Справа № 473/1161/25
Номер провадження 1-в/473/141/2025
У Х В А Л А

іменем України

"11" березня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№72)» ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську подання начальника Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№72)» ОСОБА_5 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`янське Арцизького району Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, засудженого 14.12.2021 Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч.1 ст.115 КК України до 7-ми років позбавлення волі,

- про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в:

До суду від Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№72)» надійшло подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .

В судовому засіданні представник установи виконання покарань подання підтримав та просив задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні вказав, що подання є неогрунтованим та не підлягає задоволенню. При вирішенні питання щодо застосування умовно-дострокового звільнення необхідно брати до уваги весь період відбування покарання засудженим. Засуджений ОСОБА_6 отримав два стягнення за зберігання заборонених речей, що свідчить про те, що останній, відповідно до вимог ст.133 КВК України, є злісним порушником, що не може свідчити про його бездоганну поведінку. Щодо шести заохочень, наголосив на тому, що вони отримані, починаючи з 2023 року, а в місцях позбавлення волі засуджений перебуває з 2019 року, отже, можна зробити висновок, що засуджений має пристосовницький спосіб життя, став отримувати заохочення перед вирішенням питання щодо застосування пільги, передбаченої ст.81 КК України, тобто, останній має нестабільну поведінку, що не може свідчити про його виправлення.

Засуджений ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився; надав суду заяву про розгляд подання без його участі.

Заслухавши думки представника установи виконання покарань та прокурора, дослідивши матеріали подання та особової справи засудженого, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.ч. 2, ч.3 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув встановлену законом частину призначеного судом покарання.

При цьому, основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання - виправлення засудженого.

Згідно з ч.1 ст.6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою КК України, тобто, є не обов`язком суду, а правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 засуджений вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.12.2021 за ч.1 ст.115 КК України до 7-ми років позбавлення волі; початок строку 22.11.2019, кінець строку 22.11.2026. В місцях позбавлення волі перебуває з 26.11.2019; в Державній установі «Вознесенська виправна колонія (№72)» - з 14.12.2023. Фактично відбув три чверті строку призначеного покарання.

Під час відбування покарання характеризується посередньо. Загалом за період відбування покарання має 6 заохочень (за підсумками роботи в 2023-2024 роках; останнє - 01.01.2025), та 2 стягнення, які погашені у встановленому законом порядку (останнє - в серпні 2021 року).

В установі працевлаштований згідно договору від 07.01.2025; надає послуги з нарізання овочів в їдальні установи. Приймає активну участь в суспільно-корисному житті відділення та у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених «Духовне відродження», «Подолання алкогольної залежності».

За характером спокійний та врівноважений. У відносинах із засудженими неконфліктний. Дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом установи. В певній мірі підтримує соціальні зв`язки з рідними. У скоєному злочині, зі слів засудженого, розкаюється.

На думку суду, головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Висновок про те, що засуджений довів своє виправлення, передбачає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування умовно-дострокового звільнення.

Згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Так, протягом періоду відбування покарання засуджений ОСОБА_6 заохочувався 6 разів та мав 2 стягнення у виді попередження та догани за зберігання заборонених речей. Хоча зазначені стягнення є погашеними, проте, вони характеризують поведінку засудженого за час відбування покарання, та з урахуванням положень ст.6 КВК України, не можуть свідчити про готовність останнього до самокерованої правослухняної поведінки.

На переконання суду, наявність 6-ти заохочень та відсутність станом на даний час у засудженого ОСОБА_6 діючих стягнень самі по собі не можуть бути достатньою підставою для застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки не доводять виправлення засудженого та сумлінність його поведінки протягом всього строку відбування покарання.

Хоча засуджений ОСОБА_6 відбув встановлену законом частину строку покарання, проте, враховуючи дані про його особу, суд не вбачає підстав для застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення.

Відтак, за вказаних обставин, суд дійшов висновку, що дане подання є необгрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.81 КК України, ст.154 КВК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні подання начальника Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№72)» ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - в той же строк з моменту отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1