УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року

м. Київ

справа № 974/31/25

провадження № 51-1 впс 25

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянула у судовому засіданні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про направлення матеріалів провадження з розгляду клопотання слідчого Першого слідчого відділу

(з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0001671 від 04.07.2024 року, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів і

встановила:

до Касаційного кримінального суду Верховного Суду в порядку ст. 34 КПК України надійшло клопотання захисника ОСОБА_5 про направлення матеріалів клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у

м. Миколаєві) ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0001671 від 04.07.2024 року, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, із Київського районного суду м. Одеси до Заводського районного суду м. Миколаєва.

Клопотання мотивовано тим, що досудове розслідування у вказаному провадженні здійснюється Першим слідчим відділом ТУ ДБР (з дислокацією у

м. Миколаєві), розташованим у м. Миколаєві, а тому ураховуючи лист №186/0/158-22 від 25.05.2022 року голови Касаційного кримінального суду Верховного Суду, зазначає, що саме у м. Одеса здійснює свою діяльність Другий слідчий відділ ТУ ДБР, а тому на думку захисника, матеріали цього кримінального провадження необхідно передати на розгляд до Заводського районного суду м. Миколаєва.

Учасники провадження вчасно повідомлені про день і час розгляду клопотання, в судове засідання не з`явились. Заперечень та клопотань про відкладення розгляду не надійшло.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи, наведені у клопотанні, суд дійшов висновку, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та

ч. 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) «кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом». А відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом (ст. 24 Конституції України та ст. 10 КПК України). Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Зокрема, як порушення вимог пункту 1 ст. 6 Конвенції ЄСПЛ розглядає порушення правил територіальної підсудності внаслідок передання справи з одного суду до іншого без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких підстав зміни територіальної підсудності, встановлених у КПК України (див. пункт 98 рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України»).

Відповідно до ч. 1 ст. 34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо: 1) до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності; 2) після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити склад суду для судового розгляду; 3) обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; 4) ліквідовано суд або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження.

З огляду на абз. 1 ч. 3 ст. 34 КПК України, питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Водночас, за правилами статті 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого вирішується після надходження обвинувального акта до суду і до початку судового розгляду.

Однак, з наявних у суді касаційної інстанції матеріалів убачається, що

02 січня 2025 року слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_8 клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0001671 від 04.07.2024 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 було розглянуто та прийнято рішення про його часткове задоволення. Постановлено застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 15 січня 2025 року включно, в межах строку досудового розслідування, із забороною залишати житло за адресою:

АДРЕСА_1 , у період часу з 21 години 00 хвилин по

07 годину 00 хвилин, за виключенням необхідності залишити житло під час оголошення повітряної тривоги з покладенням на останнього обов`язків, детально викладених в ухвалі суду.

З огляду на зазначене, клопотання захисника слід залишити без розгляду та повернути особі, яка його подала.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 34, 441 КПК України, колегія суддів

постановила:

клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про направлення матеріалів провадження з розгляду клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0001671 від 04.07.2024 року, із Київського районного суду м. Одеси до Заводського районного суду

м. Миколаєва, залишити без розгляду і повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3