Провадження № 1-кс/947/2644/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2025 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 дослідивши матеріали за клопотанням старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000164 від 03.02.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000164 від 03.02.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.368 КК України.

Спеціалізованою екологічною прокуратурою (на правах відділу) Одеської обласної прокуратури здійснюється нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні.

Обставини вчинення кримінального правопорушення викладені слідчим письмово в клопотанні.

Як вбачається з клопотання, що 06.02.2025 в період часу з 13:48 по 19:23 за місцем роботи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в адміністративній будівлі Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства за адресою: м.Миколаїв,

проспект Центральний,16, на підставі ухвали Київського районного суду

м.Одеси від 05.02.2025 проведено обшук під час якого слідчим виявлено та вилучено:

-мобільний телефон марки Apple Iphone 15 Pro Max IMEI 1) НОМЕР_1 , ІМЕІ 2) НОМЕР_2 належний ОСОБА_6 доступ до якого ОСОБА_6 надала добровільно, а саме пароль «8888», який поміщено в сейф пакет S 2050486;

-наказ про створення екзаменаційної комісії № 1 від 10.01.2025 року на 3 арк; копія наказу про створення екзаменаційної комісії № 34 від 29.04.2024 року на 1 арк; наказ про створення екзаменаційної комісії № 1 від 02.01.2024 року на 1 арк; посадова інструкцій державного службовця на ім`я ОСОБА_7 від 10.01.2025 року на 1 арк.; блокнот чорного кольору з надписом «щоденник» вилучений в кабінеті ОСОБА_4 на якому містяться чорнові записи; журнал реєстрації посвідчень мисливця за 2023-2025 рік прошитий та пронумерований на 102 арк., який поміщено до сейф-пакет

№ 800356638;

-копію відеозаписів складання іспитів в період з 24.12.2024 по 05.02.2025, які записано на флеш карту пам`яті марки Microband об`ємом пам`яті 16 GB;

-список виданих посвідчень мисливця Миколаївського управління з додатками перелік яких зазначено слідчим у клопотанні.

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт зазначеного у клопотанні майна, обґрунтовуючи необхідністю забезпечення збереження речових доказів.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Однак, з матеріалів, доданих з клопотанням вбачається, що слідчим під час складання вищевказаного клопотання не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України.

Так, на думку слідчого судді клопотання про арешт майна не відповідає вимогам кримінального процесуального Закону, з огляду на таке.

З поданого клопотання вбачається, що досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження здійснюється за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

В даному клопотанні слідчий зазначає, що вилучене майно, має доказове значення для даного злочину та має значення для обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Однак, ані в клопотанні, ні в доданих до клопотання матеріалах, слідчою жодним чином не обґрунтовується можливість досягнення завдань застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Крім того, будь-якого обґрунтування, на підставі якого слідчий суддя міг би вирішити питання обґрунтованості вказаних доводів сторони обвинувачення, зокрема перевірити факт відповідності майна категоріям речових доказів (ч.1 ст.98 КПК України), дане клопотання не містить.

Також, слідчим до клопотання не долучено документів щодо здійснення огляду вилученого мобільного телефону та призначення щодо нього судової експертизи.

Відтак, оскільки за винятком викладених у даному клопотанні фактичних обставин даного кримінального провадження таке клопотання містить відповідні норми законодавства, якими регламентується порядок та підстави накладення арешту майна, між тим останнє не містить належного обґрунтування, яке б давало підстави для висновку про відповідність вилученого майна категорії речових доказів, а також яке б свідчило про наявність необхідності в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що вказане клопотання підлягає поверненню прокурору.

За таких обставин та враховуючи викладене, керуючись ст.ст.171, 172, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000164 від 03.02.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.368 КК України повернути прокурору.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години з моменту отримання повного тексту ухвали слідчого судді.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1