Справа № 212/2615/25
У Х В А Л А

19 березня 2025 року м. Кривий Ріг

Слідчий суддя ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого СВ ВП № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000099 від 10.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

встановила таке.

Суть питання, що вирішується, за чиєю ініціативою воно розглядається.

До суду із зазначеним клопотанням про арешт майна звернувся слідчий. Просив з метою можливої конфіскації майна як виду покарання та недопущення приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження накласти арешт (із забороною користування, розпорядження та відчуження) на майно, належне на праві власності підозрюваному ОСОБА_5 , а саме: квартиру АДРЕСА_1 . Обґрунтував клопотання таким.

Слідчим відділенням ВП №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000099 від 10 березня 2025 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 10.03.2025 за адресою: АДРЕСА_2 , був зупинений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який отримав посилку з наркотичною речовиною.

Отже, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч . 2 ст. 307 КК України за ознаками: незаконне придбання та зберігання особливо небезпечних психотропних речовин з метою збуту. За це передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Встановлено, що ОСОБА_5 належить квартира, яку слідчий просить арештувати.

З метою збереження речових доказів, забезпечення можливої спеціальної конфіскації, а також з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, у слідчого виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане вилучене майно.

Позиція учасників у судовому засіданні.

В судове засідання прокурор та слідчий не з`явилися. В самому клопотанні просили проводити його розгляд без їх участі.

Власник майна та/або його представники не з`явилися.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Досліджені матеріали та встановлені обставини.

Слідчий суддя встановила, що відомості про кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР за № 0000099 від 10.03.2025 за правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 307 КК України з таким викладом обставин: 10.03.2025 до чергової частини ВП № 3 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення від працівників УБН про те, що за адресою: бульв. Миколи Вороного, буд. 22 в Покровському районі м. Кривого Рогу був зупинений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який отримав посилку з наркотичною речовиною.

Згідно з протоколом огляду місця події 10.03.2025 було оглянуто ділянку місцевості на відстані 5-6 м від будівлі за адресою Миколи Вороного, 22Б. На цій ділянці знаходився ОСОБА_5 і біля нього коробка, всередині якої виявлено та вилучено мікрохвильову піч, а всередині неї 3 сліп-пакети з речовиною, зразки якої були відібрані та направлені на експертизу. Згідно з Висновком експерта від 11.03.2025 надана на експертизу речовина, вилучена у ОСОБА_5 , містить речовину, яка відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин.

Згідно з протоколами огляду від 11.03.2025, вилучені 11.03.2025 в ході особистого обшуку ОСОБА_5 мобільні телефони містять інформацію (відео та фото, переписку), що вказує на можливу реалізацію підозрюваним наркотичних та/або психотропних речовин (фото міток на місцевості, переписка щодо придбання та/або реалізації таких речовин).

11.03.2025 ОСОБА_5 було вручено повідомлення про підозру.

Відповідно до Інформації з ДРРП на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 15.03.2025 квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_5 на праві власності, розмір частки 1/1.

Застосовані норми права та оцінка суду.

Арешт майна, відповідно до ст. 131 КПК України, є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна; завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Отже, частина 1 ст. 170 КПК України передбачає, серед іншого, арешт майна для забезпечення можливої конфіскації майна або як такого, що підлягає спеціальній конфіскації.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, серед іншого, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання (п. 3). Слідчий у клопотанні послався на необхідність накладення арешту на квартиру саме з цією метою.

За вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, дійсно передбачене покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна.

Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна. Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Слідчий суддя вважає, що слідчим доведено обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_5 , потреби досудового розслідування, необхідність втручання у право власності на квартиру; можливість досягнення мети, для виконання якої слідчий звернувся з клопотанням. Враховуючи зазначене, слідчий суддя дійшла висновку про доведення слідчим усіх трьох критеріїв за ч. 3 ст. 132 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, серед іншого: розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Слідчий суддя вважає, що обмеження у праві розпорядження та відчуження квартирою буде розумним та не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах власника. У цьому випадку мова не йде про позбавлення права володіння, власності та права користування квартирою, а лише про обмеження права розпорядження та відчуження. Як зазначено вище у цій ухвалі, нормами КК та КПК України передбачено законні підстави для такого арешту. Обмеження щодо права розпорядження квартирою слідчий суддя вважає пропорційним втручанням, тобто таким, що відповідає вимогам балансу між інтересами суспільства та підозрюваного. Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя не вирішує питання про позбавлення підозрюваного права власності на квартиру. Підозрюваний не позбавляється права володіння та користування цією квартирою.

Отже, клопотання слід задовольнити.

Враховуючи зазначене, керуючись ст. 131, 132, 170-175 КПК України, слідчий суддя

постановила:

клопотання слідчого СВ ВП № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на належне на праві власності майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , із забороною власникам та уповноваженим особам розпоряджатися та відчужувати зазначене майно.

У порядку ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1