У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 квітня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів

судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 лютого 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001100.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

підозрюваний ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_8 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 лютого 2025 року відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 13.04.2025 р., з можливістю звільнення під заставу, у розмірі 65 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 196 820 грн. за умови винесення якої покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки: прибувати до слідчого у справі щовівторка о 10.00 год.; не відлучатися з м. Миколаєва без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування підозрюваним у цьому ж кримінальному провадженні ОСОБА_9 у будь-який спосіб, крім проведення слідчих дій або судових проваджень, зі свідками, у тому числі ОСОБА_10 , працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 , які діють на території м. Миколаєва, потерпілими, спеціалістами, експертами у вказаному кримінальному провадженні, іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, за виключенням випадків спільної участі у проведенні слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави у розмірі 330 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 999 240 грн., у разі внесення якої ОСОБА_6 може бути звільнений з під варти.

Узагальнені доводи апелянта.

Не оспорюючи висновків суду про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор вважає, що ухвала слідчого судді в частині визначення розміру застави є необґрунтованою, невмотивованою та не ґрунтується на нормах кримінального процесуального закону.

Прокурор звертає увагу на те, що в ході досудового розслідування встановлено отримання ОСОБА_6 неправомірної вигоди на загальну суму у розмірі 4 500 доларів США, що становить 188 067 грн.

Надані стороною обвинувачення матеріали доводять обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, і слідчий суддя дійшов вірного висновку, що лише запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним обов`язків, проте слідчий суддя невірно визначив розмір застави, з огляду на те, що слідчим суддею, не надано належної оцінки обставинам кримінального правопорушення, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, що свідчить про суттєву збагаченість за рахунок системного вчинення подібних злочинів, а відтак визначений розмір застави не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Територіальним управлінням ДБР, розташованим у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001100 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в ОСОБА_11 , 11.02.2025 р., близько 08.00 год., перебуваючи на території м. Миколаєва, був зупинений співробітниками РТЦК та СП та співробітниками поліції, та в зв`язку з тим, що останній підлягає призову на військову службу відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 р. «Про загальну мобілізацію», був направлений до ОЗП ІНФОРМАЦІЯ_3 , при цьому, ОСОБА_11 , встиг попередити про вказаний випадок своїх близьких друзів, ОСОБА_12 та

ОСОБА_13 зв`язку із з`ясуванням всіх обставин вказаних подій, ОСОБА_14 , направилась до місця розташування обласного збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_3 , поруч з яким остання зустріла ОСОБА_6 та повідомила останньому, що її товариш ОСОБА_11 наразі перебуває в ОЗП ІНФОРМАЦІЯ_3 , в зв`язку з чим їй потрібно дізнатись обставини та підстави його перебування за вказаною адресою, оскільки була впевнена, що ОСОБА_11 мав право на відстрочку від призову за мобілізацією, як особа, яка самостійно виховує дитину, при цьому, ОСОБА_6 повідомив що він зможе допомогти з вказаним питанням, та надав для зв`язку власний номер мобільного телефону.

В подальшому, у зв`язку з тим, що ОСОБА_14 не розуміється в військово-облікових документах, остання переслала вказаний мобільний номер телефону ОСОБА_10 , який був обізнаний в ситуації що склалася з ОСОБА_11

ОСОБА_6 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 11.02.2025 р., вступив у злочинну змову з ОСОБА_9 , з метою одержання неправомірної вигоди для себе та ОСОБА_9 за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме невстановлених досудовим розслідуванням посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З цією метою, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , достовірно знаючи, що ОСОБА_11 підлягає загальній мобілізації, приблизно о 14.00 год. відповів на телефонний дзвінок ОСОБА_10 та в ході телефонної розмови запропонував останньому надати йому неправомірну вигоду в розмірі 4 500 доларів США за вплив на невстановлених досудовим розслідуванням посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_5 , щодо звільнення ОСОБА_11 з ІНФОРМАЦІЯ_6 .

На вказану пропозицію, ОСОБА_10 вимушено погодився, проте розуміючи протиправність діянь ОСОБА_6 та ОСОБА_9 звернувся до правоохоронних органів та у подальшому діяв під контролем на викриття злочинної діяльності.

Надалі, 12.02.2025 р. близько 18.00 год. ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , перебуваючи в невстановленому в ході досудового розслідуванні місці, зателефонував на раніше збережений контакт мобільного телефону ОСОБА_10 , який являється близьким товаришем ОСОБА_11 та повторно та повторно запропонував ОСОБА_10 , який являється близьким товаришем ОСОБА_11 , надати їм неправомірну вигоду у сумі 4 500 доларів США за вплив на невстановлених досудовим розслідуванням посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_5 , щодо звільнення ОСОБА_11 з ІНФОРМАЦІЯ_6 , в тому числі з обласного збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_3 , при цьому переконавши ОСОБА_10 в тому, що здатен здійснити реальний вплив на особу, уповноважену на виконання функцій держави чи місцевого самоврядування, а саме невстановлених на даний час досудовим розслідуванням посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_4 .

13.02.2025 р. близько 14.20 год., ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , перебуваючи в під`їзді будинку АДРЕСА_2 , діючи з тим же спільним прямим умислом, зустрілися з ОСОБА_10 та на виконання раніше виказаної пропозиції, отримали від останнього неправомірну вигоду у сумі 4 500 доларів США за вплив на невстановлених досудовим розслідуванням посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_5 , щодо звільнення ОСОБА_11 з ІНФОРМАЦІЯ_6 , в тому числі з обласного збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_3 .

13.02.2025 р. ОСОБА_6 затримано, в порядку ст. 208 КПК України та, 14.02.2025 р., повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

15.02.2025 р. слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Своє клопотання слідчий мотивував наявністю обґрунтованої підозри ОСОБА_6 тяжкістю кримінального правопорушення, наявністю ризиків, передбачених п. п. 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливістю застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий просив визначити заставу у розмірі 330 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 999 240 грн.

Врахувавши, що підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого злочину, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, характер та спосіб ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, наявність ризиків передбачених п. п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, який має неповнолітню дитину, доглядає за батьком, похилого віку, слідчий суддя дійшов висновку, що відносно підозрюваного ОСОБА_6 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 65 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку підозрюваного та його захисників, які вважали ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали надані судом, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного слідує, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

ЄСПЛ наголосив, що п. 3 ст. 5 Конвенції гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження. У рішеннях «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції, якою гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження, є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Конвенцією покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» особлива тяжкість деяких злочинів викликає таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні протягом певного часу. За виняткових обставинах, цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має перебувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Вказані вимоги закону, а також норм міжнародного права слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які, відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.

Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, дійшов висновку про причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України, з чим погоджується і апеляційний суд, виходячи з наступного.

Так, наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання слідчого у кримінальному провадженні, зокрема, дані протоколів допиту свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , обшуку транспортного засобу AUDI А6 реєстраційний номер НОМЕР_1 та інші долучені матеріали, свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, зазначеного у повідомленні про підозру.

Слідчим суддею встановлено наявність достатніх підстав вважити про існування ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, з чим погоджується і апеляційний суд.

Так, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливого здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Наявність ризиків переховування від слідства та суду, приховання чи знищення речових доказів та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, в даному випадку, є доведеними, з огляду на тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, обставини інкримінованого кримінального правопорушення, вчиненого із застосування заходів конспірації, початкову стадію досудового розслідування кримінального провадження.

За наведеного, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про те, що запобігти встановленим ризикам, може запобігти запобіжний захід у вигляді тримання ОСОБА_6 під вартою, з визначенням застави.

Що стосується оскаржуваного прокурором розміру застави, визначеного слідчим суддею у розмірі 65 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 196 820 грн., апеляційний суд доходить наступного.

Відповідно до вимог ч. ч. 4, 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і, щодо особи підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину застава визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При визначенні розміру застави, за обставин викладених у клопотанні слідчого, станом на день розгляду клопотання, слідчий суддя зазначених вимог закону дотримався та врахувавши дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 який утримує неповнолітню дитину та батька похилого віку, мав поранення під час проходження військової служби, майновий стан підозрюваного, тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, обставини можливо вчиненого умисного корисливого злочину та розмір завданої майнової шкоди, а також те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, дійшов правильного висновку про необхідність визначення підозрюваному ОСОБА_6 заставу у розмірі, що не перевищує передбачені п. 2 ч. 5 ст.182 КПК України розміри, що забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України та гарантуватиме виконання покладених на нього обов`язків у разі внесення застави.

Доводи прокурора про те, що підозрюваний ОСОБА_6 систематично вчиняв подібні кримінальні правопорушення є припущеннями, які нічим не підтверджені, не надано таких даних і під час апеляційного розгляду.

Отже, апеляційний суд доходить висновку, що слідчим суддею всебічно, повно та об`єктивно розглянуто клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу, враховані всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу та визначення розміру застави, тому апеляційна скарга прокурора є необґрунтованою, і, підстав для скасування ухвали слідчого судді не має.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 лютого 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 65 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 196 820 грн. відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001100 залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3