Провадження №1-кп/592/85/24

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Окружної прокуратури м. Суми ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження № 0001688 від 25.05.2020 р. за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває вказане кримінальне провадження.

Згідно обвинувального акту 04.06.2020 р. близько 19 год. 00 хв. невстановлена під час слідства особа зателефонувала ОСОБА_6 та шляхом обману, повідомляючи неправдиві відомості, видаючи себе за онука потерпілої та в подальшому за повідомила інформацію, що онук потрапив у аварію та отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді перелому хребта та потребує значних коштів на операцію. Після того, як потерпіла ОСОБА_6 була введена в оману та вважала, що розмовляє по телефону з рідною людиною, невстановлена особа, в ході телефонної розмови з потерпілою, впевнившись, що в останньої за місцем мешкання наявні грошові кошти, та потерпіла будучи введеною в оману, готова передати для лікування близької людини грошові кошти, повідомила, що за місцем її мешкання за адресою АДРЕСА_1 прийде людина, якій вона повинна передати грошові кошти. Невстановлена особа та ОСОБА_7 попередньо розподілили свої ролі направлені на виконання спільного єдиного злочинного умисле, а саме ОСОБА_7 повинна увійти до квартири та отримати від останньої грошові кошти. Невстановлена особа знаходилася біля будинку мешкання потерпілої з метою допомоги ОСОБА_7 в разі виникнення ускладнень з реалізацією спільного злочинного умислу. Реалізуючи єдиний злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді завдання матеріальної шкоди іншій особі, діючи в змові з невстановленою особою та прямим умислом, повторно, виконуючи кожен свою попередньо розподілену роль. ОСОБА_7 та невстановлена особа 04.06.2020 р. близько 19 год. 15 хв. прибули за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_7 зайшла до квартири, представилася потерпілій ОСОБА_6 . В цей час невстановлена особа перебувала поруч з будинком АДРЕСА_2 з метою допомоги ОСОБА_7 в разі виникнення ускладнень з реалізацією спільного злочинного умислу. Знаходячись на вказаній квартирі, ОСОБА_7 зрозуміла, що заволодіти грошовими коштами шахрайським шляхом не зможе. Однак, її увагу привернув гаманець, залишений потерпілою в коридорі. В цей момент у ОСОБА_7 виник умисел на викрадення грошових коштів, які в ньому знаходилися. Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що її дії є непомітними для потерпілої, оскільки остання розмовляючи по телефону, зайшла до кімнати, діючи умисно, повторно, з метою незаконного особистого збагачення, тобто з корисливих мотивів, таємно взяла із гаманця грошові кошти в сумі 2100 грн. та залишила місце вчинення кримінального правопорушення, спричинивши останній матеріального збитку на вказану суму.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявила клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3884-ІХ від 18.07.2024 р., який набув чинності 09.08.2024 р. внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, у відповідності з якими дрібним викраденням чужого майна є викрадення майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Згідно ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет на 2020 р.» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020 р. складав 2102 грн., а отже кримінальною караною з 09.08.224 р. стала крадіжка майна вартість якої перевищує 2102 грн. Таким чином, з урахуванням змін, внесених Законом України № 3886-ІХ від 18.07.2024 р. дрібним є викрадення майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення не перевищує 2102 грн., тому враховуючи те, що сума майна викраденого ОСОБА_4 становить 2100 грн., вказане діяння не підпадає під кримінально каране, передбачене Особливою частиною КК України.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_5 не заперечували про закриття кримінального провадження з підстав п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Суд, заслухавши думки учасників кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Частина 1 ст. 2 КК України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Частиною 6 ст. 3 КК України встановлено норму, за якою зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі - Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024 р., встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто, до 3028 грн.) - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст. 169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року - для будь-якого платника податку.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також ті обставини, що відбулась декриміналізація інкримінованого ОСОБА_4 діяння на підставі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набув чинності 09.08.2024 р. та має зворотну дію в часі, з урахуванням наданої обвинуваченим ОСОБА_4 згоди на закриття кримінального провадження, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно абзацу четвертого частини сьомої статті 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст. 479-2 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 479-2 КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Суд вважає, що оскільки Законом № 3886-ІХ підвищилась межа, з якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку, то вказані обставини є у даному випадку підставою для закриття кримінального провадження за п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Отже, має місце декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у 2024 році становить 3028 грн (1514 х 2), а відтак суд приходить до висновку, що втратив чинність Закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчиненого ОСОБА_4 діяння, оскільки вартість майна, у здійсненні крадіжки якого вона обвинувачується, згідно обвинувального акту становить 2100 грн., що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3028 грн).

Зважаючи на те, що обвинувачена ОСОБА_4 не заперечує проти закриття кримінального провадження відносно неї, розуміє наслідки закриття провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає за необхідне клопотання захисника задовольнити.

Керуючись п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0001688 від 25.05.2020 р. за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку з втратою чинності Законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння задовольнити.

Кримінальне провадження № 0001688 від 25.05.2020 р. за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України - закрити на підставі п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності Закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність такого діяння.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1