Справа№751/838/25
Провадження №1-кп/751/152/25
В и р о к

І м е н е м У к р а ї н и

12 лютого 2025 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003913 від 08.12.2024 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Дружний Мінської області Білорусі, громадянина України, військовослужбовця, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

В с т а н о в и в:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.05.2022 № 115 солдата ОСОБА_3 , призначеного на посаду номера обслуги кулеметного взводу стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення.

08.12.2024 близько 11 години 00 хвилин солдат ОСОБА_3 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2, діючи умисно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій прямий умисел, направлений на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, достовірно знаючи про те, що відомості щодо підготовки вибуху не відповідають дійсності, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, посягаючи на громадську безпеку в частині надання інформації про загрозу злочинних посягань, зі свого мобільного телефону марки S-TELL, моделі S1-08, ІМЕІ: НОМЕР_2 , з сім-картою оператора мобільного зв`язку України ПрАТ «ВФ Україна» з мобільним номером НОМЕР_3 , здійснив дзвінок на лінію екстреного виклику «102» ГУНП в Чернігівській області та анонімно повідомив працівникам поліції завідомо неправдиву інформацію про підготовку вибуху, а саме: підготовку вибуху житлового багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, тим самим порушив нормальний ритм життя мешканців будинку та громадський спокій, в результаті чого була поставлена під загрозу громадська безпека та здійснено відволікання від виконання своїх службових обов`язків органів Національної поліції.

У подальшому під час проведення обстеження компетентними органами будинку за адресою: вул. В`ячеслава Радченка, буд. № 18 в м. Чернігові, та прилеглої території жодних вибухових пристроїв, речовин або конструктивно схожих на них предметів не виявлено, що підтверджує неправдивість повідомленої ОСОБА_3 інформації.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, визнав повністю, у ході допиту в судовому засіданні повністю підтвердив викладені в обвинувальному акті та інкриміновані йому фактичні обставини. Показав, що дійсно 08.12.2024 близько 11 год 00 хв, перебуваючи біля будинку за адресою АДРЕСА_2 , після вживання алкогольних напоїв здійснив завідомо безпідставне повідомлення про підготовку до вибуху в будинку за цією ж адресою. Після цього він пішов додому спати. У подальшому його розбудила власна дружина та повідомила про приїзд спеціальних служб у зв`язку із мінуванням будинку, після чого він повідомив дружині, що здійснив завідомо безпідставне повідомлення про мінування, та вийшов на вулицю, де в цей час перебували працівники поліції, після чого повідомив їм, що саме він здійснив це повідомлення і що в дійсності таких обставин не відбулося. Мотивів свого вчинку пояснити суду не зміг, вважає що він був зумовлений низкою факторів, зокрема психологічною травмою від перебування безпосередньо на лінії зіткнення із військами російської федерації. У скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати та призначити покарання, не пов`язане з реальним позбавленням волі. Зазначив, що в подальшому планує повернутися на військову службу.

Враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, з урахуванням думки учасників судового провадження, переконавшись у добровільності визнання інкримінованих обставин, вірному розумінні ним суті обвинувачення та юридичних наслідків відмови від оспорювання інкримінованих у кримінальному провадженні обставин, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом не досліджувались докази щодо тих обставин, які ніким з учасників судового провадження не оспорювались.

У судовому засіданні було встановлено, що зміст цих обставин учасники судового провадження розуміють правильно, підтверджують добровільність своїх позицій та усвідомлюють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Заслухавши обвинуваченого та дослідивши характеризуючи матеріали, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у завідомо неправдивому повідомленні про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, а його дії кваліфікуються за ч. 1 ст. 259 КК України.

Призначаючи покарання, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. У відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення на стадії досудового розслідування, про що суду було повідомлено стороною обвинувачення під час судового розгляду кримінального провадження. При цьому, на переконання суду, поведінка обвинуваченого в судовому процесі та його посткримінальна поведінка на стадії досудового розслідування дозволяє з сутнісної точки зору розцінювати його каяття саме як щире.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 , у відповідності до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Суд також враховує, що обвинувачений одружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є військовослужбовцем, за місцем служби характеризується позитивно, до адміністративної відповідальності не притягувався, раніше не судимий, за медичною допомогою до лікаря-психіатра не звертався, проте 08.12.2024 був доставлений в кабінет медичних оглядів диспансерного наркологічного відділення ЧОПНЛ, встановлено діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, гостра інтоксикація неускладнена.

Враховуючи вищенаведені обставини, характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наслідки скоєного, особу обвинуваченого, зокрема його відношення до скоєного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання, домірне скоєному кримінальному правопорушенню, у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 259 КК України зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, які є необхідними та достатніми для виправлення обвинуваченого.

Суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України саме таке покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень, та з урахуванням встановлених обставин справи та обставин, що характеризують особу обвинуваченого, суд доходить висновку про можливість його виправлення без відбування покарання.

Дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Згідно із ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 10.12.2024 застосовано до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181 680 грн, та з покладенням на нього обов`язків у разі внесення застави.

Надалі ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 29.01.2025 запобіжний захід у вигляді триманні під вартою змінено та застосовано до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , за винятком випадків прибуття до суду за викликом та за виключенням випадків необхідності отримання невідкладної медичної допомоги.

Під час судового розгляду сторона обвинувачення заявила клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді застави на час набрання вироком законної сили. Захисник просив не продовжувати дію запобіжного заходу з огляду на відсутність ризиків.

Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, суд враховує відомості про особу обвинуваченого, його належну процесуальну поведінку (в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про порушення ОСОБА_3 покладених на нього обов`язків) та призначене йому покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання. Тому, на переконання суду, обраний стосовно обвинуваченого такий запобіжний захід, як цілодобовий домашній арешт з покладенням відповідних обов`язків, наразі є невиправданим.

Отже, суд вважає за необхідне змінити запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, на строк до набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

З огляду на наведене, оскільки у застосуванні арешту майна відпала потреба, суд вважає за можливе скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 11.12.2024.

Цивільний позов у провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні в сумі 6 367,20 грн, пов`язані з проведенням судової експертизи відео-, звукозапису, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

Ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Покласти на ОСОБА_3 передбачені ст. 76 КК України обов`язки:

- з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, застосований до ОСОБА_3 ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 29.01.2025, змінити, застосувавши до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на строк до набрання вироком законної сили.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до набрання вироком законної сили наступні обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому ОСОБА_3 проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 6 367 (шість тисяч триста шістдесят сім) грн 20 коп. процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судової експертизи.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 11.12.2024 на мобільний телефон марки «S-TELL», моделі «S1-08», кнопковий, чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_2 , з сім-картою оператора мобільного зв`язку України ПрАТ «ВФ Україна» номер НОМЕР_3 , із забороною відчужувати, розпоряджатись та користуватись вказаним майном.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «S-TELL», моделі «S1-08», кнопковий, чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_2 , з сім-картою оператора мобільного зв`язку України ПрАТ «ВФ Україна» номер НОМЕР_3 , який переданий до камери зберігання речових доказів ЧРУП ГУНП в Чернігівській області, - повернути власнику ОСОБА_3 ;

- компакт диск «DVD-R, 4,7 GB» з відповідними аудіозаписами - залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд міста Чернігова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

Суддя ОСОБА_1