Номер провадження:1-в/521/309/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 ( у режимі відеоконференції) , представника колонії ОСОБА_5 ( у режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні, у режимі відеоконференції, у залі суду в м. Одесі провадження за поданням начальника ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» ОСОБА_6 щодо приведення вироку у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 р. відносно ОСОБА_4 , засудженого вироком Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 01.02.2022 року за ч.1 ст. 162, ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшло подання начальника ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» ОСОБА_6 щодо приведення у відповідність до закону вироку відносно ОСОБА_4 засудженого вироком Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 01.02.2022 року за ч.1 ст. 162, ч.3 ст.185 КК України, у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 р., у зв`язку з набранням чинності Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX, яким вчинення крадіжок в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано.

Представник колонії подання підтримав, просив задовольнити.

У судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав подання.

В судовому засіданні прокурор просила подання задовольнити, вказавши що діяння за вироком від 01.02.2022 року тільки за епізодом за ч.3 ст. 185 КК України підпадає під декриміналізацію; діяння за вироком від 14.07.021 року підпадає під декриміналізацію за ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України; діяння за вироком від 09.02.2022 року за епізодом за ч.3 ст. 185 КК України підпадає під декриміналізацію.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши доводи подання, суд приходить до таких висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений:

-14.07.2021 вироком Любашівського районного суду Одеської області за ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, за даним вироком та за вироком Любашівського районного суду Одеської області від 24 травня 2021 року, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. Відповідно до вказаного вироку, ОСОБА_4 , 14.04.2021 року вчинив закінчений замах на повторну крадіжку, з проникненням у житло, майна потерпілого, на загальну суму 1365,75 гривень.

- 01.02.2022 вироком Кривоозерського районного суду Миколаївської області за ч.1 ст. 162 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки, ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком. Частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Любашівського районного суду Одеської області від 14.07.2021. та остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. Відповідно до вказаного вироку, ОСОБА_4 , 02.11.2021 року вчинив крадіжку, з проникненням у житло, майна потерпілого, на загальну суму 680 гривень, та 03.11.2021 року вчинив незаконне проникнення до житла потерпілого.

- 09.02.2022 вироком Савранського районного суду Одеської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71, ч.3 ст . 78 КК України з повністю невідбутого покарання у виді 4 років позбавлення волі за вироком Любашівського районного суду Одеської області від 14.07.2021 частково приєднано до покарання, призначеного за даним вироком, 2 роки позбавлення волі, та остаточно ОСОБА_4 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Відповідно до вказаного вироку, ОСОБА_4 , 02.11.2021 року вчинив крадіжку, з проникненням у домоволодіння на загальну суму 1282,50 коп.

- 23.06.2023 ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси задоволено клопотання начальника ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» щодо наявності кількох вироків. На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом повного поглинення більш суворим покаранням, призначеним за вироком Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 01.02.202 року, менш суворого покарання, призначеного вироком Савранського районного суду Одеської області від 09.02.2022 року, остаточно визначено ОСОБА_4 за сукупністю кримінальних правопорушень. Покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року N 3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від (далі Закон N 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн. крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п. п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270 грн. а 50 відсотків від його розміру становили 1135,50 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону N 3886-IX та ст. 5 КК України, на момент вчинення ОСОБА_4 діяння, за яке він засуджений вироком Любашівського районного суду Одеської області 14.07.2021, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становить 2270, розмір завданої шкоди потерпілому становить 1365,75 гривень, що не перевищує граничний розмір шкоди з якого настає кримінальна відповідальність, а тому не є кримінальним правопорушенням.

Суд вважає, що у зв`язку з декриміналізацією крадіжки майна розміром до 2 нмдг, особа, засуджена за таку крадіжку, підлягає звільненню від призначеного покарання.

Окрім цього, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, на момент вчинення ОСОБА_4 діяння, за яке він засуджений вироком Кривоозерського районного суду Миколаївської області 01.02.2022, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становить 2270, розмір завданої шкоди потерпілому становить 680 гривень, що також не перевищує граничний розмір шкоди з якого настає кримінальна відповідальність, а тому не є кримінальним правопорушенням.

Суд вважає, що у зв`язку з декриміналізацією крадіжки майна розміром до 2 нмдг, особа, засуджена за таку крадіжку, підлягає звільненню від призначеного покарання.

Крім того, правопорушення, за яке ОСОБА_4 був засуджений за даним вироком за ч.1 ст. 163 КК України, залишається кримінально-караними діяннями.

Окрім цього, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, на момент вчинення ОСОБА_4 діяння, за яке він засуджений вироком Савранського районного суду Одеської області 09.02.2022, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становить 2270, розмір завданої шкоди потерпілому становить 1282,50 гривень, що також не перевищує граничний розмір шкоди з якого настає кримінальна відповідальність, а тому не є кримінальним правопорушенням.

Суд вважає, що у зв`язку з декриміналізацією крадіжки майна розміром до 2 нмдг, особа, засуджена за таку крадіжку, підлягає звільненню від призначеного покарання.

Враховуючи вищевикладене, суд приймає рішення, відповідно до ОСОБА_4 , слід вважати засудженим вироком Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 01.02.2022 року за ч.1 ст.162 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

Строк відбування покарання рахувати з 09.02.2022 року.

Оскільки ОСОБА_4 на день розгляду подання відбув покарання у вигляді обмеження волі строком 2 роки, він підлягає звільненню з місць позбавлення волі.

Керуючись ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» ОСОБА_6 щодо приведення вироку у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 р. відносно ОСОБА_4 , засудженого вироком Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 01.02.2022 року задовольнити.

На підставі ч.2 ст.74 КК України засудженого ОСОБА_4 , звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Любашівського районного суду Одеської області 14.07.2021року за ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 70, 75,76 КК України у виді 4 роки позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

На підставі ч.2 ст.74 КК України засудженого ОСОБА_4 , звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Савранського районного суду Одеської області 09.02.2022 року за ч.3 ст. 185, 71 КК України у виді 5 років позбавлення волі, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

ОСОБА_4 вважати засудженим вироком Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 01.02.2022 року за ч.1 ст.162 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

Виключити у вироку Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 01.02.2022 року вказівку на застосування ч. 1 ст. 70 КК України у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння за кримінальне правопорушення за ч.3 ст. 185 КК України.

Строк відбування покарання рахувати з 09.02.2022 року.

У зв`язку з відбуттям ОСОБА_4 покарання у вигляді обмеження волі строком 2 (два) роки, звільнити ОСОБА_4 з ДУ « Одеська виправна колонія №14».

В іншій частині вказаний вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Малиновський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня їїоголошення.

Суддя ОСОБА_1