29 січня 2025 року м. Запоріжжя
Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, яке вмотивоване наступним.
В ході досудового розслідування встановлено, посадові особи ТОВ «Науково-дослідний інститут «Укрекопроект» (ідентифікаційний код 38563155) під час участі в державних закупівлях з 09.01.2024 року по теперішній час використовують недіючу ліцензію, затверджену наказом Міністерством екології та природних ресурсів України № 460710 від 05.02.2015, яка втратила чинність 09.01.2024 року згідно Закону України «Про управління відходами».
Незважаючи на це, замовники торгів укладають угоди, а ТОВ «Науково-дослідний інститут «Укрекопроект» у свою чергу здійснює діяльність з управління небезпечними відходами без відповідної ліцензії у період з 09.01.2024 по теперішній час, надаючи послуги із управління небезпечними відходами державним та комунальним закладам (медичним установам) на території Запорізької області.
На теперішній час є підстави вважати, що вилучений пристрій, може містити на собі інформацію про виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання та викиди забруднюючих шкідливих речовин, у зв`язку з чим виникла необхідність у призначенні судової комп`ютерно-технічної експертизи.
З метою збереження зазначених речових доказів та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, перетворення, слідчий просить накласти на них арешт.
Слідчий підтримав подане клопотання, надавши відповідну заяву.
Уповноважений представник ТОВ «Науково-дослідний інститут «Укрекопроект» в судове засідання не з`явився. 29.01.2025 представник товариства адвокат ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про розгляд клопотання слідчого про арешт майна за відсутності представника ТОВ «Науково-дослідний інститут «Укрекопроект». У вирішенні клопотання поклався на розсуд суду.
У зв`язку із неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у провадженні, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснюється (ч. 4 ст. 107 КПК України).
Вивчивши клопотання, дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя доходить наступних висновків.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України). Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України).
При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню (ст. 3 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
З метою забезпечення збереження речових доказів арешт може бути накладений на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України (абз. 1 ч. 3 ст. 170 КПК України).
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК України).
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування приведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу), а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Вирішуючи питання про застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчий суддя повинен: перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи; з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається ініціатор клопотання, без застосування цих заходів; враховувати, що обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для їх застосування (частина третя статті 132 КПК України) покладається на слідчого та/або прокурора; взяти до уваги розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.12.2024 надано дозвіл на обшук земельної ділянки, будівель та споруд, які перебувають в користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідний інститут «Укрекопроект» (ідентифікаційний код 38563155) та розташовані за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Теплична, 27, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінальних правопорушень, відшукання знарядь кримінальних правопорушень (засобів виробництва та безпосередньо забруднюючих речовин, їх слідів), речей та документів, що мають відношення до господарської діяльності, пов`язаної із викидами забруднюючих речовин і містять відомості про обставини кримінального правопорушення (промислових виробничих ліній, устаткування чи обладнання, продуктів, сировини, результатів виробництва), документів дозвільного характеру (дозволів на викид в атмосферу речовин, документів, в яких обґрунтовуються обсяги та викиди забруднюючих речовин; звітів по інвентаризації стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, обладнання; оцінки впливу на довкілля, документації на очисні споруди), документів про права та обов`язки осіб, відповідальних за дотримання правил стосовно очистки та викидів, друкованих та рукописних записів, в яких можуть бути відомості про джерела забруднення атмосферного повітря, журналів обліку виробничих відходів, транспортних документів на перевезення відходів виробництва (нарядів, накладних, дорожніх листів тощо), документів про прийняття відходів, документів про проектну документацію, паспортів технічного стану обладнання та устаткування, актів про введення в експлуатацію стаціонарних джерел викидів, документів, що містять відомості про встановлені дефекти, поломки, ремонти, документів щодо перевірок та контролю відповідних систем, що впливають на забруднення атмосферного повітря, засобів зв`язку (мобільних телефонів, сім карток операторів стільникового зв`язку), комп`ютерної техніки (системних блоків стаціонарних комп`ютерів, ноутбуків), цифрових носіїв інформації, засобів фото-, відеофіксації (відеокамер, фотоапаратів, відеореєстраторів, систем відеоспостереження), листувань чи інших форм поштового обміну інформацією, документів, блокнотів, чорнових записів, які містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
В ході обшуку, проведеного слідчим 23.01.2025, вилучені речі, які входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку.
Аналіз фактичних обставин кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 241, ч. 1 ст. 239, викладених у клопотанні слідчого, рапортах оперуповноважених, дозволяє дійти висновку, що вилучений слідчим під час обшуку пристрій може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Отже, зазначене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Слідчим доведено, що незастосування арешту до вищезазначеного майна може призвести до його приховування, відчуження, псування, знищення, перетворення.
З огляду на викладене, слідчий суддя доходить висновку, що застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту зазначеного вище майна з метою забезпечення збереження речових доказів є необхідним на даній стадії кримінального провадження, сприятиме досягненню дієвості кримінального провадження, запобігатиме ризикам його знищення, приховування, відчуження, спотворення збереженої на ньому інформації.
З урахуванням вищевикладеного, клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 175, 369, 372 КПК України, слідчий суддя
Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.
Копію ухвали негайно вручити слідчому, прокуророві, власникові майна.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Повний текст ухвали складений 03 лютого 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1