Провадження № 1-кп/761/2839/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва в режимі відеоконференції кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006888 від 19.07.2019, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Сватова Луганської області, громадянки України, яка здобула середню освіту, не працює, незаміжня, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю:

секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисниці - ОСОБА_7 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

Шевченківським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження №0006888 від 19.07.2019 щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою від 29 січня 2025 року обвинуваченій ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 29 березня 2025 року включно.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заявив письмове клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 . Так, у своєму клопотанні прокурор вказує, що обвинувачена, усвідомлюючи тяжкість покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років та його невідворотність у раз визнання її судом винуватою, може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. При цьому, ОСОБА_4 не має визначеного місця проживання, офіційно не працевлаштована, не має міцних соціальних зв`язків, тобто відсутні запобіжники, які б унеможливили залишення нею території м. Києва.

Разом з тим, прокурор вважає, що у разі застосування щодо обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, буде наявний ризик незаконного впливу ОСОБА_4 на потерпілу ОСОБА_8 , а також свідків, яким відомі обставини вчинення інкримінованого обвинуваченій кримінального правопорушення. Таким чином, ОСОБА_4 може шляхом погроз, підкупом, вмовляннями чи в інший спосіб схилити вказаних осіб до дачі неправдивих свідчень, відмови від раніше наданих показань, що зашкодить встановленню істини.

Крім того, враховуючи характер інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, спосіб його вчинення, та з огляду на характеризуючі дані обвинуваченої, прокурор переконаний, що наявний ризик вчинення обвинуваченою ОСОБА_4 інших кримінальних правопорушень, зокрема, щодо життя та здоров`я. Таким чином, враховуючи вищевикладене, застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_4 менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, не є достатнім для запобігання вищевказаним ризикам, а відтак, існує необхідність у продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 без визначення розміру застави.

Захисниця ОСОБА_7 у судовому засіданні щодо заявленого прокурором клопотання про продовження строку дії раніше застосованого до підзахисної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою категорично заперечувала з огляду на тривалість перебування ОСОБА_4 під вартою, що мінімізує ризики. Також зауважила, що ризик тиску на потерпілу та свідків необґрунтований, а відтак, не заслуговує на увагу. Підсумовуючи, захисниця просила змінити підзахисній ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання або домашній арешт, а у разі, якщо суд дійде висновку про необхідність продовження тримання останньої під вартою - визначити помірний для ОСОБА_4 розмір застави.

Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала позицію своєї захисниці.

Вислухавши думки сторін судового провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, суд приходить до такого висновку.

Проаналізувавши доводи, наведені сторонами у судовому засіданні, з урахуванням змісту та обсягу обвинувачення, обставин кримінального правопорушення, інкримінованого обвинуваченій ОСОБА_4 , яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким, покарання у виді позбавлення на строк від семи до п`ятнадцяти років, яке загрожує останній у разі визнання її судом винуватою, та усвідомлення нею цієї обставини переконливо дає підстави вважати про існування ризику переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, а також вчинити нове кримінальне правопорушення.

Так, суд враховує той факт, що потерпіла та свідки у кримінальному провадженні не були допитані в судовому засіданні, оскільки така стадія судового розгляду ще не настала, а тому існує висока ймовірність настання ризику вчинення незаконного тиску на останніх. При цьому, суд сприймає доводи сторони обвинувачення стосовно наявності в обвинуваченої реальної можливості незаконно впливати на останніх шляхом погроз, підкупу, вмовляннями чи в інший спосіб з огляду на наявність інформації про місце їх перебування.

З`ясовуючи питання щодо наявності ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченої ОСОБА_4 , на які послався прокурор у своєму клопотанні, обґрунтовуючи необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та чи переважають характеризуючі дані щодо обвинуваченої ці ризики, суд враховує, що ризиком є подія або дія, яка може настати або вчинитися з високим ступенем ймовірності, вірогідність яких має оцінюватись у сукупності з обґрунтованістю підозри та вагомістю доказів на її підтвердження, мірою покарання, яка загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні інкримінованого діяння.

Враховуючи наявні ризики, суд доходить до обґрунтованого переконання, що загальносуспільний інтерес переважає інтереси обвинуваченої на особисту свободу, а тому в даному випадку запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 як захід процесуального примусу, є виправданим.

Висунення ОСОБА_4 обвинувачення у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, фактичні обставини за яких їй інкримінується вчинення цього правопорушення та наслідки його вчинення, міра покарання, яка загрожує ОСОБА_4 у разі визнання винуватою у скоєнні цього кримінального правопорушення, у сукупності свідчать про високий ступінь ймовірності втечі обвинуваченої у разі застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу.

У той же час, суд звертає увагу, що у ході судового розгляду стороною захисту не надано жодних відомостей, які б обґрунтовували можливість застосування щодо ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, котрі були б достатнім запобіжником для виконання останньою покладених на неї судом обов`язків. Отже, суд, розглянувши питання про можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченої та оцінивши доводи кожної сторони, з урахуванням наведених вище тверджень, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що прокурором доведено, що при застосуванні до обвинуваченої ОСОБА_4 менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не можна буде запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої з метою дотримання розумних строків розгляду даного кримінального провадження.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилався прокурор у своєму клопотанні, запобігти яким можливе лише шляхом застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак про достатність підстав для задоволення клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

У той же час, об`єктивні дані, які б безперечно свідчили про неможливість перебування обвинуваченої ОСОБА_4 в умовах тримання під вартою - відсутні.

У свою чергу, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом з тим, в силу ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Водночас, враховуючи вказані вище обставини обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення проти життя особи, який спричинив загибель людини, з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177 та 178 КПК України, з огляду на тривалість перебування обвинуваченої ОСОБА_4 під вартою, що становить понад 5 років, суд дійшов висновку про можливість одночасно із застосуванням до ОСОБА_4 такого запобіжного заходу як тримання під вартою, визначити щодо обвинуваченої ОСОБА_4 заставу у розмірі 200 (двісті) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 605 600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, і такий запобіжний захід на переконання суду зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 , а також сприятиме забезпеченню виконання завдань кримінального провадження, може запобігти її спілкуванню з іншими учасниками провадження, здійснення останньою впливу на потерпілу та свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджанню вчиненню необхідних процесуальних дій та виконанню процесуальних рішень.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України визначити строк дії ухвали про тримання обвинуваченої ОСОБА_4 під вартою до 17 травня 2025 року включно.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 131, 132, 176, 177, 182, 183, 194, 196, 197, 331, 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити частково.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 17 травня 2025 року включно.

Визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави достатньої для забезпечення виконання обвинуваченою обов`язків передбачених КПК України у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605 600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень, яка може бути внесена як самою обвинуваченою, так і іншими фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок для внесення застави:

Отримувач: ТУДСАУ в місті Києві,

,

МФО: 820172,

Банк: Державна казначейська служба України м. Київ,

р/р: № UA1012089,

призначення платежу: застава за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2025 року у справі №761/47007/19.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- прибувати до суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати закордонний паспорт чи інший документ, що надає право виїзду за межі України на зберігання до відповідного органу державної влади.

Визначити строк дії покладених на обвинувачену ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухвалою суду обов`язків - 2 (два) місяці з моменту звільнення обвинуваченої з-під варти у зв`язку із внесенням застави у розмірі, визначеному судом.

Копію ухвали направити для виконання до Державної Установи «Київський слідчий ізолятор».

Контроль за виконанням ухвали - покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, обвинуваченою, захисником.

Повний текст ухвали оголосити 21 березня 2025 року о 12 год. 10 хв.

Судді: