У Х В А Л А

про відмову у задоволенні скарги

24 грудня 2024 року слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові скаргу ОСОБА_3 про скасування повідомлення про підозру у кримінальному провадженні за № 0000897 від 29.12.2023 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова із скаргою, відповідно до якої просить скасувати повідомлення про підозру від 19.04.2024 року ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.370 КК України та повідомлення про підозру від 15.10.2024 року ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.28, ч.2 ст.370 КК України, вручені старшим слідчим в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_6 та в.о. прокурора Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні за № 0000897 від 29.12.2023 року.

В обґрунтування заявленої скарги посилається на те, що йому 19.04.2024 року було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.370 КК України. В подальшому, 15.10.2024 року йому було вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.28, ч.2 ст.370 КК України. Вважає оскаржуване повідомлення про підозру та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри незаконними, необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам ст.ст.276-279 КПК України. Вказує, що слідчим ДБР та прокурором допущено порушення вимог кримінального процесуального законодавства під час складання повідомлення про підозру, яке полягає у невстановленні таких обставин як мотив, умисел, знаряддя вчинення кримінального правопорушення, коло осіб; не встановлення відсутності правових підстав для подальшого існування повідомлення про підозру у зв`язку з відсутністю доказів для підозри ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення. Крім того, посилається на порушення порядку для вручення повідомлень про підозру, а саме неналежним суб`єктом - військовим прокурором. Враховуючи наведене, просить суд перевірити існування фактів та інформації (всіх зібраних та наданих стороною доказів, врахувавши їх законність, достатність та допустимість), які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що він міг вчинити дане кримінальне правопорушення.

Скаржник ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав, навів аналогічні мотиви викладені у такій, просить скаргу задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні скаргу заперечив, зазначивши про обґрунтованість та законність повідомленої ОСОБА_3 підозри. На думку прокурора, повідомлення про підозру здійснено уповноваженою особою за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти до переконання в тому, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, за обставин зазначених у повідомленні про підозру. Про підозру ОСОБА_8 повідомлено з дотриманням порядку, встановленого КПК України. Просить відмовити у задоволенні скарги.

Старший слідчий ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що матеріали кримінального провадження містять достатньо доказів, про причетність ОСОБА_3 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, а тому вважає, що підозра є обґрунтованою. Просить відмовити у задоволенні скарги.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали скарги з доданими до неї копіями матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Приписами ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантовано право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Стаття 303 КПК України містить вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені слідчому судді під час досудового розслідування.

Зокрема, згідно з п.10 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Станом на момент розгляду скарги слідчим суддею встановлено, що кримінальне провадження за № 0000897 від 29.12.2023 року не закрито, обвинувальний акт до суду не направлявся, а скаргу подано після спливу двох місяців з дня оголошення повідомлення про підозру та про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_3 (15.10.2024 року).

Аналіз положень п.10 ч.1 ст.303 КПК України дає підстави вважати, що в ході розгляду скарги на повідомлення про підозру підлягають з`ясуванню дотримання під час повідомлення про підозру Глави 22 КПК України, у тому числі щодо відповідності підозри вимогам ст.277 КПК України.

Поряд з цим слід зазначити, що повідомлення особі про підозру здійснюється лише у випадку, наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні конкретного кримінального правопорушення.

Водночас КПК України не містить положень, якими б були визначені підстави для скасування повідомлення про підозру.

З огляду на вищенаведені норми, при розгляді скарги на повідомлення про підозру перевірці підлягають: існування визначених підстав для повідомлення особі про підозру; дотримання вимог КПК України щодо оформлення повідомлення про підозру; дотримання вимог щодо строків та порядку вручення повідомлення про підозру.

Слідчим суддею встановлено, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000897 від 29.12.2023 року.

19 квітня 2024 року особам, які причетні до вчинення вказано кримінального правопорушення, в тому числі і ОСОБА_3 повідомлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.370 КК України.

15 жовтня 2024 року ОСОБА_3 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.28, ч.2 ст.370 КК України.

Із змісту оскаржуваного повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру, вбачається, що ОСОБА_3 підозрюється у закінченому замаху на вчинення провокації підкупу, тобто у підбуренні особи на пропонування, обіцянку чи надання неправомірної вигоди, щоб потім викрити того хто прийняв пропозицію, обіцянку чи одержав таку вигоду, вчиненому службовою особою правоохоронних органів за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.28, ч.2 ст.370 КК України.

Питання повідомлення особі про підозру врегульоване нормами глави 22 КПК України.

Стандарт «достатніх підстав (доказів) для підозри» є нижчим ніж стандарт «обґрунтованої підозри». Для цілей повідомлення особі про підозру він передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

Таким чином, визначальним під час перевірки обґрунтованості підозри є причетність особи до вчинення злочину, яке є похідним від встановлення факту вчинення тих діянь, які підпадають під кваліфікацію кримінальних правопорушень, передбачених КК України.

У зв`язку із цим, слідчий суддя під час розгляду скарги вирішує питання про доведеність тих обставин, на які посилається підозрюваний та/або захисник у скарзі, та чи можуть бути такі обставини підставою для висновку про недостатність доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.28, ч.2 ст.370 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.277 КПК України повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором, яке має містити такі відомості як: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Як вбачається із матеріалів скарги, повідомлення про підозру від 19.04.2024 року ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.370 КК України та повідомлення про нову підозру від 15.10.2024 року ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.28, ч.2 ст.370 КК України, вручені старшим слідчим в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_6 та в.о. прокурора Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 , разом з пам`яткою про права та обов`язки підозрюваного, згідно розписки у день їх складання. Вказані обставини скаржником не заперечуються.

З аналізу положень ст.ст.276, 278 КПК України можна виділити три види підстав для скасування повідомлення про підозру, зокрема, це неналежний суб`єкт складання та вручення повідомлення про підозру; порушення процесуального порядку вручення повідомлення про підозру; необґрунтованість підозри.

Частина 2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За вимогами ч.4 ст.22 КПК України повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення здійснюється прокурором, а у випадках, передбачених цим Кодексом, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення може здійснюватися слідчим за погодженням із прокурором.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини для цілей ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «звинувачення» визначається як офіційне повідомлення, надане особі виключно компетентним суб`єктом, про те, що така особа підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (справа «Девеер проти Бельгії» (заява № 6903/75, рішення від 27.02.1980, § 46).

Загальні положення, що регулюють процедуру повідомлення про підозру, містяться у главі 22 КПК України, згідно з якими письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором (ч.1 ст.277 КПК).

Відповідно до п.15 ч.1 ст.3 цього Кодексу прокурором у кримінальному провадженні є особа, яка обіймає посаду, передбачену ст.15 Закону України «Про прокуратуру» та діє у межах своїх повноважень.

Визначення правової природи цих дій і встановлення кола суб`єктів, які уповноважені на їх вчинення, має важливе практичне значення для об`єктивації гарантій незалежності особи, щодо якої здійснюється особливий порядок повідомлення про підозру.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.3 КПК України притягненням до кримінальної відповідальності є стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, де здійснення повідомлення про підозру є системою процесуальних дій та рішень прокурора (або слідчого) під час досудового розслідування, спрямованих на формування законної та обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваною, можливості захищатися усіма дозволеними законом засобами і способами. Цим актом у кримінальному провадженні вперше формулюється та обґрунтовується підозра конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення, без чого за вимогами процесуального закону відносно особи не може бути складено обвинувальний акт в кримінальному провадженні. В подальшому згідно ст.337 цього Кодексу судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Системне тлумачення процесуальних норм, передбачених статтями 3, 22, 36, 276, 278 КПК України дає підстави до висновку, що здійснення повідомлення про підозру врегульовано імперативними нормами, які вичерпано, точно і однозначно визначають як форму встановленої для цього правової процедури (порядку), так і її зміст.

Застосування належної правової процедури означає здійснення справедливого правосуддя згідно з визначеними загальними засадами кримінального провадження для досягнення мети і вирішення його завдань. Дотримання встановленої правової процедури здійснення повідомлення про підозру означає, що дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону. Такі дії мають здійснюватися на підставі законних повноважень щодо вирішення конкретного процесуального завдання, яке постає перед прокурором у певний момент досудового розслідування кримінального провадження.

Дотримання належної правової процедури здійснення повідомлення про підозру має забезпечувати його відповідність стандартам захисту прав людини, єдність змісту та форми кримінального провадження, налагоджену взаємодію верховенства права і законності, що в результаті врівноважує приватні і публічні (суспільні) інтереси заради досягнення цих завдань.

На переконання слідчого судді, при складанні підозри та її врученні органом досудового розслідування, прокурором зазначені вимоги було дотримано в достатній мірі. Обґрунтування і доводи скаржника в цій частині щодо неналежного суб`єкта вручення йому підозри є належним чином немотивованими і такими, що не узгоджуються з приписами кримінального процесуального закону.

Щодо перевірки обґрунтованості підозри слідчий суддя виходить з наступного.

Перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст.17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень п.10 ч.1 ст.303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

Згідно вимог ст.89 КПК України визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію Європейського суду з прав людини щодо визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення від 21.04.2011 р. у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

Крім того, обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви N 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява N 72508/13, параграф 184). Тому, цей стандарт доказування є досить низьким - необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Отже, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

Із поданої скарги вбачається, що підставами для скасування повідомлення про підозру, скаржник вважає те, що підозра є необґрунтованою, невмотивованою та складеною без достатніх та допустимих доказів, оскільки у провадженні відсутні докази, які б підтверджували твердження повідомлення про підозру та містили б відомості про висловлення пропозиції чи спонукання ОСОБА_3 надати неправомірну вигоду службовим особам, а наявні у провадженні докази прямо спростовують твердження повідомлення про підозру.

Слідчим суддею при розгляді скарги встановлено, що за своїм змістом повідомлення про підозру від 19.04.2024 року та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру від 15.10.2024 року ОСОБА_3 відповідають вимогам ст.277 КПК України, при врученні повідомлення були дотримані вимоги ст.278 КПК України.

Таким чином, оцінивши вказані докази в їх сукупності, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_3 , виходячи з наданих учасниками матеріалів, слідчий суддя на даному етапі дійшов висновку про причетність ОСОБА_3 до обставин, що досліджуються в рамках даного кримінального провадження.

Так, на переконання слідчого судді, дані, що містяться у наданих скаржником копіях матеріалів кримінального провадження за № 0000897 від 29.12.2023 року, можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_3 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч.2 ст.28, ч.2 ст.370 КК України та виправдовують подальше розслідування. А всі заперечення скаржника з цього приводу вказують тільки на необхідність перевірки та/або уточнення певних обставин версії сторони обвинувачення, але не спростовують того, що наразі достатньо даних, які виправдовують подальше розслідування.

Посилання скаржника на недопустимість, неповноту та неналежність доказів не можуть бути предметом перевірки на даному етапі, оскільки такі питання потребують вирішення судом за результатами всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, на підставі оцінки кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності та сукупності зібраних доказів, їх достатності та взаємозв`язку.

На даний час досудове розслідування у межах даного кримінального провадження завершене, сторони ознайомлюються з матеріалами кримінального провадження.

Водночас, надані слідчому судді копії матеріалів кримінального провадження, не спростовують того факту, що мали місце події, про які зазначено у повідомленні про підозру від 19.04.2024 року та у повідомленні нову про підозру від 15.10.2024 року та в той же час не виключають участі ОСОБА_3 у досліджуваних подіях.

За таких обставин, позиція скаржника та зазначені ним доводи не спростовують висновку прокурора про обґрунтованість його підозри.

До того ж слід зазначити, що слідчий суддя під час розгляду скарги на повідомлення про підозру не вправі оцінювати зібрані під час досудового розслідування докази з точки зору їх достатності для складання та направлення до суду обвинувального акту щодо підозрюваної особи.

Поряд з цим, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Із наданих матеріалів вбачається, що зібрані докази на підтвердження наведених у повідомленні про підозру від 19.04.2024 року та повідомленні про нову підозру від 15.10.2024 року обставин, вочевидь пов`язують підозрюваного ОСОБА_3 із обставинами, що досліджуються в рамках цього кримінального провадження.

При цьому, слід зазначити, що правильність кваліфікації дій, так само як і наявність чи відсутність в діях особи складу кримінального правопорушення, вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.

Питання про те, чи утворюють зазначені у підозрі події склад злочину та чи правильно вони кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч.2 ст.28, ч.2 ст.370 КК України знаходиться за межами тих питань, які слідчий суддя вирішує на досудовому провадженні.

На підставі наведеного, слідчий суддя відхиляє твердження скаржника про недостовірність, суперечливість, недостатність зазначених у повідомленні про підозру від 19.04.2024 року про та у повідомленні про нову підозру від 15.10.2024 року доказів, як підставу скасування таких, оскільки скаржник насправді пред`являє до оцінки наданих доказів такі ж високі вимоги, як під час розгляду обвинувального акту по суті. Однак, питання винуватості чи невинуватості особи у вчиненні конкретного кримінального правопорушення здійснюється судом, шляхом оцінки доказів відповідно до положень ст.94 КПК України - за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У п.30 рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), заява N 49684/99 від 27.09.2001, Європейський Суд з прав людини зазначив: «…Незважаючи на те, що п.1 ст.6 Конвенції прав людини зобов`язує суди мотивуючи свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент…». Тобто, ступінь необхідності детально мотивувати аргументи сторін кримінального провадження визначається слідчим суддею з урахуванням обставин справи. У зазначеній справі слідчий суддя надав відповіді на всі вагомі аргументи сторін.

Зі змісту повідомлень про підозру від 19.04.2024 року та 15.10.2024 року слідує, що в них логічно та послідовно викладені фактичні обставини можливого вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.28, ч.2 ст.370 КК України.

Водночас, скаржником не наведено у скарзі обставин, які б очевидно та беззаперечно вказували на будь-яку непричетність його до кримінального правопорушення, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру, тому на цій стадії досудового розслідування відсутні підстави вважати, що повідомлення про підозру від 19.04.2024 року та 15.10.2024 року вручені за відсутності достатніх підстав для підозри.

Інші обставини, на які посилається скаржник у скарзі, також не спростовують обставини, встановлені під час досудового розслідування, та відносяться до питань, які є предметом судового розгляду, а не судового контролю з боку слідчого судді.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що повідомлення ОСОБА_3 про підозру від 19.04.2024 року та 15.10.2024 року у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.28, ч.2 ст.370 КК України скасуванню не підлягають, підозра у вчиненні ОСОБА_3 зазначеного кримінального правопорушення є обґрунтованою та здійснена з дотриманням порядку письмового повідомлення про підозру, передбаченого КПК України, а тому у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст.303, 306, 307, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

у задоволенні скарги ОСОБА_3 про скасування повідомлення про підозру від 19.04.2024 року ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.370 КК України та скасування повідомлення про підозру від 15.10.2024 року ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.28, ч.2 ст.370 КК України, вручені старшим слідчим в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_5 та в.о. прокурора Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні за № 0000897 від 29.12.2023 року - відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1