Справа№ 953/3650/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2024 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000404 від 03.03.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, раніше не судимого в силу статті 89 КК України, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

установив:

02.03.2024 приблизно о 21.00 год. ОСОБА_5 керуючи технічно справним автомобілем «Daewoo Lanos», р.н. НОМЕР_1 рухався по автодорозі вздовж вул. Вір`їнської зі сторони вул. Тюрінської в напрямку вул. Ак. Білецького міста Харкова, де в районі перехрестя вул. Вір`їнської та вул. Вятської м. Харкова наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, рухаючись зі швидкістю 40 км./год., проявив неуважність при керуванні автомобілем та відповідно не зреагував на зміну дорожньої обстановки, а саме те, що в цей момент, по пішохідному переходу рухався пішохід ОСОБА_4 , яка переходила проїжджу частину справа наліво по ходу руху автомобіля, чим грубо порушив вимоги п.п. 18.1 Правил дорожнього руху України, згідно якого: водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Не маючи перешкод технічного характеру, продовжуючи рух прямо, ОСОБА_5 не вжив заходів для своєчасного зменшення швидкості або повної зупинки керованого ним автомобіля, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , внаслідок чого остання отримала, згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-14/196-А/24 від 12.04.2024, наступні тілесні ушкодження: тупу травму лівої нижньої кінцівки у вигляді закритого уламкового внутрішньо-суглобового перелому зовнішнього виростку великогомілкової кістки та косого перелому верхньої третини діафізу малогомілкової кістки із зміщенням, які за своїм ступенем тяжкості відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-24/10766-ІТ від 24.04.2024 дії водія ОСОБА_5 перебувають у причинному зв`язку з подією та наслідками що наступили.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, визнав повністю, пояснив про обставини вчинення кримінального правопорушення, щиро розкаявся. Просив призначити йому мінімальне покарання. Цивільний позов потерпілої визнав частково, та з урахуванням сплачених ним потерпілій сум, не заперечував проти часткового задоволення позовних вимог щодо моральної шкоди.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що в той день коли трапилась дорожньо-транспортна пригода, ввечері, близько 20:50 годин, освітлення було увімкненим, вона разом з сином переходили дорогу по пішохідному переходу. Раптом вона почула гул, коли повернулась побачила автомобіль. Зазначила, що якщо б її син її не потягнув за руку в іншу сторону, вона взагалі б опинилася на капоті автомобіля. Внаслідок наїзду автомобіля вона впала, при падінні в неї вилетіли 2 зуба, а з носу пішла кров. Коли приїхала швидка, лікарі сказали, що в неї є мікро перелом перенісся, на ногу їй наклали шину. В лікарні вона не стала залишатись, оскільки в неї є матір похилого віку, окрім того, вона думала, що якщо вона не втратила свідомість, то може не залишатись у лікарні. Внаслідок дорожньо-транспортна пригоди їй необхідно видаляти зуби, внаслідок чого вона не може нормально харчуватися, у зв`язку з чим в неї почались проблеми зі шлунком.

Враховуючи те, що обвинувачений визнав винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за обставин, вказаних вище, беручи до уваги, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду не оспорювали фактичні обставини справи, правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції відсутні, вислухавши думки учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та розглянув кримінальне провадження у відповідності до ст. 349 КПК України.

Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення встановлена та доведена у повному обсязі. Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Призначаючи покарання обвинуваченому, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових злочинів, а також враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, особу обвинуваченого, який раніше вже неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, покарання, призначене судом відбув, а також наявність обставин, які пом`якшують покарання для обвинуваченого, а саме щире каяття у вчиненому, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Слід зазначити, що відповідно до положень ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Зважаючи на викладене вище суд вважає, що визначене покарання у виді обмеження волі буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого, попередження вчинення нових злочинів, при цьому його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому суд застосовує ст. 75 КК України і призначає покарання з іспитовим строком, з застосуванням ст. 76 КК України. Призначене покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

В межах даного кримінального провадження потерпілою ОСОБА_4 заявлено цивільний позов, в якому вона просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 76 000 грн., та франшизу в розмірі 3200 грн., з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» шкоду, пов`язану з лікуванням у розмірі 129 379, 92 гр., шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності у розмірі 31 100, 00 гр., а також моральну шкоду у розмірі 4000, 00 гр.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що кримінальним правопорушенням їй завдано значну шкоду здоров`ю, у зв`язку з чим вона проходила тривале лікування, на що нею витрачено кошти :на ліки - 10 797,92 ліки, на мануальну терапію - 5700 гр., що разом складає 16679,92 гр. Крім того, для відновлення здоров`я їй необхідно буде понести додаткові витрати: на ліки -3000 гр.,10 сеансів мануальної терапії 4000 гр., консультація лікаря 500 гр., видалення 13 зубів - 13000 гр., протезування 13 зубів 104 000 грн. таким чином, загальна вартість на відновлення здоров`я складає 141 179,92 гр. З цих витрат відповідач ОСОБА_5 сплатив лише 11 800 грн. Таким чином, витрати на лікування, що підлягають відшкодуванню на її думку складають 129 379, 92 гр.

Окрім того, внаслідок кримінального правопорушення, потерпіла зазнала тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я та по теперішній час вона знаходиться на лікуванні, тому внаслідок тимчасової втрати працездатності (4 місяці) просить стягнути на її користь 31 100 грн.

Також позивач ОСОБА_4 зазначила, що кримінальним правопорушенням їй завдано моральної шкоди, яка полягає у сильних фізичних та психологічних стражданнях, позбавленні можливості реалізації нею своїх звичок та бажань та оскільки для відновлення звичного способу життя їй потрібно 10 місяців, а один місяць відновлення вона оцінює в одну мінімальну заробітну плату, тому у якості відшкодування моральної шкоди просить стягнути з ОСОБА_5 76 000 гр., з ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» - 4000 гр.

Представником ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» адвокатом ОСОБА_6 надано відзив на цивільний позов, в якому представник зазначив, що ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначає, що у ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» відсутній обов`язок виплатити страхове відшкодування, оскільки обов`язковою умовою для виплати страхового відшкодування є наявність вини страхувальника, тобто ОСОБА_5 , як водія страхувальника у вчиненні ДТП, однак станом на дату розгляду справи судом, ОСОБА_5 до адміністративної або кримінальної відповідальності за вчинення ДТП у встановленому законом порядку притягнутий не був, у зв`язку з чим зазначає, що вимоги позивача про стягнення суми страхового відшкодування є безпідставними. Щодо вимог про стягнення витрат, пов`язаних із лікуванням, представник відповідача зазначає, що витрати мають бути обґрунтованими, та такими, що мають причинно-наслідковий зв`язок між завданими ушкодженнями особі внаслідок ДТП та безпосередньо впливають на відновлення/покращення стану здоров`я такої особи та підтверджуються призначенням лікарів, програмою реабілітації, відповідною медичною документацією, яка підтверджує витрати. Щодо стягнення витрат, пов`язаних з тимчасової втратою працездатності, представник відповідача зазначає, що страховик не відшкодовує упущену вигоду. Згідно ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Однак позивач не надала підтвердження непрацездатності до матеріалів позовної заяви, у зв`язку з чим представник відповідача вважає, що відсутні підстави для стягнення неотриманих доходів, у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності ОСОБА_4 . Щодо моральної шкоди представник відповідача зазначає, що відповідно до статті 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», то страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 , суд керується положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України, відповідно до яких майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а також положеннями ч. 1 ст. 1167 ЦК України, у відповідності до якої моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. ст. 5, 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22, п. 23.1 ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є:

шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого;

шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;

шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим;

моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження вбачається, що цивільно-правова відповідальність обвинуваченого ОСОБА_5 , як водія транспортного засобу Daewoo Lanos р.н. НОМЕР_1 , застрахована в ПрАТ «СК «Євроінс Україна», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 214047001. Ліміт відповідальності за вказаним полісом за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілого становить 320 000 гр., франшиза - 3200 гр.

Відповідно до п. 24.1 ст.24 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Таким чином, суд з урахуванням наданої потерпілою медичною документацією, квитанціями та лікарськими виписками з історії хвороби, приходить до висновку про стягнення з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на відшкодування потерпілій шкоди, заподіяної життю та здоров`ю внаслідок ДТП, в розмірі 16 364,02 гр.(5700,00 гр. витрати на мануальну терапію, 10 664, 02 гр. витрати на ліки, що разом складає - 16 364,02 гр.)

Щодо відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.

Позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували час втрати ОСОБА_4 працездатності, однак, відповідно до висновку експерта № 12-14/196-А/24 вбачається, що травма середнього ступеня тяжкості, отриманої потерпілою, спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 дня), а тому суд стягнує на користь позивача шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності в розмірі 7100 (сім тися сто) грн. В іншій частині позовних вимог, щодо відшкодування витрат, пов`язаних з тимчасовою втратою працездатності суд відмовляє.

Щодо вимог про стягнення витрат, які позивач очікує понести у подальшому, суд також відмовляє, оскільки такі витрати та необхідність таких витрат документально не підтверджені, сама лише роздруківка прайсу послуг стоматологічної клініки, не може бути підтвердженням того, що такі витрати ОСОБА_4 очікує понести в майбутньому. Зазначені, але понесені фактично витрати можуть бути стягнуті потерпілою в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи, що страхове відшкодування задоволено в сумі 16 364,02 гр., то з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 слід стягнути 3200 гр. (франшизи).

Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

За п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Так, відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.95 р. зі змінами та доповненнями, при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При цьому, суд враховує висновок ВП ВС від 16 грудня 2020 року №752/17832/14-ц (14-538цс19), що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Судом встановлено, що внаслідок кримінального правопорушення ОСОБА_4 заподіяні тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що спричинили за собою тривалий розлад здоров`я. Тому, враховуючи ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 завдано моральну шкоду, яка полягає у фізичних та психологічних стражданнях.

При цьому, з урахуванням того, що ОСОБА_5 добровільно відшкодував потерпілій 11 800 гр., суд задовольняє позовні вимоги в сумі 70 000 гр.

Щодо стягнення моральної шкоди з ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» в розмірі 4000 гр. (5%) слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до статті 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Згідно підпунктів «г» і «ґ» пункту 41.1 статті 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону, згідно якого учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.;

у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно підпункта «в» пункту 41.2 статті 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат "Зелена картка", що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України. Така регламентна виплата здійснюється на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка".

Таким чином, оскільки дія статті 26-1 Закону №1961-ІV не поширюється на потерпілу ОСОБА_4 , спірні правовідносини не відноситься до випадків, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до договору про надання правничої допомоги від 01.05.2024, укладеного між ОСОБА_4 та адвокатом ОСОБА_7 , предметом договору є надання клієнтові правової допомоги в порядку та на умовах, передбачених договором (п. 1.1.)

Згідно акту приймання виконаних робіт від 17.06.2024, укладений між цивільним позивачем та адвокатом ОСОБА_7 , за умовами якого позивачем прийняті юридичні послуги відповідно до договору про надання правничої допомоги від 01.05.2024, на загальну суму 7500 гр., які складаються з: ознайомлення з матеріалами справи, сформування правової позиції та надання консультації 1500 гр.; складання та направлення цивільного позову у кримінальноу провадженні 6000 гр.

ОСОБА_4 сплатила адвокату ОСОБА_7 вартість наданих послуг у розмірі 7500, гр., що підтверджується фіскальним чеком від 17.06.2024.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Така заява була зроблена представником позивача зокрема у позовній заяві.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 №301/1894/17 вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Враховуючи вищевикладене та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, а саме ознайомлення з матеріалами справи, сформування правової позиції та надання консультації, а також складання та направлення цивільного позову до суду, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7500 гр.

Судові витрати, які складаються з витрат на проведення експертиз, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі, з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 (один) рік.

В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням, встановити випробувальний строк 2 (два) роки.

В силу ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» про відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю, а також відшкодування моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_4 на відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілої в розмірі 16 364 (шістнадцять тисяч триста шістдесят чотири) гр. 02 коп.

Стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_4 на відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності в розмірі 7100 (сім тисяч сто) гр.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 франшизу в розмірі 3200 (три тисячі двісті) гр.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7500 (сім тисяч п`ятсот) гр.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на відшкодування моральної шкоди 70 000 (сімдесят тисяч) гр.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення судових авто-технічних експертиз № СЕ-19/121-24/9554-ІТ від 10.04.2024 року - в розмірі 3029,12 гр. та №СЕ-19/121-24/10766-ІТ від 24.04.2024 року в розмірі 4543,68 гр., що разом становить 7572, 80 гр.

Речовий доказ, а саме автомобіль «Deawoo Lanos», р.н. НОМЕР_1 , який зберігається на території майданчика тимчасового утримання транспортних засобів ЦЗ ГУНП в Харківській області повернути його власнику, ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1