Справа № 592/881/21
Провадження № 1-кп/591/189/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2024 року колегія суддів Зарічного районного суду м. Суми у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_7 про повернення застави,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Зарічного районного суду м. Суми на стадії судового розгляду перебуває кримінальне провадження №0001155 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст.155, ч.2 ст. 156, ч. 6 ст. 152, ч. 6 ст. 153 КК України.

10.12.2024 від захисника надійшло клопотання про повернення застави, яке аргументовано тим, що станом на 10.12.2024 закінчився строк дії ухвали Зарічного районного суду м.Суми від 03.10.2024, якою було продовжено строк виконання обвинуваченим ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, а тому 03.12.2024 припинив свою дію і запобіжний захід у вигляді застави.

Захисник у судовому засіданні клопотання підтримала, просила задовольнити.

Обвинувачений підтримав клопотання захисника і просив його задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання у зв`язку з його безпідставністю та з урахуванням того, що кінцеве рішення в даному кримінальному провадженні не прийнято.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, вважає, що клопотання про повернення застави не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в рамках кримінального провадження ухвалою Сумського апеляційного суду від 11.09.2024 ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 03.10.2024 включно та визначено заставу в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908 400 грн., та зазначено, що в разі внесенні застави на обвинуваченого покладено виконання обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України. Визначений розмір застави було внесено ОСОБА_8 11.09.2024.

Відповідно до вимог ч.11 ст.182 КПК, п.8 Порядку внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2012 року №15, застава повертається заставодавцю лише після припинення дії запобіжного заходу у виді застави та постановлення вироку (ухвали), у якому міститься рішення про повернення застави.

При цьому, після внесення грошових коштів як застави за обвинувачену особу, строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у виді застави, відповідно до ст.203 КПК діє до моменту прийняття остаточного рішення, а саме ухвалення вироку чи закриття кримінального провадження, оскільки відповідно до ст.182 КПК цей запобіжний захід не має граничного строку дії, тому вимоги клопотання захисника про повернення застави є такими, які суперечать меті застосування запобіжного заходу, а на даний час меті застави, тому, за наведених обставин, враховуючи, що дія запобіжного заходу у виді застави не припинилась, діє як захід забезпечення запобігання спробам обвинуваченого ОСОБА_6 переховуватися від суду та виконання процесуальних обов`язків, належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Доводи захисника про те, що 03.12.2024 закінчився строк дії запобіжного заходу, а застава не була звернута в дохід держави, у зв`язку із чим на її думку застава підлягає поверненню, суд визнає неспроможними та такими, що суперечить положенням кримінального процесуального закону.

З моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави (ч.4 ст.202 КПК), і саме з цього часу обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, таким чином вимоги про повернення застави у зв`язку із закінченням строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу не ґрунтуються на законі.

Оскільки запобіжний захід у виді застави є безстроковим, в розумінні вимог ч.1 ст. 182 , ч.7 ст. 42 КПК України, оскільки покликаний забезпечувати виконання обвинуваченим в т.ч. обов`язків передбачених законом, не дивлячись на закінчення строку дії обов`язків покладених судовим рішенням, та діє до часу його скасування (припинення) або зміни на інший вид запобіжного заходу, вимоги про повернення застави у зв`язку закінченням строку дії покладених судовим рішенням обов`язків, з числа передбачених ч.5 ст.194 КПК, не ґрунтуються на положенні процесуального закону.

З урахуванням викладеного, з огляду на те, що судовий розгляд кримінального провадження №0001155 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст.155, ч.2 ст. 156, ч. 6 ст. 152, ч. 6 ст. 153 КК України триває, необхідність запобіжного заходу у вигляді застави не відпала, суд приходить до висновку про відсутність підстав для повернення застави заставодавцеві та відмову у задоволенні заявленого клопотання.

Керуючись ст. ст. 182, 202, 203 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про повернення застави у кримінальному провадженні №0001155 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст.155, ч.2 ст. 156, ч. 6 ст. 152, ч. 6 ст. 153 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді