УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2024 Справа №607/19826/24 Провадження №1-в/607/344/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі подання начальника Тернопільського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_3 про приведення у відповідність згідно з чинним законодавством вироку Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 16.12.2020,

щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

представника органу пробації ОСОБА_6 ,

встановив:

начальник Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_7 звернулася до суду із поданням про приведення у відповідність до чинного законодавства вироку Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 16.12.2020, згідно з яким ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді два роки обмеження волі. Відповідно до ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням йому іспитового строку тривалістю один рік з покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, повністю приєднано невідбуте покарання за вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 15.03.2018 850 грн штрафу, і остаточно призначено йому покарання у виді двох років обмеження волі із звільненням його від відбування покарання із випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю один рік, з покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, та штрафу у розмірі 50 н.м.л.г., що складає 850 грн, який виконувати самостійно.

В обґрунтування подання зазначила, що набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», №3886-ІХ від 18.07.2024, яким усунена караність вчиненого ОСОБА_4 діяння.

У судовому засіданні 13.11.2024 представник Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_6 подання підтримала з підстав, наведених у ньому. Окрім того, надала суду для ознайомлення частину матеріалів особової справи на засудженого та пояснила, що новий судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_4 зупинено до звільнення його з військової служби. Також повідомила, що вирок суду від 16.12.2020 органом пробації за місцем перебування останнього, а саме у військову частину, не направлявся, оскільки іспитовий строк закінчився.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні 13.11.2024 просила судове засідання відкласти з метою надання запиту у військову частину щодо проходження ОСОБА_4 військової служби, а також надання запиту у Теребовлянський районний суд Тернопільської області щодо з`ясування стадій розгляду кримінальних проваджень про обвинувачення ОСОБА_4 .

У судовому засіданні 16.12.2024 представник Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_6 повідомила, що відповіді від військової частини на запит не надійшло. Проте орган пробації отримав відповідь з Теребовлянського районного суду Тернопільської області, де було відкрито кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 та судове провадження зупинено до звільнення обвинуваченого з військової служби. Відтак подання підтримала з підстав, наведених у ньому.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні 16.12.2024 не заперечила щодо задоволення подання.

Засуджений ОСОБА_4 , незважаючи на неодноразові повідомлення суду, в судові засідання не з`явився. Жодних клопотань до суду не подавав. Враховуючи вимоги ч. 5 ст. 539 КПК України, суд вважає за можливе розглядати подання у його відсутності.

Заслухавши представника органу пробації, з`ясувавши думку прокурора, розглянувши подання та частково дослідивши у судовому засіданні матеріали особової справи на засудженого, суд приходить такого висновку:

09.08.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX, відповідно до якого стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Станом на 01.01.2024 розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» становив 3028,00 грн.

Тобто, із 09.08.2024 дрібною крадіжкою є адміністративне правопорушення, якщо вартість викраденого майна становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - до 3028,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно зі ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Вказане дає суду підстави вважати, що має місце усунення законом караності діяння - викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, вартість якого на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

ОСОБА_4 засуджено вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 16.12.2020 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді два роки обмеження волі. Відповідно до ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням йому іспитового строку тривалістю один рік з покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, повністю приєднано невідбуте покарання за вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 15.03.2018 850 грн штрафу, і остаточно призначено йому покарання у виді двох років обмеження волі із звільненням його від відбування покарання із випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю один рік, з покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, та штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн, який виконувати самостійно.

Окрім того, відповідно до ЄДРСР вироку Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 13.07.2022, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі на два роки. На підставі ст. 71, ст. 72 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 16.12.2020 та призначено йому остаточне покарання у виді обмеження волі на строк два роки один місяць та штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн за вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 15.03.2018, який виконувати самостійно.

Згідно з ЄДРСР ухвали Тернопільського апеляційного суду від 14.09.2022, вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 16.12.2020 скасовано із призначенням нового судового розгляду у тому ж суді, в іншому складі суду.

Відповідно до ЄДРСР ухвали Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 21.02.2023, судове провадження у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, зупинено до звільнення його з військової служби.

Відтак вирок суду від 13.07.2022, який включає в себе невідбуту частину покарання за вироком суду від 16.12.2020, не набрав законної сили, оскільки був скасований ухвалою апеляційного суду від 14.09.2022 та призначено новий судовий розгляд у тому ж суді, в іншому складі суду, а судове провадження у кримінальному провадженні, згідно з ухвалою суду від 21.02.2023, зупинено до звільнення ОСОБА_4 з військової служби.

Тобто, як про це зазначає представник органу пробації, ОСОБА_4 продовжує рахуватись за органом пробації як засуджений вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 16.12.2020.

Встановлено, що згідно з вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 16.12.2020, ОСОБА_4 21.09.2020 вчинив крадіжку, спричинивши своїми діями матеріальну шкоду на суму 704,10 грн, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2102 грн у 2020 році).

Таким чином, під час судового розгляду даного подання встановлено наявність підстави, передбаченої ч. 2 ст. 74 КК України, для негайного звільнення засудженого ОСОБА_4 від призначеного судом покарання.

Водночас вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 16.12.2020 охоплює покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн за вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 15.03.2018. Таким чином, вказане покарання підлягає виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 74 КК України, ст.ст. 372, 537, 539 КПК України, суд

постановив:

подання начальника Тернопільського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_3 задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від покарання, призначеного вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 16.12.2020, у виді двох років обмеження волі, відповідно до ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням йому іспитового строку тривалістю один рік з покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, - на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Покарання за вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 15.03.2018 у виді штрафу в розмірі 850 грн підлягає виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний Тернопільської області протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуюча суддя ОСОБА_1