УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2025 року

м. Київ

справа № 148/1726/23

провадження № 51-5670 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 07 жовтня 2024 року,

встановив:

Як вбачається із касаційної скарги та копії судового рішення, вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 04 квітня 2023 року засуджено за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 357, ч. 3 ст. 289 КК України, на підставі статей 70, 71 КК України, до остаточного покарання у виді довічного позбавлення волі із конфіскацією всього майна, що є його власністю.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 07 жовтня 2024 року вирок районного суду залишено без змін.

Захисник звернувся із касаційною скаргою, в якій не погоджується із рішенням судів апеляційної інстанції щодо засудженого.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.

Наведене обґрунтування вимог захисником викладено без урахування вимог ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та положень ч. 1 ст. 438 КПК України, якою регламентовано, що підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному суді є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

При цьому, при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Однак, як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник не погоджується, зокрема, із кваліфікацією дій засудженого та вважає, що його дії необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 357, ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 289 КК України. При цьому, вказує, зокрема, на однобічність та неповноту досудового розслідування та судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, доказам у кримінальному провадженні просить дати іншу оцінку, ніж її дали суди першої та апеляційної інстанцій, зокрема, показанням свідків та висновкам експертиз, що у розумінні ст. 433 КПК України не може бути предметом касаційного розгляду.

При цьому, всупереч наведеним положенням процесуального закону, у поданій касаційній скарзі захисник не зазначає, яких саме порушень допустився суд апеляційної інстанції та не конкретизує, у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого судом рішення, які саме доводи апеляційної скарги сторони захисту суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив, і чому ці порушення слід відносити до підстав для його скасування касаційним судом згідно з ч. 1 ст. 438 КПКУкраїни та з огляду на положення статей 370,404, 412-414, 419 цього Кодексу.

Крім цього, згідно ст. 436 КПК України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Проте у касаційній скарзі захисник просить скасувати, окрім оскаржуваної ухвали апеляційного суду, ще ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13 червня 2023 року та протокольне рішення районного суду в частині відмови в дослідженні в якості письмових доказів протоколів допиту потерпілої та свідка від 20 квітня 2023 року, які згідно норм ст. 424 КПК України не є предметом касаційного перегляду, чим допускає протиріччя.

Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання виправленої касаційної скарги.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків - десять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3