Справа № 553/4810/24
Провадження № 1-в/553/22/2025
У Х В А Л А

Іменем України

14.01.2025м. Полтава

Ленінський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» ОСОБА_4 про вирішення питання про приведення у відповідність згідно з діючим законодавством вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27.04.2021 із змінами внесеними ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 29.10.2024 та визначення остаточної міри покарання відносно засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чикалівка Кременчуцького району Полтавської області, українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, мешкав до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

12 серпня 2019 Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 100 год. громадських робіт. 05.08.2020 знятий з обліку;

07.02.2020 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

07.02.2020 Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 року позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

09.03.2021 Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці. Вирок набрав законної сили 09.04.2021 року,

засуджений 27 квітня 2021 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 389, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі. Зараховано в строк час перебування під вартою з 09.03.2021 по 26.04.2021 за вироком від 09.03.2021. Вирок набрав законної сили 27.05.2021.

29.10.2024 ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави на підставі ч. 2 ст.74 КК України звільнено засудженого ОСОБА_5 від призначеного покарання за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09.03.2021 за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки, у зв`язку з усуненням караності діяння. Вважати ОСОБА_5 таким, що засуджений вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27.04.2021 за ч.2 ст. 389 КК України з призначенням покарання у виді арешту строком на 4 місяці без визначення покарання в порядку ч. 4 ст.70 КК України. На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27.04.2021 покарання, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироками Автозаводського районного суду м. Кременчука від 07.02.2020 та Крюківського районного суду м. Кременчука від 07.02.2020 та остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці,

в с т а н о в и в:

26.12.2024 начальник ДУ «Полтавська виправна колонія № 64» ОСОБА_6 звернувся до суду з поданням про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» № 3342-ІХ від 23.08.2023, вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27.04.2021 із змінами внесеними ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 29.10.2024, відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування подання зазначено, шо 28.03.2024 набрав законної сили Закону України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» № 3342-ІХ, яким внесено зміни до ст. 389 КК України, згідно яких за даний вид кримінального правопорушення не передбачено покарання у виді арешту. Відповідно до ч.1 ст. 5 КК України закону про кримінальну відповідальність, що скасування злочинну діяльність, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотню дію в часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, в тому числі на осіб, які відбувають покарання. Частиною 1 пунктом 13 статті 537 КПК передбачено, що під час виконання вироків, суд визначений частиною 2 статті 539 КПК України, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених статтею 74 КК України.

Просить привести у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» № 3342-ІХ від 23.08.2023, вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27.04.2021 із змінами внесеними ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 29.10.2024, відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити остаточну міру покарання.

Від представника колонії надійшла до суду заява про розгляд подання без представника адміністрації Державної установи «Полтавська виправна колонія (№ 64)».

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою, в якій не заперечує проти проведення судового засідання по розгляду подання без його участі.

Прокурор Полтавської окружної прокуратури клопотання підтримав, звернувся до суду з відповідною заявою.

Суд, перевіривши доводи подання, надані матеріали особової справи засудженого, приходить до наступних висновків.

У відповідності до частини 4 статті 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України ), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимий: 12 серпня 2019 Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 100 год. громадських робіт. 05.08.2020 знятий з обліку;

07.02.2020 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

07.02.2020 Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 року позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

09.03.2021 Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці. Вирок набрав законної сили 09.04.2021 року.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27.04.2021 за ч. 2 ст. 389, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі. Зараховано в строк час перебування під вартою з 09.03.2021 по 26.04.2021 за вироком від 09.03.2021. Вирок набрав законної сили 27.05.2021.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави 29.10.2024 на підставі ч. 2 ст.74 КК України звільнено засудженого ОСОБА_5 від призначеного покарання за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09.03.2021 за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки, у зв`язку з усуненням караності діяння. Вважати ОСОБА_5 таким, що засуджений вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27.04.2021 за ч.2 ст. 389 КК України з призначенням покарання у виді арешту строком на 4 місяці без визначення покарання в порядку ч. 4 ст.70 КК України. На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27.04.2021 покарання, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироками Автозаводського районного суду м. Кременчука від 07.02.2020 та Крюківського районного суду м. Кременчука від 07.02.2020 та остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці.

Частина 1 ст. 2 Кримінального кодексу України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Поряд із цим, відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

28 березня 2024 набув чинності Закон України 23 серпня 2023 року № 3342-IX «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» (далі - Закон № 3342-IX), яким внесені зміни до статті 60 КК України.

Законом № 3342-ІХ, звужено коло осіб, до яких може бути застосовано покарання у вигляді арешту, та доповнено Кримінальний кодекс України більш м`яким видом покарання у вигляді пробаційного нагляду.

Статтею 60 КК України (у редакції Закону № 3342-IX) передбачено, що покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого військовослужбовця в умовах ізоляції на гауптвахті і встановлюється на строк від одного до шести місяців. Арешт не застосовується до вагітних жінок та жінок, які мають дітей віком до семи років.

Таким чином, арешт, як вид покарання, на теперішній час не може застосовуватись до осіб, які не є військовослужбовцями.

Також у п. 23 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Кримінального кодексу України передбачено, що з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» засудженим, які відбувають покарання у виді арешту в арештних домах, замінити невідбуту частину покарання на інший вид покарання відповідно до статті 72 цього Кодексу».

Також, цим законом визначено новий вид покарання, а саме ст. 59-1 КК України «Пробаційний нагляд», який полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Зміни також внесено до ч. 2 ст. 389 КК України, санкція якої в чинній редакції передбачає покарання у виді пробаційного нагляду на строк до трьох років або обмеження волі на той самий строк.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 72 КК України, в редакції закону від 23.08.2023, передбачено правила зарахування та співвідношення різних покарань, за якими одному дню арешту відповідають:

а) два дні обмеження волі;

в) два дні пробаційного нагляду.

Згідно з ч. 3 ст. 74 КК України, призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

На підставі викладеного, вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27.04.2021 із змінами внесеними ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 29.10.2024, в частині призначення покарання засудженому ОСОБА_5 , має бути приведений у відповідність до вимог Закону України № 3342-ІХ від 23.08.2023 «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань».

Санкція ч.2 ст. 389 КК України, передбачає такі види покарання, як пробаційний нагляд та обмеженням волі.

Судом прийнято до уваги, що такий вид покарання як обмеження волі не може бути застосований до засудженого, оскільки є більш суворим ніж арешт, а тому погіршує його становище, що є не припустимо з огляду на принципи кримінального судочинства та практику ЄСПЛ.

Таким чином, оскільки Закон № 3342-ІХ від 23.08.2023 поліпшує становище засудженого, якому призначено покарання у виді арешту, тому суд вважає, що йому слід замінити раніше призначене покарання у вигляді арешту на більш м`який вид покарання - пробаційний нагляд, передбачений загальною та особливою частиною КК України, виходячи зі співвідношення, встановленого у ст. 72 КК України (одному дню арешту відповідають два дні пробаційного нагляду).

З урахуванням викладеного вище, суд приводить до висновку, що вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27.04.2021 із змінами внесеними ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 29.10.2024 слід привести у відповідність до вимог Закону № 3342-ІХ від 23.08.2023 у частині покарання, призначеного за ч. 2 ст. 389 КК України у виді 4 місяців арешту, змінивши його на покарання у виді 8 місяців пробаційного нагляду, з урахуванням положень ч. 1 ст. 72 КК України, відповідно до яких одному дню арешту відповідають два дні пробаційного нагляду.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення подання.

На підставі викладеного ст.ст. 4, 5, 59-1, 72, 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Подання начальника Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» ОСОБА_4 про вирішення питання про приведення у відповідність згідно з діючим законодавством вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27.04.2021 із змінами внесеними ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 29.10.2024 та визначення остаточної міри покарання відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Привести вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27.04.2021 із змінами внесеними ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 29.10.2024, в частині призначення покарання засудженому ОСОБА_5 , у відповідність до вимог Закону України № 3342-ІХ від 23.08.2023 «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань».

На підставі ч. 3 ст. 74 КК України замінити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання призначене вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27.04.2021 за ч. 2 ст. 389 КК України у виді арешту строком на 4 (чотири) місяці на покарання у виді пробаційного нагляду на строк 8 (вісім) місяців, з урахуванням положень ч. 1 ст. 72 КК України, відповідно до яких одному дню арешту відповідають два дні пробаційного нагляду.

Вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27.04.2021 за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 8 (вісім) місяців. На підставі ст.ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного за даним вироком покарання за ч. 2 ст. 389 КК України, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироками Автозаводського районного суду м. Кременчука від 07.02.2020 та Крюківського районного суду м. Кременчука від 07.02.2020 та вважати ОСОБА_5 остаточно засудженим до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 2 (два) місяці.

Копію ухвали направити для виконання до державної установи «Полтавська виправна колонія (№ 64)».

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення,а засудженим в той же строк з дня отримання ним копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 17.01.2025.

Головуючий: суддя ОСОБА_1