Харківський районний суд Харківської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року

Справа № 635/905/25

Провадження № 1-кс/635/633/2025

Харківський районний суд Харківської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_5 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000016 від 25 січня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Рогань Харківського району Харківської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який проходить службу на посаді стрільця-санітара 1 відділення 1 взводу 3 роти військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого

УСТАНОВИВ:

У судовому засіданні прокурор, в порядку ч.6 ст.199 КПК України заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання прокурор посилалася на те, що відносно обвинуваченого ОСОБА_4 наявне обґрунтоване обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України та наявністю ризиків передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідка, у цьому ж кримінальному провадженні.

У зв`язку з чим просить суд, враховуючи продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому без визначенням розміру застави строком на 60 днів.

Стислий виклад позиції сторін кримінального провадження

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення суми застави та навів обґрунтування підозри та ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які містяться у письмовому клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти продовження застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та обрати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою його реєстрації: АДРЕСА_1 або застосувати заству.

Підозрюваний зазначив, що не визнає обґрунтованість підозри, але зазначив, що дійсно не повернувся до військової частини, оскільки у нього була хвора нога. Також в обґрунтування своєї позиції посилається на те, що стороною обвинувачення не доведено існування ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України.

Відповідно до частини 6 статті 199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Підготовче судове засідання на даний час судом не проведено.

На підставі наведеного, слідчий суддя проводить розгляд даного клопотання з урахуванням вимог частини 6 статті 199 КПК України.

Встановлені обставини, застосовані норми права та мотиви суду

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника, слідчий суддя вважає, що клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави слід задовольнити, виходячи з наступного.

Слідчий у клопотанні зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 №8 від 11.05.2022 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця-санітара 1 відділення 1 взводу 3 роти військової частини НОМЕР_1 .

Однак, ОСОБА_4 , який проходив військову службу за мобілізацією на посаді стрільця-санітара 1 відділення 1 взводу 3 роти військової частини НОМЕР_1 вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, незаконно тимчасово ухилитися від проходження військової служби.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, не одержавши дозволу відповідних командирів і начальників, за відсутності поважних причин, після завершення 18.10.2022 стаціонарного лікування та відпустки за станом здоров`я терміном на 30 календарних днів, 18.11.2022 не повернувся до розташування військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , та у період часу з 18.11.2022 по теперішній час незаконно перебував поза межами розташування особового складу військової частини НОМЕР_1 і проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та без поважних причин, до моменту виявлення його правоохоронними органами.

За час відсутності на службі ОСОБА_4 обов`язки з військової служби за посадою не виконував, в медичні установи не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, з 18.11.2022 вільний час проводить на власний розсуд.

30.01.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме: нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, військовослужбовцем(крім строкової служби), вчиненого в умовах воєнного стану.

30.01.2025 о 18:12 годині(час фактичного затримання) ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 31.01.2025 відносно підозрюваного був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 30.03.2025.

Таким чином, суд вважає, що обґрунтованість підозри за частиною 1 статті 111-2 КК України була встановлена саме слідчим суддею при обранні запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 . Питання обґрунтованості пред`явленого, обвинувачення з огляду на стадію цього кримінального провадження(початок судового розгляду) наразі не вирішується, оскільки докази, які на думку сторони обвинувачення його підтверджують, підлягають дослідженню в порядку глави 4 КПК України, і лише за наслідком судового розгляду буде вирішено питання обґрунтованості чи необґрунтованості пред`явленого обвинувачення.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання, підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до частини 2 статті 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний/обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним/обвинуваченим зазначених дій.

Таким чином, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створіть загрозу суспільству.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до положень частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів може вдатися до відповідних дій.

Щодо ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду

Так, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною 5 статті 407 КК України, відповідно до положень статті 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та карається позбавленням волі на строк від п`ти до десяти років.

Характер та фактичні обставини військового злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_4 , а також факт, що обвинувачений являється військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , на теперішній час яка розформована, створює умови для його переховування від органу досудового розслідування та суду в інших областях України, а також починаючи з 18.11.2022 незаконно перебував поза межами розташування особового складу військової частини НОМЕР_1 нікого не повідомив до моменту фактичного затримання, свідчить про підвищену суспільну небезпеку, оскільки відноситься до тяжкого злочину, якій вчинено в період дії воєнного стану в країні.

Обвинувачений будучи обізнаним про тяжкість покарання та враховуючи обставини вчинення даного злочину, свідчать про те, що знаходячись на волі, ОСОБА_4 , усвідомлюючи міру покарання, яка загрожує йому, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, таким чином намагаючись уникнути кримінальну відповідальності.

При цьому, суд враховує, що ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Згідно з вимогами пунктів 3 та 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Посилання обвинуваченого на те, що він не повернувся до військової частини НОМЕР_1 , оскільки мав травму ноги та незадовільний стан здоров`я, як на підставу необґрунтованості підозри, слідчим суддею до уваги не приймається, оскільки не підтверджене належними та допустимими доказами.

В даному випадку, суд погоджується, що продовжує існувати ризик, передбачений пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та суду.

Щодо ризику незаконного впливу на свідка у цьому кримінальному провадженні

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

Зважаючи на те, що судовий розгляд, ще не розпочатий, ОСОБА_4 обізнаний про місце мешкання свідків, яким відомі обставини вчинення злочину, останній може вчинити дії, спрямовані на здійснення незаконного залякування, погроз на вказаних осіб, чим перешкоджатиме об`єктивному розгляду даного кримінального провадження.

Суд враховує, що свідки судом ще не допитані, а вплив на них можливий як на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень та дослідження їх судом.

Зазначене вказує, що продовжує існувати ризик передбачений пунктом 3 частини 1 статті 177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що доводи прокурора про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України, є обґрунтованими.

Також при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, враховує обставини, які передбачені статтею 178 КПК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є уродженцем с.Докучаєвське, Харківської області Харківського району, громадянин України, який на час вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за мобілізацією на посаді стрільця-санітара 1 відділення 1 взводу 3 роти військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

Враховуючи вищенаведене, наявність зазначених ризиків, передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На переконання слідчого судді, застосування щодо ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та для запобігання реалізації ним встановлених ризиків.

Відповідно до частини 8 статті 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Під час дії воєнного стану, суд відповідно до положень частини 4 статті 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно підозрюваного., оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні військового кримінального правопорушення, передбаченого статтею 407 КК України.

На підставі вищевикладеного, суд, перевіривши обґрунтованість та доцільність застосування запобіжного заходу, щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , пов`язаного з обмеженням його прав на свободу та особисту недоторканість, дійшов висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає меті його застосування, є пропорційним заявленим прокурором ризикам та запобігає спробам вчинити дії, передбачені пунктам 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 199, 197, 372, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000016 від 25 січня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів до 25 травня 2025 року включно.

Строк дії ухвали - до 25 травня 2025 року включно.

Виконання ухвали покласти на відділення поліції № 1 Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_4 в той саме строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали проголошено 31 березня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_6