Справа № 541/481/25
№ провадження 1-кп/541/146/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2025 року місто Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі: головуючої судді - ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород Полтавської області кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000002 від 02.01.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Миргород, Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою-спеціальною освітою, офіційно не працюючого, холостого, утриманців не має, раніше судимого:

1) 15.09.2016 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту строком на 30 днів, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

2) 13.06.2018 за ч. 3 ст. 187 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, до остаточного покарання у виді 7 років 10 днів позбавлення волі та конфіскації частини особисто майна.

Звільнений 02.08.2024 з ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» по відбуттю строку покарання.

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ст. 395 КК України,-

в с т а н о в и в:

01.01.2025 року близько 00 год. 10 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою з`ясування особистих стосунків із ОСОБА_6 , прибув до домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де остання проживає разом з сестрою ОСОБА_7 , що відповідно до державного акту на право власності належить їхній матері ОСОБА_8 .

У подальшому ОСОБА_4 , реалізуючи свій раптово виниклий кримінально-протиправний умисел, спрямований на незаконне проникнення до іншого володіння особи, порушуючи вимоги ст. 30 Конституції України, яка гарантує кожному недоторканість житла та не допускає проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку не інакше, як за вмотивованим рішенням суду, переслідуючи кримінально-протиправний умисел спрямований на незаконне проникнення до іншого володіння особи, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, за відсутності на те законних підстав та всупереч волі власника, шляхом відчинення вхідних воріт ударом ноги, незаконно проник до володіння особи, а саме на територію земельної ділянки, огородженої парканом, на якій розташоване домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , тим самим незаконно проник до іншого володіння особи, який перебуває в користуванні потерпілої ОСОБА_7 , знаходячись на території вище вказаного домоволодіння ОСОБА_4 о 01 год. 45 хв. був виявлений працівниками поліції Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що відносно ОСОБА_4 , звільненого з місць позбавлення волі, ухвалою Ленінського районного суду м. Полтава по справі №553/1966/24 від 03.07.2024 встановлений адміністративний нагляд, згідно до п. «б» ст. 3, п. 1 ч. 1, ст. 5, ст. 6, ст. 10 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» терміном на один рік з наступними обмеженнями:

1)заборонити покидати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 21:00 год до 05:00 год наступної доби;

2)заборонити знаходитися в ресторанах, кафе, барах та інших підприємствах торгівлі, де реалізуються спиртні напої на розлив;

3)заборонити покидати межі Миргородського району Полтавської області без дозволу Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області;

4)з`являтися на реєстрацію до Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області кожен в 1-й, 2-й. 3-й та 4-й вівторок кожного місяця з 08:00 год по 18:00 год до закінчення терміну адміністративного нагляду.

Ухвала суду набрала законної сили 11.07.2024.

Водночас, 03.09.2024 ОСОБА_4 в Миргородському РВП ГУНП в Полтавській області ознайомлено з встановленими відносно нього обмеженнями, роз`яснено та попереджено про адміністративну та кримінальну відповідальність в разі порушення ним правил адміністративного нагляду, про що він поставив свій підпис в довідці про оголошення обмежень особі про встановлення адміністративного нагляду.

Після встановлення адміністративного нагляду ОСОБА_4 повідомив уповноваженій особі за здійснення адміністративного нагляду дільничному офіцеру поліції СДОП ВП Миргородського РВП ОСОБА_9 , що буде проживати за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою працівниками поліції повинна була здійснюватися перевірка дотримання ОСОБА_4 обмежень адміністративного нагляду.

Разом з тим, ОСОБА_4 з метою ухилення від адміністративного нагляду, без поважних причин, самовільно, без дозволу контролюючого органу, умисно, усвідомлюючи, що в період часу з 21:00 год до 05:00 год наступної доби він повинен перебувати вдома, був відсутній за місцем свого проживання у наступні дні: 04.09.2024, 08.09.2024, 09.09.2024, 13.09.2024, 18.09.2024, 20.09.2024, 04.10.2024, 07.10.2024, 09.10.2024, 12.10.2024, 05.11.2024, 13.11.2024, 15.11.2025, 19.11.2024, 21.11.2024, 06.01.2025, 14.01.2025, в зв`язку із зміною свого місця проживання.

До цього ж, 01.01.2025 близько 00:10 год., ОСОБА_4 , будучи обізнаним в тім, що він перебуває під адміністративним наглядом та відносно нього застосовані обмеження, зокрема без поважних причин не покидати своє місце проживання в період часу з 21:00 год до 05:00 год наступної доби, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , де вчинив кримінальне правопорушення проти особистих прав і свобод громадянина.

Окрім цього, ОСОБА_4 , з метою ухилення від адміністративного нагляду, без поважних причин, не з`явився на реєстрацію до Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області у встановлений час в наступні дні: 01.10.2024, 22.10.2024, 12.11.2024, 19.11.2024, 26.11.2024, 03.12.2024, 10.12.2024, 17.12.2024, чим грубо порушив встановлені обмеження адміністративного нагляду, передбачені ухвалою Ленінського районного суду м. Полтава від 03.07.2024.

Правова кваліфікація кримінальних правопорушень:

- ч. 1 ст. 162 КК України, незаконне проникнення до іншого володіння особи;

- ст. 395 КК України, самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

20 лютого 2025 року між прокурором Миргородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за письмової згоди потерпілої ОСОБА_7 , за участю захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з угодою ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ст. 395 КК України.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст. 162 КК України у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця обмеження волі; за ст. 395 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 1(одного) року 1 (одного) місяця обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком визначеним судом.

В судовому засіданні ОСОБА_4 вину у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ст. 395 КК України визнав повністю, підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості між ним та прокурором, просив її затвердити і призначити узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.

Захисник ОСОБА_5 також підтвердив добровільність укладення угоди та просив її затвердити.

Потерпіла ОСОБА_7 надала заяву, в якій не заперечувала проти укладення угоди .

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити ОСОБА_4 узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі. Прокурор підтвердив, що угода укладена добровільно.

Суд, заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали, які надійшли з угодою про визнання винуватості, приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити ОСОБА_4 узгоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ч. 4 ст. 468 КПК України, укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 162, ст. 395 КК України, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальними проступками.

Потерпілою надано письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 : на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, свою вину визнав, активно сприяв розкриттю злочину, за місцем мешкання характеризується позитивно, обтяжуючу обставину : вчинення кримінального правопорушення особою раніше судомою в стані алкогольного сп`яніння, особу обвинуваченого, а також те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення та запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання за ч.1 ст. 162 КК України у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця обмеження волі; за ст. 395 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 1(одного) року 1 (одного) місяця обмеження волі, із застосуванням положень ст.75, 76 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням - встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Одночасно, при визначенні тривалості іспитового строку суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, виду і строку призначеного покарання, обставин, що характеризують особу обвинуваченого, середовище, в якому він перебуває та вважає за необхідне встановити його іспитовий строк на 1 рік.

Дане покарання буде достатньою мірою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, досягнення інших цілей покарання, буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.

Суд бере до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 в ході судового розгляду повністю визнав свою вину, усвідомив протиправність своїх дій, щиро розкаявся, потерпіла матеріальних претензій не має, активно сприяв розкриттю злочинів.

Крім того, суд враховує думку потерпілої, яка надала свою згоду на укладення угоди про визнання винуватості саме на таких умовах; відсутність тяжких наслідків, характер вчинених злочинів, особу обвинуваченого.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, які передбачено ст. 476 КПК України.

При цьому суд, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати на залучення експерта відсутні.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 122, 124, 373, 374, 474,475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 20 лютого 2025 року, укладену між прокурором Миргородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ст. 395 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання:

-за ч. 1 ст. 162 КК України у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця обмеження волі;

- за ст. 395 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 1(одного) року 1 (одного) місяця обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням та встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази: скляну пляшку з-під шампанського «Aznauri», 4 фрагменти скла зі слідами РБК , що зберігаються в камері зберігання речових доказів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області знищити.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

СуддяОСОБА_1