Провадження № 1-кс/947/3254/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 в режимі відео конференції представника заявника адвокат ОСОБА_4 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна який було накладено на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12.02.2025 року у справі №947/33868/24, -

ВСТАНОВИВ:

27.02.2025р. до слідчого судді Київського районного суду м. Одеси надійшло вказане клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна який було накладено на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12.02.2025 року у справі №947/33868/24.

Представник власника майна в клопотанні зазначає, що на його думку на даний час відпала потреба у подальшому арешті вилученого майна, яке було вилучено в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , заявник зазначає, що пройшов значний час якого мало бути достатньо для огляду вилученого майна, а тому просить скасувати арешт та повернути майно власнику. Додатково зауважив, що вилучені мобільні телефони не використовувались у вчиненні кримінального правопорушення, банківські картки належать іншим особам, які не мають жодного відношення до кримінального правопорушення. Підозру власнику майна не повідомлялось.

Представник заявника в судовому засіданні підтримав доводи клопотання, просив задовольнити на підставі доводів викладених в клопотанні.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вказавши що на даний час досудове розслідування триває, на вилученому майну про яке зазначає заявник, зокрема мобільні телефони можуть знаходитись переписки та інші електронні докази які можуть бути корисні для досудового розслідування, по справі призначено ряд слідчих дій та експертних досліджень, результати яких досі не отримано, а за такого сторона обвинувачення вважає що скасування арешту з майна є передчасним. Надав у судовому засіданні матеріали кримінального провадження №№0000305 від 08.10.2024 року.

Дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, дослідивши матеріали кримінального провадження №0000305 від 08.10.2024 року, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що однією із загальних засад кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до Постанови Європейського Суду з прав людини (далі - Європейський Суд) від 09 червня 2005 року по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Європейським Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності та не було свавільним.

Окрім того, Європейський суд через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення «Іатрідіс проти Греції»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Положеннями ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000305 від 08.10.2024 за ч. 5 ст. 190 КК України.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12.02.2025 року було накладено арешт на майно вилученого у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: «Iphone 11» в корпусі чорного кольору, IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з сім картою мобільного оператора ПРаТ «ВФ Україна» № НОМЕР_3 . мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9», в корпусі чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 , з сім картою мобільного оператора ТОВ «Лайфселл» № НОМЕР_6 ; мобільний телефон марки «Xiaomi», в металевому корпусі, в чохлі помаранчевого кольору, у вимкненому стані; мобільний телефон марки «Nokia», в корпусі блакитного кольору, у вимкненому стані, з наліпками на корпусі з написом «Киевстар» та номером « НОМЕР_7 »; банківські картки в кількості трьох штук, а саме: банку «Приватбанк» з № НОМЕР_8 ; «Укргазбанк» з № НОМЕР_9 ; «Укргазбанк» з № НОМЕР_10 ; 4 (чотири) аркуші А4, щодо угоди з банківською установою «Альфа-Банк»; стартовий пакет оператора ПрАТ «ВФ Україна» з № НОМЕР_3 , Пристрій для передачі інтернет сигналу (WIFI антена) марки «TP-Link» серійний номер «12С97101312»; 11 (одинадцять) банківських карток, а саме: 5(п`ять) банківських карток «Приватбанк» з №№ НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , НОМЕР_15 ; 2(дві) «Ощадбанк» з №№ НОМЕР_16 , НОМЕР_17 ; 2 (дві) «А-Банк» з №№ НОМЕР_18 , НОМЕР_19 ; 1(одна) «Восток» з № НОМЕР_20 ; 1(одна) «Альфа-банк» з № НОМЕР_21 ;флеш-накопичувач (у вигляді банківської карти) з написом «Vannucci piante»; мобільний телефон марки «Samsung» модель «GT-35610» IMEI: НОМЕР_22 , з сім картою мобільного оператора ПРаТ «ВФ Україна» та флеш-накопичувачем на 4GB, у вимкненому стані; системний блок, в корпусі білого кольору, марки «Gamemar»;

Накладаючи арешт майно, слідчий суддя виходив з того, що майно на яке накладається арешт відповідає критеріям ст.98 КПК України. Так зазначене майно представляє собою комп`ютерна техніка та мобільний телефони, що є носієм електронної інформації, які можуть бути доказами щодо розслідування кримінального правопорушення. Зв`язок даного майна із вчиненням злочинів, передбачених ч. 5 ст. 190 КК України, підлягає встановленню в процесі здійснення досудового розслідування, а отже арешт даного майна є виправданим. В клопотанні про арешт майна прямо зазначено підставу та мету арешту майна, наведено відповідне обґрунтування, вказано обсяг та вид майна, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, а також зазначено про відповідність цього майна критеріям ст.98 КПК України.

Як встановлено в судовому засіданні, арешт на вказане майно було накладено з метою забезпечення збереження речових доказів, а з урахуванням особливостей кримінального провадження, предмету досудового розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що такий арешт цілком прийнятним та необхідним, в тому числі і на поточний момент.

Доводи клопотання про скасування арешту зводяться до незгоди із прийнятим рішенням про визнання вилученого майна речовим доказом та мотивами накладення арешту на зазначене майно. Зазначені обставини можуть бути предметом апеляційного оскарження.

Слідчим суддею встановлено, що 28 лютого 2025 року слідчим було здійснено огляд предметів, що були вилучені за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_5 . Під час огляду у мобільних терміналах встановлені електронні докази, що можуть свідчити про використання певною особою фінансовими акаунтами та платіжними засобами від імені третіх осіб, що є безпосереднім предметом дослідження у кримінальному провадженні № 0000305.

При цьому слідчий суддя також бере до уваги те, що матеріали клопотання не містять достатнього обґрунтування, що потреба в накладенні арешту відпала. Під час розгляду клопотання про скасування арешту не передбачене повторне встановлення обставин, що відносяться до предмету розгляду клопотання про накладення арешту.

Крім того, слідчий суддя враховує, що у цьому кримінальному провадженні повідомлені підозри, а тому воно з високою вірогідністю стане предметом судового розгляду.

З урахуванням викладеного, оскільки заявником не було доведено, що в подальшому застосуванні арешту на майно відпала потреба, а досудове слідство триває, вважаю необхідним у задоволенні клопотання відмовити.

Таким чином, керуючись ст.174 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна який було накладено на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12.02.2025 року у справі №947/33868/24 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили негайно після оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1