Справа № 298/2219/24
Номер провадження 1-кс/298/264/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2024 року с-ще Великий Березний

Слідчий суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання заступника начальника - начальника слідчого відділення відділення поліції № 2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_7 , погоджене начальником Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 на підставі матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000252 від 24 грудня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , із середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого приймальником поїздів в АТ «Українська залізниця», громадянина України, раніше не судимого,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло вищевказане клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , який підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

В обґрунтування клопотання начальник СВ, вказавши на існування визначених ст.177 КПК України ризиків, зазначив що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років. При цьому, аналіз обставин кримінального правопорушення свідчить про байдуже ставлення підозрюваного до законних вимог працівників правоохоронних органів. Враховуючи викладене, на думку сторони обвинувачення наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 , усвідомлюючи неминучість покарання у випадку засудження за злочин, а також будучи байдужим до законних вимог органів державної влади про вчинення тих чи інших дій (наприклад, вимог з`явитися до суду тощо), може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Крім цього, ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків з метою зміни ними показань на його користь, оскільки підозрюваному добре відомо їх контактні мобільні телефони та будучи на волі він зможе здійснити підкуп, застосувати насильство до них чи вмовити останніх до відмови від дачі показів, а також інших свідків, які на даний час не встановлені, однак здійснюються всі необхідні заходи з метою їх встановлення, тобто наявний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України. На думку сторони обвинувачення, свідки не зможуть почувати себе у безпеці у випадку якщо знатимуть, що ОСОБА_4 перебуває на волі.

Крім цього, на думку сторони обвинувачення наявний ризик вчинення іншого нового кримінального правопорушення пов`язаного з незаконним переправленням через кордон України осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон.

24.12.2024 року відомості про вчинення даного злочину внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

29 грудня 2024 року, о 09 год. 30 хв. ОСОБА_4 , було затримано в порядку ст.208 КПК України.

29 грудня 2024 року внесено повідомлення про підозру ОСОБА_4 , у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання з підстав зазначених у ньому, зазначив що таке обґрунтоване та містить посилання на кожен ризик передбачений ст. 177 КПК України окремо, відповідно до матеріалів справи, а тому просив таке задовольнити з визначенням застави.

При розгляді клопотання підозрюваний зазначив, що погоджується із думкою своїх адвокатів просив не застосовувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні, заперечила проти задоволення клопотання в повному обсязі, оскільки підозра є необґрунтованою, досудовим розслідуванням не встановлено, що її підзахисний мав корисливий мотив. Також просила врахувати долучені нею характеризуючи дані та застосувати запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі.

Захисник - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні погодилась із думкою своєї колеги та зазначила, що стороною обвинувачення не доведено необхідності застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Заслухавши думку учасників судового процесу, вивчивши матеріали клопотання, суд вважає що клопотання слід задовольнити з таких підстав.

Так, згідно статті 5 п.1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст.29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст.176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Ст.178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого, його майновий стан; наявність судимостей; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір завданої підозрюваним, обвинуваченим майнової шкоди.

Відповідно до наданих суду матеріалів, вбачається що відповідно до Указу Президента України, який затверджений Законом України № 2102-1X від 24.02.2022, на території України у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до пункту 20 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022, строком на 30 діб, який надалі неодноразово продовжувався та діяв на 23.12.2024.

Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24.02.2022 указом Президента України № 69/2022 оголошено загальну мобілізацію та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу. Поряд з цим, згідно ст. 22 даного Закону, передбачено, що граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві) встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду - до 60 років.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх з творення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Враховуючи вказане, на період введення воєнного стану в Україні, на законодавчому рівні заборонено виїзд за межі території України осіб, які підлягають мобілізації для несення військової служби, відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Під час досудового розслідування з`ясовано, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, через державний кордон України, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану», з корисливих мотивів.

ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_8 та невстановленою досудовим розслідуванням особою на ім`я ОСОБА_9 , розробили злочинну схему, відповідно до якої, вони підводять до встановленого місця, неподалік державного кордону України з Словацькою Республікою особу або осіб призовного віку віком від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон та, за обумовлену грошову винагороду, надають поради та вказівки, зокрема вказують точний напрямок руху через державний кордон України поза межами пунктів пропуску, після чого особи призовного віку передають їм грошову винагороду.

Зокрема встановлено, що в середині грудня місяця 2024, більш точної дати не встановлено, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зателефонувала невстановлена досудовим розслідуванням особа на ім`я ОСОБА_9 , з метою посприяти ОСОБА_10 у його незаконному переправленні через державний кордон України, а саме здійснити його доставку до державного кордону України, з метою незаконного переправлення через кордон поза пунктом пропуску.

21.12.2024 року громадянин ОСОБА_10 , приїхав до м. Ужгород Закарпатської області, де зустрівся в кафе «Круасан», що розташоване неподалік залізничного вокзалу в місті Ужгороді з особою на ім`я ОСОБА_9 , який запропонував останньому за грошову винагороду допомогти незаконно перетнути державний кордон України поза пунктами пропуску. Під час зустрічі з ОСОБА_10 особа на ім`я ОСОБА_9 , надала інструкції та вказівки у відповідності до яких мав діяти ОСОБА_10 , також посприяв останньому винайняти житло та надав вказівку змінити номер мобільного телефону, також бути постійно на зв`язку, з подальшою вказівкою очікувати його дзвінка з вказівками до наступного дня. За організацію його нелегального переправлення через державний кордон України, дружина ОСОБА_10 , яка в даний час перебуває закордоном заплатила грошову винагороду в сумі 7300 доларів США, які перерахувала невстановленим особам на крипто гаманець.

23.12.2024 близько 06.30 ОСОБА_10 , на виконання наданих йому раніше вказівок, викликав таксі за допомогою додатку «Уклон» та вирушив до попередньо визначеної адреси в м. Ужгород, де на нього очікувала інша особа, на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який також мав на меті в незаконний спосіб переправитись через кордон України поза пунктом пропуску, після чого вони вдвох автомобілем таксі попрямували до залізничного вокзалу в місті Ужгород.

В ході здійснення досудового розслідування встановлено, що 23.12.2024 ОСОБА_8 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон з корисливих мотивів, виконуючи відведену йому роль провідника та доставщика, з метою конспірації свого злочинного умислу надав ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , комбінезони синього кольору та світло-відбиваючі жилети з надписом «ДН», та в подальшому наказав їх одягнути. Також надав їм лопату та кірку щоб не привертати до себе зайвої уваги, маскуючи їх як працівників «Укрзалізниці», після чого провів останніх до перону на залізничному вокзалі.

Надалі на виконання злочинної схеми ОСОБА_8 завів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в середину електропотягу, який мав прямувати в напрямку з міста Ужгород до с. Забрідь. Будучи у вагоні електропотягу посадив останніх біля ОСОБА_4 , який в свою чергу буде їх супроводжувати в електропотязі до залізничної станції у с. Забрідь, Ужгородського району, з метою втілення в реальність їх злочинного умислу, спрямованого на організацію незаконного переправлення осіб, через державний кордон України.

Надалі впродовж поїздки залізничним потягом сполученням Ужгород - Сянки, на виконання відведеної йому ролі, ОСОБА_4 , здійснював супровід ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , інструктував їх та надавав вказівки сидіти тихо з метою не бути викритими працівниками правоохоронних органів. В ході інструктажів зазначав, що у випадку якщо до вагону електропотягу зайдуть працівники державної Прикордонної служби України, то з ними буде розмовляти особисто він задля уникнення їх перевірки. Приблизно через годину руху, ОСОБА_4 наказав ОСОБА_10 та ОСОБА_11 приготуватися та виходити з потягу.

Вийшовши з потягу, в цей же час, ОСОБА_8 , на автомобілі марки «Skoda» моделі «Fabia» д.р.н. НОМЕР_1 , вже очікував біля залізничної станції у с. Забрідь, Ужгородського району на ОСОБА_4 який здійснював супровід ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , електропотягом. На виконання своєї злочинної схеми ОСОБА_8 повинен був доставити ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до заздалегідь обумовленого місця, а саме до лісового масиву з метою подальшого незаконного переправлення останніх через Державний кордон до Словацької Республіки.

Вищевказані особи в кількості четверо осіб, розпочали рух на вказаному транспортному засобі в напрямку з с. Забрідь до с. Сіль Ужгородського району (колишній Великоберезнянський район) по території Ужгородського району, який тривав декілька хвилин.

В подальшому вийшовши з автомобіля ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , перевдягнувшись в спецодяг працівників «Укрзалізниці», продовжили рух пішки по залізничній колії разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , тим самим конспіруючись та здійснюючи їх супровід в якості провідників до гірсько-лісистої місцевості, де пройшовши близько 50 метрів лісистою місцевістю, ОСОБА_8 наказав зняти комбінезони та жилети та залишити їх біля дерева. Під час руху в лісистій місцевості, ОСОБА_4 наказав ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , рухатись за ними по-одному, йти тихо та не шуміти, де після отриманого інструктажу, всі четверо продовжили рух гірсько-лісистою місцевістю в напрямку державного кордону України.

Через 01:30 год. руху, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в супроводі ОСОБА_8 та ОСОБА_4 підійшли до загороджувального паркану, де останні допомогли подолати загороджувальний паркан шляхом розтягування нитей колючого дроту, після чого вирушили у зворотному напрямку.

Однак 23.12.2024 року о 11.50 годин ОСОБА_10 та ОСОБА_11 були виявлені прикордонним нарядом на напрямку 90-го прикордонного знаку на відстані 200 метрів від державного кордону України де ОСОБА_11 вдався до втечі в напрямку кордону зі Словацькою Республікою, в свою чергу ОСОБА_10 було затримано працівниками прикордонної служби.

У клопотанні слідчим, відповідно до ст.184 КПК України, викладені обставини, на підставі яких він прийшов до висновку про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, є посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, містять обґрунтування необхідності застосувати винятковий запобіжний захід - тримання під вартою.

Суд, вважає, що матеріалами клопотання, та поясненнями прокурора в суді доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на інших підозрюваних та свідків, а також те, що вчинив тяжкий злочин та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам.

Суд, при прийнятті рішення по даному клопотанню враховує, що підозрюваний підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченому ч.3 ст.332 КК України, а саме: незаконне переправлення осіб через державний кордон України, відповідно може мати зв`язки із іншими особами, які причетні до даного правопорушення, що не затриманні, а звернення уваги адвокатом на позитивну характеристику, не може свідчити про необхідність застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи матеріальне становище підозрюваного, який працює, тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється, характеризуючи дані підозрюваного, розмір застави має становити 40 (сорок) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 121120 (сто двадцять одну тисячу сто двадцять) гривень 00 копійок, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178,181, 182, 183, 193,194,196,197 КПК України-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , який підозрюється в скоєнні злочину, передбаченого за ч.3 ст.332 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 26 лютого 2025 року, включно, з визначенням розміру застави у 40 (сорок) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 121120 (сто двадцять одну тисячу сто двадцять) гривень 00 копійок.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною чи юридичною особою, окрім юридичної особи державної або комунальної власності або такої, що фінансується з місцевого, державного бюджету, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , в разі внесення ним застави такі обов`язки:

- прибувати за першою вимогою слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

- утримуватися від спілкування із свідками та іншими підозрюваними, у кримінальному провадженні № 0000252 від 24.12.2024;

- не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати у 5-ти денний термін з дня обрання запобіжного заходу до відповідних органів паспорт громадянина України для виїзду за кордон (за наявності такого).

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання.

Термін дії ухвали закінчується 26 лютого 2025 року.

Оголошення повного тексту ухвали відбулося 02 січня 2025 року о 10 годині 15 хвилин.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя: ОСОБА_1