361, ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 307 КК, і призначено покарання за ч. 1 ст. 307 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років, за ч. 2 ст. 307 КК у виді позбавлення волі на строк 7 років

з конфіскацією майна, та на підставі ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда

від 07 вересня 2023 року, більш суворим, призначеним за цим вироком,

ОСОБА_5 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна.

Вирішено питання про долю речових доказів та стягнення процесуальних витрат.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_5 у невстановлені час, місці

та спосіб, з метою збуту придбав психотропну речовину - амфетамін, обіг якої обмежено, яку зберігав при собі і 31 травня 2022 року з 14:27 до 14:32 біля каплиці «Святого Даниїла» на вул. Криничуватій, 26 у м. Кропивницькому збув ОСОБА_6 (залегендованій особі), масою 0, 159 г, за 300 грн.

Крім того, ОСОБА_5 повторно, у невстановлені час і місці, з метою збуту придбав наркотичний засіб - метадон та психотропну речовину - метамфетамін, які зберігав при собі й 01 червня 2022 року під час особистого обшуку

ОСОБА_5 працівниками поліції в його сумочці було виявлено та вилучено чотири згортки обклеєні липкою стрічкою, в середині кожного з яких знаходився прозорий безбарвний полімерний пакет із зіп-застібкою з порошкоподібною речовиною білого кольору, з яких у двох був метадон, масою 0,058 г, в одному,

а в другому 0,0226 г, в інших двох пакетах містився метамфетамін, загальною масою 0,0415 г.

При перегляді вироку Кропивницький апеляційний суд ухвалою від 05 грудня

2024 року залишив його без змін.

У касаційній скарзі захисник просить скасувати оскаржені судові рішення

у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність

і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

На обґрунтування своїх вимог зазначає, що під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції не був допитаний свідок ОСОБА_7 , який нібито-то купував наркотичні засоби у ОСОБА_5 та не проведено дактилоскопічну експертизу, яка б могла підтвердити відсутність відбитків пальців засудженого на згортках, які були вилучені у нього.

Вказує, що обшук домоволодіння, де проживає засуджений проводився за відсутності захисника, який був присутній лише під час його завершення, а кошти, які були передані залегендованій особі для оперативної закупки, не були у нього виявлені.

Зауважує на тому, що на вилученому у ОСОБА_5 телефоні відсутні будь-які відомості щодо його знайомства та спілкування зі свідками, а з відео оперативної закупки неможливо чітко визначити особу, яка збуває наркотичні засоби.

Вважає, що суд першої інстанції неправильно оцінив докази у справі в аспекті положень ст. 94 КПК з точки зору їх достатності, достовірності та взаємозв`язку

і дійшов необґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст. 307 КК.

У свою чергу суд апеляційної інстанції при перегляді вироку допущених місцевим судом порушень не усунув, у своєму рішенні не навів вичерпних мотивів на обґрунтування свого висновку про безпідставність доводів апеляційних скарг сторони захисту та обмежився лише перерахуванням доказів, покладених в основу обвинувального вироку.

Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Статтею 370 КПК визначено, що судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог, встановлених в ст. 94 цього Кодексу, де мають бути наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За приписами ст. 94 КПК суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як убачається з вироку, висновок місцевого суду про доведеність винуватості засудженого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих злочинів, зроблено з дотриманням приписів ст. 23 КПК. Судом з`ясовано всі обставини, що належать до предмета доказування, які підтверджено дослідженими в судовому засіданні доказами, оціненими відповідно до правил ст. 94 КПК та з дотриманням інших вимог кримінального процесуального законодавства. Ці докази в сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку.

Так, винуватість засудженого ОСОБА_5 у вчиненні вказаних злочинів була доведена судом першої інстанції на підставі належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених у судовому засіданні, зокрема: показань свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , а також інших письмових та речових доказів: протоколів: пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17 та 23 травня 2022 року; обшуку від 01 червня 2022 року; огляду предмета від 02 червня 2022 року; огляду грошових купюр від 31 травня 2022 року; протоколу огляду покупця та вручення грошей від 31 травня 2022 року; оперативної закупки від 31 травня 2022 року; про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії (далі - НСРД) - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 01 червня

2022 року; про результати проведення НСРД - аудіо, - відеоконтролю особи

від 14 червня 2022 року, з відеозаписом до нього; та висновків: судових експертиз матеріалів, речовин і виробів № СЕ-19/112-22/3673-НЗПРАП, СЕ-19/112-22/3678-НЗПРАП, СЕ-19/112-22/3811-НЗПРАП від 02, 03 та 22 червня 2022 року відповідно; судової експертизи матеріалів, речовин і виробів № СЕ-19/112-22/3692-НЗПРАП від 02 червня 2022 року.

На спростування доводів сторони захисту про те, що ОСОБА_5

не збував і не мав на меті збут наркотичних засобів місцевий суд у вироку послався на показання свідка ОСОБА_6 , який неодноразово купував у засудженого наркотичні засоби для власного вживання та спілкувався з ним за допомогою месенджера «Телеграм», а також показання свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що познайомився з чоловіком, який представився як ОСОБА_13 , і три рази купував у нього наркотичні засоби - «солі». Згідно з протоколомпред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17 травня 2022 року, на наданих йому знімках свідок ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_5 як особу в якої купував наркотичні засоби, і який представився йому як ОСОБА_13 .

Окрім того, судом першої інстанції було переглянуто відеозапис аудіо-, відеоконтролю особи (диск №62Т) та встановлено, що на ньому видно

ОСОБА_5 , який передає легендованій особі згорток, обклеєний липкою стрічкою чорного кольору та отримує за нього грошові кошти в сумі 300 гривень, і в розмові вказує, що в згортку 0,5 білого амфетаміну. Також, під час збуту амфетаміну ОСОБА_5 повідомляє ОСОБА_6 про те, що зараз робить «клади» в районі Лелеківки та якщо цікаво, то вже є «солі».

Водночас місцевий суд спростував твердження сторони захисту про те, що

на відеозаписі аудіо-, відеоконтролю особи, яким зафіксовано факт збуту амфетаміну, зображена інша особа, а не ОСОБА_5 , вказавши у вироку, що шорти, чоловіча сумка та мобільний телефон «Meizu», які мала при собі ця особа під час збуту психотропної речовини, що зафіксовано на відеозаписі, ідентичні тим, які були у нього при проведенні на наступний день обшуку в домоволодінні за місцем його проживання в м. Кропивницькому. Зокрема, ОСОБА_5 був одягнений у ті самі шорти, та мав при собі ідентичну за всіма ознаками чоловічу сумку, з якої були вилучені згортки, обклеєні стрічкою чорного кольору, та мобільний телефон «Meizu», який також було вилучено в нього під час обшуку.

До того ж згортки, які були вилучені у ОСОБА_5 під час обшуку, ідентичні зі згортком з амфетаміном, який він збув 31 травня 2022 року ОСОБА_6 під час оперативної закупки.

З урахуванням цих обставин місцевий суд дійшов висновку, що систематичність дій ОСОБА_5 свідчить про те, що останній збував наркотичні засоби іншим особам.

Також місцевий суд дав відповідь і на доводи сторони захисту щодо відсутності під час проведення обшуку у засудженого коштів, які надавалися для проведення оперативної закупки та білої футболки, у яку була вдягнена особа при збуті наркотиків, зазначивши у своєму рішенні про те, що з моменту оперативної закупки та проведення обшуку у ОСОБА_5 (протягом доби), останній мав реальну можливість розпорядитися цими грошима та футболкою на власний розсуд.

При цьому суд не встановив обставин, які б вказували про порушення права на захист засудженого під час проведення обшуку.

Як убачається з ухвали апеляційного суду, при перегляді вироку цей суд, діючи у межах, передбачених ст. 404 КПК, та в порядку, визначеному ст. 405 цього Кодексу, дав належну оцінку доводам, викладеним в апеляційних скаргах засудженого ОСОБА_5 та його захисника та у своєму рішенні надав умотивовані відповіді на них.

Зокрема, переглянувши вирок у межах доводів апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що місцевий суд у своєму рішенні навів всі встановлені обставини, які, відповідно до ст. 91 КПК підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, а також навів оцінку та аналіз доказів досліджених у судовому засіданні.

З урахуванням наданих в судовому засіданні показань свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , у сукупності з іншими доказами, у тому числі з протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17 травня 2022 року, протоколом оперативної закупки від 31 травня 2022 року, протоколами про результати проведення НСРД від 01 та 16 червня та протоколом обшуку

від 01 червня 2022 року, апеляційний суд дійшов переконливого висновку, що матеріали справи містять неспростовні докази у доведеність винуватості

ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих злочинів.

При цьому, апеляційний суд надав умотивовану відповідь і на довід апеляційної скарги ОСОБА_5 щодо недопустимості та неналежності як доказу протоколу обшуку від 01 червня 2022 року, вказавши у своєму рішенні, що вказана слідча дія була проведена на підставі ухвали слідчого судді, із застосуванням відеозапису, та в присутності понятих, що не ставиться під сумнів і захисником, а отже визнавати цей доказ недопустимим, підстав немає.

У касаційній скарзі захисник вказує на те, що поза увагою судів обох інстанцій залишилося те, що початок обшуку в домоволодінні де проживає засуджений проводився без участі захисника, що, на його думку, є порушенням процесуальних прав останнього. Разом із тим, як убачається зі змісту оскаржуваних судових рішень під час обшуку домоволодіння нічого виявлено та вилучено не було, однак при особистому обшуку ОСОБА_5 , який проводився за участю захисника,

у нього було виявлено та вилучено мобільний телефон «Meizu», у гаманці - згорток паперовий з речовиною зеленого кольору, у сумці - саморобний пристрій циліндричної форми з нашаруванням речовини коричневого кольору, а також пакет прозорий на зіп - застібці з предметами - згортками з ізострічки чорного кольору (9 шт., в 4 з яких відповідно до висновків судових експертиз матеріалів, речовин і виробів знайдено метадон та амфетамін), в середині одного з яких виявлено речовину білого кольору.

Тому підстав стверджувати про будь-які істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які б вплинули або могли вплинути на законність проведення цієї слідчої дії та поставили під сумнів допустимість цього доказу колегія суддів не вбачає.

Стосовно твердження захисника у касаційній скарзі про те, що суд першої інстанції безпідставно не допитав свідків на допиті яких наполягав засуджений, то відповідно до змісту ухвали апеляційного суду, цей суд встановив, що судом першої інстанції 12 лютого 2024 року було розглянуто клопотання засудженого

та винесено відповідне процесуальне рішення, при цьому свідки не допитувалися, а стосовно допиту старшого слідчого засуджений сам відмовився.

Що стосується доводів касаційної скарги захисника про проведення у справі дактилоскопічної експертизи, то вказане питання було предметом перевірки суду першої інстанції, який ухвалою від 22 травня 2023 року, наявною у Єдиному державному реєстрі судових рішень, в судовому засіданні вмотивовано відмовив у задоволенні цього клопотання засудженого.

Інші доводи касаційної скарги захисника, зокрема щодо не проведення допиту судом свідка ОСОБА_7 , від допиту якого відмовилась сторона обвинувачення, та щодо відсутності на вилученому телефоні будь-яких груп та телеграм-каналів, в яких за показаннями свідків засуджений з ними знайомився та спілкувався не ставлять під сумнів правильність висновків судів першої та апеляційної інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих злочинів з огляду на наявність інших доказів у справі у їх взаємозв`язку, яким цими судами надана оцінка відповідно до вимог ст. 94 КПК.

Таким чином, при перевірці оскаржуваних судових рішень істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які могли би бути підставами для їх скасування чи зміни судом касаційної інстанції не встановлено.

Вирок та ухвала за змістом відповідають вимогам статей 370, 374 та 419 КПК,

у них наведені відповідні мотиви з яких виходили ці суди при ухваленні своїх рішень та положення закону, якими вони керувалися.

Обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи викладене, Суд доходить висновку, що на підставі приписів п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника необхідно відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 травня 2024 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 05 грудня 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3