Справа № 144/1219/24
Провадження № 1-кп/144/109/24
У Х В А Л А

про продовження строків

тримання під вартою

10.12.2024 смт Теплик

Теплицький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого суду судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, відомості про яке 29 червня 2024 року внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000518, по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Веселівка Теплицького району Вінницької області, проживаючого до затримання за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000518 від 29 червня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України.

Ухвалою від 16 серпня 2024 року призначено підготовче судове засідання у вказаному кримінальному провадженні. Ухвалою суду від 29 серпня 2024 року справа призначена до судового розгляду.

06 грудня 2024 року прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на 60 днів.

В клопотанні прокурор вказав, що протягом дня 29 червня 2024 року ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 допомагали своєму односельцю - ОСОБА_8 у будівельних роботах за адресою: АДРЕСА_2 , де вживали алкогольні напої.

Під час виконання робіт, між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , на ґрунті особистих неприязних відносин виникла сварка, яка переросла у штовханину. Після цього, ОСОБА_5 залишив домогосподарство ОСОБА_8 і пішов додому за адресою: АДРЕСА_1 , у якому проживає спільно з ОСОБА_6 .

Близько 19 години 15 хвилин 29 червня 2024 року ОСОБА_7 прийшов до будинку, в якому проживає ОСОБА_5 , розташованого за вищевказаною адресою, де між ними продовжився раніше розпочатий словесний конфлікт, який переріс у штовханину та бійку. У цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи, що посягає на життя іншої особи, передбачаючи і свідомо бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого, з кишені штанів дістав кухонний ніж, який постійно носив із собою, та прикладаючи фізичну силу, завдав ним чотири удари ОСОБА_7 в ділянку живота та грудної клітки, заподіявши тілесні ушкодження, у вигляді проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітки з ушкодженням лівої легені; проникаючого колото-різаного поранення живота з ушкодженням брижі тонкого кишківника; непроникаючих колото-різаних ран живота; саден на правій нижній кінцівці, від яких ОСОБА_7 помер на місці.

Наразі продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, тому з метою уникнення кримінальної відповідальності він може переховуватися від суду.?

ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Крім того, ОСОБА_5 відоме місце проживання свідків, потерпілих у даному кримінальному провадженні, а тому, перебуваючи на волі він зможе на них незаконно впливати, з метою їх спонукання шляхом погроз, вмовляння до дачі неправдивих показань, що негативно вплине на хід судового розгляду та його результати. Стан здоров`я та вік ОСОБА_5 дозволяють утримувати його під вартою.

Прокурор вважає, що обрання менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 та запобігти вище вказаним ризикам, тому просить продовжити обраний щодо нього запобіжний захід на строк 60 днів.

Всудовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримує, просить його задовольнити з мотивів, наведених в тексті клопотання.

Від представника потерпілих ОСОБА_9 надійшла заява, в якій він просить розгляд клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою проводити в його відсутності та відсутності потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Захисник ОСОБА_4 заперечує проти продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , вважає клопотання необґрунтованим, так як обвинувачений не зможе впливати на свідків та потерпілих, оскільки вони вже допитувались. Вважає, що в діях ОСОБА_5 немає складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України, особа не може довго утримуватись під вартою, тому просить змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_5 при вирішенні клопотання прокурора покладається на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, суд приходить до наступних висновків.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 липня 2024 року застосовано до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, який продовжувався.

Ухвалою Теплицького районного суду Вінницької області від 15 жовтня 2024 року продовжено запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 13 грудня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Згідно зі ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, наявність постійного місця роботи або навчання, його репутацію, наявність судимостей.

У ході судового розгляду кримінального провадження вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України, якою, зокрема, врегульовано порядок продовження строку тримання під вартою (ст. 199 КПК України).

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На думку суду, наведені в клопотанні обставини, свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R (80) 11 від 27.06.80 "Про взяття під варту до суду" зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Обґрунтовуючи клопотання, прокурор вказав про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшилися, а саме, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; може незаконно впливати на потерпілих та свідків по кримінальному провадженні, він ніде не працює, немає стійких соціальних зв`язків.

З огляду на доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , характеру та обставин справи, особи підозрюваного, приходить до висновку, що заявлені стороною обвинувачення під час обрання підозрюваному запобіжного заходу ризики продовжують існувати та не зменшилися, що є підставою для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, при вирішенні цього питання суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як зазначає Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини "Тейс проти Румунії", автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Обраний обвинуваченому з урахування певних ризиків запобіжний захід відповідає відомостям про особу обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, запобігає ризикам переховування обвинуваченого від суду, його незаконному впливу на потерпілих та свідків, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином.

Стороною захисту не зазначено посилань на докази, які свідчать про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у виді тримання під вартою відпала, відсутні докази на підтвердження наявності у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, не наведено достатніх підстав для зміни запобіжного заходу.

На переконання суду, застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм Закону та правовими позиціями ЄСПЛ. Суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт.

За таких обставин, клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 підлягає задоволенню, оскільки суд, враховуючи обґрунтованість наведених у клопотанні ризиків, вважає, що для їх запобігання застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім.

При цьому, продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява N 28969/04, від 16.05.2013), яка полягає в тому, що "у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними".

За таких обставин, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 372, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 07 лютого 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судове провадження у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: