УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2025 Справа №607/3557/19 Провадження №1-в/607/49/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Кунцьо С.В.,

за участю секретаря с/з Гурзель Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Тернополі клопотання представника заявника адвоката Кухара Олексія Івановича, який діє в інтересах засудженого ОСОБА_1 про приведення судового рішення у відповідність до чинного законодавства стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Василівка Запорізької області, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 лютого 2019 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, покарання за вироком Комунарського районного суду Запорізької області від 02 листопада 2017 року за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі, звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку терміном на 1 (один) рік, з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України та покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень призначене за даним вироком виконувати самостійно,-

В С Т А Н О В И В:

До Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло клопотання представника заявника Кухар Олексія Івановича, який діє в інтересах засудженого ОСОБА_1 про приведення у відповідність до чинного законодавства вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 лютого 2019 року, згідно якого ОСОБА_1 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, покарання за вироком Комунарського районного суду Запорізької області від 02 листопада 2017 року за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі, звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку терміном на 1 (один) рік, з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України та покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень призначене за даним вироком виконувати самостійно.

В обґрунтування клопотання представник заявника зазначив, що призначене вироком Тернопільського міськрайонного суду від 15.02.2019, покарання за ч.2 ст.190 КК Україн, у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень ОСОБА_1 виконав, що підтверджується квитанцією № 1-3059К від 15 лютого 2019 року, яка міститься у матеріалах кримінального провадження №607/3557/19.

Разом з тим, покарання за вироком Комунарського районного суду Запорізької області від 02 листопада 2017 року за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі, звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку терміном на 1 (один) рік, з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України, було призначене ОСОБА_1 на підставі того, що 10.08.2017 року в період часу з 19 год. 25 хв. до 19 год. 35 хв. ОСОБА_1 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, знаходячись в торговій зоні супермаркету «Брусничка», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна/Чумаченко, буд. 124/1, будучи впевненим, що його дії носять таємний характер з метою особистого збагачення з торгівельного стелажу викрав майно, яке належить ТОВ «Український рітейл», а саме: - пиво «Хугарден Бланш» у кількості 2 пляшки, об`ємом 0,75 л., вартістю 63 грн. 51 коп. (без урахування ПДВ) за одну одиницю товару, загальною вартістю 127 грн. 02 коп. (без урахування ПДВ); - енергетичний напій «Берн» у кількості 3-х пляшок, об`ємом 0,25 л вартістю 16 грн. 09 коп. (без урахування ПДВ) за одну одиницю товару, загальною вартістю 48 грн. 28 коп. (без урахування ПДВ); пиво «ППБ «Бочкове», у кількості 1 пляшки, об`ємом 0,9 л, вартістю 24 грн. 55 коп. (без урахування ПДВ), арахіс «Біг Боб в оболонці зі смаком телятина з аджикою» у кількості 2-ух упаковок, вагою 60 грамів кожна, вартістю 08 грн. 95 коп. (без урахування ПДВ) за одну одиницю товару, загальною вартістю 17 грн. 85 коп. (без урахування ПДВ), а всього на загальну суму 212 грн. 93 коп., після чого зник з місця скоєння злочину, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, завдавши ТОВ «Український рітейл» матеріальної шкоди на вказану суму.

Так, 09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», №3886-ІХ від 18.07.2024, яким усунена караність вчиненого ОСОБА_1 діяння, оскільки згідно вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя вартість майна, яким ОСОБА_1 заволодів шляхом крадіжки становить 212 грн. 93 коп., гривень, тобто не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у 2017 році (1600 грн), тому ця сума була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону №3886-ІХ та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність.

Таким чином просить звільнити засудженого ОСОБА_1 , від покарання призначеного вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 лютого 2019 року на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, за вироком Комунарського районного суду Запорізької області від 02 листопада 2017 року за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі, звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку терміном на 1 (один) рік, з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

В судове засідання не з`явився представник засудженого ОСОБА_1 - адвокат Кухар О.І., при цьому подав заву про розгляд клопотання у його відсутності.

Крім того у судове засідання не з`явилися прокурор Тернопільської окружної прокуратури та засуджений ОСОБА_1 , хоча про день та час розгляду клопотання повідомлялися судом належним чином.

На підставі ст. 539 КПК України суд, вважає за можливе продовжити розгляд клопотання у відсутності учасників судового розгляду, які не з`явилася.

Ознайомившись із матеріалами кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Положеннями ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 КК України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Під час судового засідання встановлено, що вироком Тернопільського міськрайонного суду від 15.02.2019, ОСОБА_1 засуджено за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 листопада 2017 року за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі, звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку терміном на 1 (один) рік, з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України та покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень призначене за даним вироком виконувати самостійно. Вирок набрав законної сили 19 березня 2019 року.

Разом з тим із матеріалів кримінального провадження вбачається, що на даний час ОСОБА_1 перебуває на обліку у Василівському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області, у зв`язку із відбуванням покарання з випробуванням та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином вирок Тернопільського міськрайонного суду в частині покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку ОСОБА_1 терміном на 1 (один) рік, з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України, виконується Василівським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області.

Відтак, суд приходить до висновку, що вирішення питання, поставленого у клопотанні представника заявника адвоката Кухара О.І., не відноситься до підсудності Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, а така заява має розглядатись за місцем виконання вироку, що є цілком обґрунтованим та відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зокрема ст. 537 і ч. 2 ст. 539 КПК України.

З урахуванням викладених вище обставин, у суду відсутні підстави для вирішення питання про приведення у відповідність до закону вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.02.2019, у зв`язку з чим, в задоволенні клопотання слід відмовити, роз`яснивши заявнику право на звернення з таким клопотанням до суду за місцем виконання вироку, а саме до Комунарського районного суду м. Запоріжжя,не порушуючи питання про зміну підсудності розгляду даного клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.537, ст.539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання представника заявника адвоката Кухара Олексія Івановича, який діє в інтересах засудженого ОСОБА_1 про приведення судового рішення у відповідність до чинного законодавства відмовити.

Роз`яснити заявнику, що він має право звернутися із клопотанням про приведення судового рішення у відповідність до чинного законодавства, до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, а саме Комунарського районного суду м. Запоріжжя.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддя С. В. Кунцьо