МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 945/231/25
Провадження № 1-кс/945/51/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Миколаївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , представника підозрюваної ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ ВП № 5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 00000018, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.01.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби відносно підозрюваної:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Новопетрівське Новоодеського району Миколаївської області, громадянки України, яка працює на посаді молодшої медичної сестри у КНП ММР «Міській лікарні швидкої медичної допомоги», раніше не судимої, незаміжньої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, слідчим відділенням ВП № 5 Миколаївського РУП Головного управління Національної поліції в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 00000018, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.01.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27.05.2021 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 року №1423-IX, яким розділ Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України доповнено п. 24, згідно якого з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад.

Враховуючи положення вищезазначеного нормативного акту, починаючи з 27.05.2021 року Мішково-Погорілівська сільська рада Миколаївського району Миколаївської області являється власником земель, в тому числі сільськогосподарського призначення, розташованих в межах території Мішково-Погорілівської ОТГ Миколаївського району Миколаївської області.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року.

Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 2 розділу ІІ Наказу Міністерства юстиції України визначено, що право власності на земельну ділянку, що відчужуються, може бути підтверджено, зокрема, державним актом на право власності на земельну ділянку.

Частиною 1 ст. 29 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація права власності на земельну ділянку, набутого та оформленого в установленому порядку до 1 січня 2013 року, проводиться за умови наявності відповідних відомостей в Державному земельному кадастрі

На початку січня 2022 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , погодилася на пропозицію ОСОБА_7 щодо оформлення на її ім`я речового права на земельну ділянку площею 2,0000 га, розташовану в межах території Мішково-Погорілівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області та яка перебувала в комунальній власності даного органу місцевого самоврядування, з подальшим її відчуженням на користь ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , яка являється матір`ю ОСОБА_10 . З вказаною метою, ОСОБА_4 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, надала ОСОБА_7 копію свого паспорту та картки про присвоєння ідентифікаційного номера.

З метою уникнення процедури погодження відведення землі у приватну власність з органами державної влади (місцевого самоврядування), будучі обізнаним з положеннями законодавства України про те, що державні акти на право приватної власності на землю, видані до 01.01.2013 року, є підставою для проведення державної реєстрації речових прав та вчинення правочинів, достовірно знаючи про відсутність у ОСОБА_4 права на приватизацію зазначеного вище об`єкту нерухомого майна, ОСОБА_7 , у невстановлений слідством місці та час, але не пізніше січня 2022 року, домовився з невстановленою особою про виготовлення на ім`я ОСОБА_4 підробленого офіційного документу - державного акту на право приватної власності на землю.

В подальшому невстановлена досудовим розслідуванням особа, перебуваючи в невстановленому місці, в невстановлений досудовим розслідуванням час, на підставі наданих ОСОБА_11 відомостей та на виконання раніше досягнутої з ним домовленості, підробила офіційний документ, який видається та посвідчується особою, яка уповноважена на виконання функцій держави, і який надає права, а саме державний акт на право приватної власності на землю зразка 1992 року,якому присвоїла серію І-МК № 015337 та внесла недостовірні відомості про те, що даний акт видано 02.07.2002 року ОСОБА_4 на підставі розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації № 359-р від 05.06.2002 року на земельну ділянку з площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах території Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області. При цьому, розпорядженням Жовтневої районної державної адміністрації № 359-р від 05.06.2002 року земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 2,0000 га, розташована в межах території Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, ОСОБА_4 у приватну власність не передавалась.

Вказаний підроблений офіційний документ за невстановлених досудовим розслідуванням обставин невстановлена досудовим розслідуванням особа передала ОСОБА_7

14 січня 2022 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, у зв`язку з тим, що земельну ділянку площею 2 га, розташовану в межах території Мішково-Погорілівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області в Державному земельному кадастрі сформовано не було та необхідністю виїзду ОСОБА_4 за межі України, остання, діючи умисно та протправно, за вказівкою ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що державний акт на право приватної власності на землю серії І-МК № 015337 від 02.07.2002 року не отримувала та до нього внесено недостовірні відомості щодо власника земельної ділянки та підстав її набуття, звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_12 , яка здійснювала свою діяльність за адресою: АДРЕСА_2 , для нотаріального посвідчення довіреності, якою уповноважила ОСОБА_13 , який є батьком ОСОБА_8 , та ОСОБА_14 , який є братом ОСОБА_15 , на вчинення від її імені правочину з вищезазначеною земельною ділянкою.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використанні завідомо підробленого документу.

В подальшому, 28.01.2022 року ОСОБА_4 достовірно знаючи, що державний акт на право приватної власності на землю серії І-МК № 015337 від 02.07.2002 року є підробленим та містить недостовірні відомості про власника земельної ділянки та підстави її набуття, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, сприяючи ОСОБА_8 та ОСОБА_16 у заволодінні земельною ділянкою комунальної форми власності площею 2,0000 га, розташованою в межах території Мішково-Погорілівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, надала приватному нотаріусу Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_17 вищезазначений державний акт через свого представника - ОСОБА_8 , уповноваженого на вчинення юридично значимих дій від її імені довіреністю, нотаріально посвідченою 14.01.2022 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_12 (реєстровий номер 15).

28.01.2022 року приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_17 , будучі введеною в оману щодо законності походження вищезазначеної земельної ділянки, які вже було присвоєно кадастровий номер :07:000:1070, в офісному приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-МК № 015337 від 02.07.2002 року, який є правовстановлюючим документом, посвідчила договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_4 , інтереси якої представляв ОСОБА_13 на підставі наданої нею довіреності, та ОСОБА_8 і ОСОБА_9 .

Внаслідок вказаного правочину, з комунальної власності Мішково-Погорілівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, проти її волі, вибула земельна ділянка площею 2,0000 га, нормативна грошова оцінка якої складає 9 348, 46 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 190 КК України, тобто пособництво у шахрайстві, тобто придбання права на майно шляхом обману, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Крім цього, встановлено, що ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що речове право на земельну ділянку площею 2,0000 га, розташовану в межах території Мішково-Погорілівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, виникло у неї на підставі підробленого державного акту на право приватної власності на землю серії І-МК № 015337 від 02.07.2002 року, який є правовстановлюючим документом та містить недостовірні відомості щодо власника земельної ділянки та підстав її набуття, усвідомлюючи протиправний характер свої дій, з метою маскування незаконного походження вказаної земельної ділянки, діючи в інтересах ОСОБА_8 та ОСОБА_15 за вказівкою ОСОБА_7 , розпорядилася нею шляхом укладення через свого представника цивільного правочину - договору купівлі продажу, посвідченого 28.01.2022 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_17 в офісному приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 .

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 209 КК України, тобто легалізації і відмивання майна, одержаного злочинним шляхом - на використання, розпорядження земельною ділянкою, щодо якої фактичні обставини свідчать про її одержання злочинним шляхом, у тому числі фінансові операції, вчинення правочину з таким майном з метою приховування, маскування джерел їх походження, вчинив дії для набуття права власності на грошові кошти від продажу майна та маскування джерел отримання грошових коштів, достовірно знаючи, що таке майно прямо і повністю отримано злочинним шляхом.

Слідчий звертається з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, обґрунтовуючи його тим, що під час проведення досудового розслідування встановлено ряд об`єктивних даних, які вказують на реальну наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України); незаконно впливати на іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

В судовому засіданні прокурор клопотання про застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби підтримала у повному обсязі та просила слідчого суддю клопотання задовольнити.

Захисник підозрюваної та підозрювана заперечували проти задоволення клопотання про застосування домашнього арешту у нічний час доби, вказували на необґрунтованість підозри в першу чергу і як наслідок відсутність підстав для застосування запобіжного заходу. Вказували на те, що ОСОБА_4 офіційно працевлаштована на посаду молодшої медичної сестри у КНП ММР «Міській лікарні швидкої медичної допомоги», має на утриманні мати похилого віку, яка страждає на онкологічне захворювання, має постійне місце проживання, не визнає себе винуватою. Вказує на те, що була введена в оману ОСОБА_11 , з яким в минулому перебувала у родинних стосунках, та була впевнена, що оформлення земельної ділянки відбувається в рамках закону.

Вивчивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши думку учасників судового провадження, врахувавши обставини, визначені ст. 178 КПК України, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Слідчий суддя також зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованості підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаyv.UnitedKingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Необхідно зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих відомостей повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. В світлі конкретних обставин даного клопотання досліджених матеріалів достатньо для того, щоб в рамках судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України. Її причетність до оголошеної підозри підтверджується фактичними даними, що містяться у досліджених судом у судовому засіданні доказах, що долучені до клопотання.

В своєму клопотанні прокурор послалась на існування ризиків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 177 КПК України. Та вказала, що застосування більш м`якого запобіжного заходу є неможливим.

В той же час, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зазначені у вказаній статті.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання судом запобіжного заходу на стадії досудового розслідування вирішальним є встановлення існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваної та можливість запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно з Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», на території України діє воєнний стан.

Станом на дату ухвалення рішення у даній справі, правовий режим воєнного стану на території України не скасовано.

На території Миколаєва встановлено комендантську годину з 00:00 до 5:00 ранку, що фактично відповідає умовам домашнього арешту у нічний час доби.

Слідчий суддя також враховує, що підозрювана працює на посаді молодшої медичної сестри у КНП ММР «Міській лікарні швидкої медичної допомоги», має мати похилого віку, яка страждає на онкологічне захворювання (зі слів сторони захисту), має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, повнолітню дочку, раніше не судима, але наразі підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, за одне з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна та яке відноситься до категорії тяжкого злочину, відповідно до ст. 12 КК України.

І за таких обставин, слідчий суддя вважає, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. ОСОБА_4 має закордонний паспорт, який надавали для огляду слідчому судді, який містить штампи про виїзд за кордон. В судовому засіданні підозрювана вказала, що мала документ, який легалізує довгострокове перебування в Польщі та працювала там певний час.

При цьому слідчий суддя вважає, що вказаному ризику може запобігти обрання відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, в тому ж ступені, як і домашній арешт у нічний час доби.

Те саме стосується ризику незаконно впливати на іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Слідчий суддя приходить до переконливого висновку про те, що стороною обвинувачення не надано доказів, достатніх, щоб переконати суд у необхідності застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід саме у вигляді домашнього арешту у нічний час доби та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. В той же час запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання в повній мірі здатен виконати мету застосування запобіжного заходу - забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні.

Керуючись ст. 176-179, 193-194, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені клопотання слідчого СВ ВП № 5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби відносно підозрюваної ОСОБА_4 - відмовити.

Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання - строком до 29.03.2025 року (включно).

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 29.03.2025 року (включно), обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На виконання ч. 2 ст. 179 КПК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , письмово під розпис повідомити про покладені на неї обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Строк дії ухвали відносно ОСОБА_4 закінчується 29 березня 2025 року (включно).

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого СВ ВП № 5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити підозрюваній ОСОБА_4 .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1

06.02.2025