ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/2288/23 Номер провадження 11-кп/814/893/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000329 за апеляційною скаргою прокурора Кобеляцького відділу Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Кобеляцького районного суду Полтавської області від 07 листопада 2024 року,

встановила:

Цією ухвалою клопотання прокурора задоволено та кримінальне провадження щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Радянське Кобеляцького району Полтавської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, закрито на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Продовжено судовий розгляд кримінального провадження № 0000329 від 04.10.2023 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України.

Кримінальне провадження № 0000329 від 04.10.2023 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, - закрито на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Як вбачається з ухвали суду за змістом обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000329 від 04.10.2023, складного 24.10.2023, на початку липня місяця 2023, в ранковий час доби, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 власником якого є ОСОБА_10 у ОСОБА_9 виник злочинний умисел на таємне викрадення майна.

Перебуваючи на території домогосподарства за вищевказаною адресою, ОСОБА_9 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, таємно, з корисливих мотивів, відкривши вхідні двері, проник до приміщення сараю, звідки через шибку вікна, проник до приміщення гаража, звідки вчинив крадіжку водяного насосу «Werk JSW6M», після чого з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи вартість водяного насосу «Werk JSW6M» становить 1462 грн. 18 коп.

В результаті протиправних дій ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_10 заподіяно матеріальну шкоду на суму 1462 грн. 18 коп.

Таким чином, ОСОБА_9 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у інше приміщення, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Закриваючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 за ч.4 ст. 185 КК України, суд першої інстанції зазначив, що оскільки сума викраденого майна є меншою за розмір, з якого настає кримінальна відповідальність, тому в даному випадку застосовується декриміналізація діяння.

Разом з цим, оскільки ОСОБА_9 вчинено крадіжку, поєднану з проникненням у інше приміщення, тому дії ОСОБА_9 підпадають під кваліфікацію діяння за ч.1 ст. 162 КК України. Дане кримінальне правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст. 477 КПК України, є кримінальним правопорушенням у формі приватного обвинувачення.

Оскільки потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні приватного обвинувачення, тому дане провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч.1 ст. 162 КК України підлягає закриттю.

На ухвалу суду прокурор подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування закону України при кримінальну відповідальність та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу суду скасувати, виключити з мотивувальної частини ухвали суду рішення про продовження судового розгляду кримінального провадження № 0000329 від 04.10.2023 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України.

Виключити з резолютивної частини ухвали суду рішення про продовження судового розгляду та закриття кримінального провадження № 0000329 від 04.10.2023 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що суд дійшов правильного висновку про декриміналізацію діяння ОСОБА_9 за ч.4 ст. 185 КК України оскільки сума викраденого меншою за розмір, з якого настає кримінальна відповідальність та закрив провадження на підставі п.4-1 с.1 ст.284 КПК України.

Проте суд безпідставно продовжив судовий розгляд за ч.1 ст. 162 КК України та безпідставно закрив провадження щодо ОСОБА_9 за ч.1 ст. 162 КК України у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, оскільки ні прокурором, ні судом правова кваліфікація кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_9 не змінювалася з ч.4 ст. 185 на ч.1 ст. 162 КК України.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідача, прокурора в підтримку своєї апеляційної скарги, захисника, який не заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Статтею 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є незастосування закону, який підлягає застосуванню та застосування закону, який не підлягає застосуванню.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_9 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаного з проникненням у інше приміщення, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Під час розгляду провадження судом правильно було встановлено, що сума викраденого майна ОСОБА_9 у потерпілого ОСОБА_10 не перевищує 2 прожиткових мінімумів та обвинувачений не може бути притягнутим до кримінальної відповідальності за ч.4 ст. 185 КК України.

Обґрунтованими є і висновки суду про необхідність кваліфікувати дії ОСОБА_9 за ч.1 ст. 162 КК України, оскільки правопорушення було вчинено з проникненням у приміщення.

Відповідно до висновку Об`єднаної палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21, вбачається, що у разі, якщо вартість викраденого майна на час вчинення діяння не перевищувала 2 прожиткових мінімумів, до цих діянь має застосовуватися ст. 5 КК України. Однак, якщо діяння вчинене з проникненням у приміщення, дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 162 КК України.

За таких підстав, встановивши під час розгляду справи, обставини, які вплинули на розмір матеріальної шкоди, за заподіяння якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку, суд повинен був перекваліфікувати дій ОСОБА_9 з ч.4 ст. 185 на ч.1 ст. 162 КК України та ухвалити відповідне рішення за обвинуваченням особи за ч.1 ст. 162 КК України.

Натомість суд зайво ухвалив рішення про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_9 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння та про продовження судового розгляду кримінального провадження № 0000329 від 04.10.2023 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України.

Відповідно до висновку Об`єднаної палати Верховного Суду у вказаній вище постанові, суд, встановивши, що вартість викраденого майна на час вчинення діяння не перевищувала 2 неоподатковуваного мінімуму, а також, що діяння вчинене з проникненням у приміщення, згідно з положеннями ч. 3 ст. 337 КПК України, повинен був перекваліфіковати дії обвинуваченого з ч. 4 ст. 185 на ч. 1 ст. 162 КК України.

Отже, рішення суду про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_9 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, є помилковим.

Також доводи прокурора, що суд безпідставно зазначив у вироку про продовження кримінального правопорушення за ч.1 ст. 162 КК України, а також про те, що суд мав зазначити у вироку про перекваліфікацію дій ОСОБА_9 є обґрунтованими.

Разом з цим вимоги прокурора про виключення з резолютивної частини ухвали суду рішення про закриття кримінального провадження № 0000329 від 04.10.2023 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, є безпідставними. Оскільки відповідно до матеріалів справи потерпілий ОСОБА_10 відмовився від обвинувачення ОСОБА_9 за ч.1 ст. 162 КК України, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 за ч.1 ст. 162 КК України підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст. 284 КК України у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

З огляду на вказане апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду зміні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Кобеляцького відділу Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Кобеляцького районного суду Полтавської області від 07 листопада 2024 року щодо ОСОБА_9 змінити.

Виключити з резолютивної частини ухвали вказівку судупро закриття провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння та про продовження судового розгляду кримінального провадження № 0000329 від 04.10.2023 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_9 з ч.4 ст. 185 КК України на ч.1 ст. 162 КК України.

Кримінальне провадження № 0000329 від 04.10.2023 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, - закрити на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4