Справа № 458/1029/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1217/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Львові справу за апеляційною скаргою заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Турківського районного суду Львівської області від 31 жовтня 2024 року про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 ,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 31 жовтня 2024 року клопотання про застосування примусових заходів медичного характер задоволено.

Застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру, у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Вирішено питання щодо речових доказів та арешту майна.

Згідно ухвали, ОСОБА_7 31.07.2024 о 12:00 год., перебуваючи на стадіоні «Карпати», що розташований за адресою: м. Турка, по вул. Січових Стрільців, Самбірського району Львівської області, знайшов на землі поблизу дерев`яної лавочки один полімерний пакет із подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору та зрозумів, що вищевказана речовина є наркотичним засобом - канабісом.

Реалізуючи свій злочинний намір на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, для власного вживання, без мети збуту, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори», ОСОБА_7 умисно, з корисливих мотивів, поклав вищевказаний один полімерний пакет із подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору до лівої передньої кишені своїх джинсових штанів та зберігаючи його при собі, направився в напрямку до автостанції, що знаходиться по вул. Адама Міцкевича, м. Турка, Самбірський район Львівська область.

Того ж дня, приблизно о 15:56 год., перебуваючи по вул. Адама Міцкевича, біля будинку № 61, в м. Турка Самбірського району Львівської області, ОСОБА_7 зустріли працівники відділення поліції № 2 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області і в ході огляду місця події вилучили із його лівої передньої кишені джинсових штанів, один полімерний пакет із подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору, вищевказана речовина є наркотичним засобом - канабісом, обіг якого обмежено відповідно до положень Таблиці ІІ Списку № 1 Постанови КМ України № 770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», та в перерахунку на суху речовину становить 10,1598 грама.

Таким чином, ОСОБА_7 , вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, а саме, незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту.

Мотивуючи своє рішення суд, зазначив, що суспільно небезпечне діяння, мало місце і вчинене ОСОБА_7 в стані неосудності, який за своїм психічним станом і характером суспільно небезпечного діяння потребує застосування примусових заходів медичного характеру, в зв`язку з чим, з метою обов`язкового лікування та запобігання вчинення останнім суспільно небезпечних діянь, слід застосувати до останнього примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Не погоджуючись з ухвалою суду заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Турківського районного суду від 31.10.2024 стосовно ОСОБА_7 змінити у зв`язку з неправильним застуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, виключивши з її мотивувальної частини покликання на умисне, з реалізацією злочинного наміру, з корисливих мотивів, без мети збуту вчинення ОСОБА_7 суспільно небезпечного діяння. В решті ухвалу залишити без змін.

В обґрунтування апеляційних вимог, зазначає, що зазначена ухвала Турківського районного суду від 31.10.2024 є незаконною і підлягає зміні у зв`язку з неправильним застуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що відповідно до ст. 505 КПК України, обставинами, які підлягають встановленню у такому кримінальному провадженні є: час, місце, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння; вчинення цього суспільно небезпечного діяння певною особою; наявність у особи розладу психічної діяльності в минулому, ступінь і характер розладу психічної діяльності чи психічної хвороби на час вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення чи на час досудового розслідування та інші обставини. Таким чином, предмет доказування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру має низку особливостей та не включає питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння, тоді як умисел, мета і мотив є елементами суб`єктивної сторони саме злочину та встановлюються лише щодо осудної особи.

На апеляційний розгляд захисник та законний представник, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, не прибули. До початку розгляду справи адвокат ОСОБА_9 подав клопотання у якому зазначив, що подану апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 підтримує повністю та просить проводити розгляд без участі захисника, законного представника та ОСОБА_7 .

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_7 суспільно-небезпечного діяння, яке містить об`єктивні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, а також вид застосованих примусових заходів медичного характеру, у апеляційній скарзі не оспорюється, а тому не підлягають перевірці судом апеляційної інстанції.

Разом з цим, заслуговують на увагу доводи прокурора у апеляційній скарзі на необхідність виключення із мотивувальної частини оскаржуваної ухвали покликання на умисне, з реалізацією злочинного наміру, з корисливих мотивів, без мети збуту вчинення ОСОБА_7 суспільно небезпечного діяння, з огляду на наступне.

Колегією суддів встановлено, що ухвалою Турківського районного суду Львівської області застосовано до ОСОБА_7 , примусові заходи медичного характеру, у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Статтею 505 КПК України передбачено, що обов`язковими обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному проваджені щодо застосування примусових заходів медичного характеру є: час, місце, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння та вчинення цього суспільно небезпечного діяння цією особою, при цьому враховуються і інші обставини (інформація про психічні розлади, поведінка, небезпечність особи, розмір завданої шкоди).

Таким чином, предмет доказування у кримінальному проваджені щодо застосування примусових заходів медичного характеру має низку особливостей, де не ставиться питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, а йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння.

Виходячи з положень статей 23, 24 КК України умисел є однією з форм вини, яка включає в себе інтелектуальну та вольову ознаки: усвідомлення характеру свого діяння, передбачення його наслідків та бажання чи свідоме допускання їх настання.

Усвідомлення означає розуміння не лише фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються об`єкта, предмета, об`єктивної сторони складу конкретного злочину, а і його негативного соціального значення у виді суспільної небезпеки. Зокрема, при вчиненні грабежу винний усвідомлює, що він порушує право власності, відкрито викрадає чуже майно і тим самим завдає потерпілому майнової шкоди.

Передбачення є адекватним розумовим уявленням особи про неминучість чи можливість конкретних результатів своєї дії (бездіяльності). Бажання полягає у прагненні досягти чітко визначеної мети і спрямованості волі на її досягнення.

Таким чином, умисна форма вини передбачає правильне відображення у свідомості суб`єкта як фактичних, так і юридичних ознак злочину, обов`язковою передумовою чого є осудність.

Мотив злочину - це усвідомлене особою внутрішнє спонукання, яке викликає намір діяти певним чином. Мету становить конкретно сформульоване уявлення про бажаний наслідок свого діяння та спрямованість на його досягнення в обраний спосіб.

Мотивованість та цілеспрямованість є ознаками усвідомленої вольової діяльності людини.

Прояв таких ознак є неможливим у разі порушень психічних функцій, за яких особа нездатна усвідомлювати характер і значення своїх діянь та керувати ними.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 судом першої інстанції визнаний неосудною особою та до нього у зв`язку з цим застосовані примусові заходи медичного характеру, а також з огляду на те, що умисел, мотив та мета як обов`язкові елементи суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, відповідно до ст. 505 КПК України, не підлягають доказуванню у кримінальному проваджені щодо застосування примусових заходів медичного характеру, суд першої інстанції необґрунтовано встановив наявність у вчиненому ОСОБА_7 суспільно небезпечному діянні вказаних вище елементів суб`єктивної сторони кримінальних правопорушень та здійснив формулювання про здійснення ним злочинної діяльності.

Наведені в апеляційній скарзі прокурора вимоги щодо необхідності виключення з мотивувальної частини ухвали покликання на умисне, з реалізацією злочинного наміру, з корисливих мотивів, без мети збуту вчинення ОСОБА_7 суспільно небезпечного діяння, знайшли свої підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Осудність є однією з загальних ознак суб`єкта злочину, юридичною підставою вини та кримінальної відповідальності. Виходячи з передбачених ст. 19 КК України критеріїв, відповідний стан особи характеризується здатністю усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.

Неосудна особа позбавлена такої здатності унаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Особа, що вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, не підлягає кримінальній відповідальності, а може бути піддана за рішенням суду примусовим заходам медичного характеру.

На підставі зазначеного вище, колегія суддів вважає за необхідне змінити ухвалу суду першої інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та виключити з мотивувальної частини ухвали покликання на умисне, з реалізацією злочинного наміру, з корисливих мотивів, без мети збуту вчинення ОСОБА_7 суспільно небезпечного діяння.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Турківського районного суду Львівської області від 31 жовтня 2024 року - змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали покликання на умисне, з реалізацією злочинного наміру, з корисливих мотивів, без мети збуту вчинення ОСОБА_7 суспільно небезпечного діяння. В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3