УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання старшого слідчого СВ Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене зпрокурором Київської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001243 від 07.11.2024 за ч. 4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення 07.11.2024 до ЧЧ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області надійшла заява ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій вона просить вжити заходи правового характеру до невстановленої жінки, яка 07.11.2024 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зловживання довірою заволоділа грошовими коштами заявниці, чим спричинила майнову шкоду у великих розмірах.

09.12.2024 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , вилучено:

- мобільний телефон марки «Ergo» з ІМЕІ- НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , що упакований до сейф-пакету №PSP4156211.

Цього ж дня постановою слідчого вилучений мобільний телефон визнано речовим доказом оскільки він може містити відомості щодо обставин, які досліджуються під час здійснення досудового розслідування та будуть використані як докази.

Слідчийзвертається з клопотанням про арешт майна з метою збереження речових доказів, подальшого проведення судових експертиз, надав заяву в якій клопотання підтримав, просив задовольнити, розглянути у його відсутність.

Власника вилученого майна ОСОБА_6 повідомити про розгляд клопотання не виявилося за можливе через відсутність звязку.

Згідно ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до вказаних обставин, а також враховуючи заяви сторін слідчий суддя прийшов до висновку про можливість розгляду клопотання за відсутності власника майна та його представника.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0001243 від 07.11.2024 за ч. 4 ст. 190 КК України.

Накладення арешту на вилучений мобільний телефон необхідно для проведення його огляду з метою встановлення наявності електронних доказів, що можуть мати суттєве значення для кримінального провадження, а також вирішення питання про призначення відповідних експертиз.

Зв`язок даного майна із вчиненням злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, підлягає встановленню в процесі здійснення досудового розслідування, а отже арешт даного майна є виправданим.

Слідчий суддя на підставі викладеного та долучених до клопотання матеріалів, прийшов до висновку, що вилучене під час обшуку майно може містити у собі інформацію щодо кримінального провадження, зокрема, вилучений технічний пристрій може містити інформацію, яка в подальшому може бути використана в якості речових доказів.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з метою збереження речових доказів, які можуть мати суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. TheUnitedKingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавленої особи пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності особи, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлена особа в порядку ст. 174 КПК України має процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, а тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене зпрокурором Київської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001243 від 07.11.2024 за ч. 4 ст. 190 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку 09.12.2024 за адресою: АДРЕСА_2 , а саме:

- мобільний телефон марки «Ergo» з ІМЕІ- НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , що упакований до сейф-пакету №PSP4156211.

шляхом заборони будь-кому користуватися та розпоряджатися ними до скасування арешту у порядку встановленому КПК України.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СВ Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1