ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 21-з/803/100/24 Справа № 200/9992/16-к Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву засудженого ОСОБА_5 про внесення виправлень в ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 01 червня 2022 року постановлену за результатом розгляду апеляційних скарг прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2020 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 187, п.п. 4,6,12 ч. 2 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01.06.2022 року залишено без задоволення апеляційні скарги прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 й вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2020 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , обвинувачених за ч. 4 ст. 187, п.п. 4, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, залишено без змін.

До суду апеляційної інстанції 06.12.2024 надійшла заява засудженого ОСОБА_5 про виправлення описки в ухвалі Дніпровського апеляційного суду від 01.06.2022.

Обгрунтовуючи свою заяву засуджений посилається на те, що в мотивувальній частині ухвали Дніпровського апеляційного суду помилково зазначено, що він в апеляційній скарзі просив перекваліфікувати його дії з ч. 4 ст. 187, п.п. 4, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України на ст. 187, ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити покарання, яке відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, в той час як він в своїй апеляційній скарзі та доповненнях таких вимог не заявляв.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наявні матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Так з матеріалів провадження видно, що зокрема ОСОБА_5 було засуджено вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2020 року за ч. 4 ст. 187, п.п. 4, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, із врахуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна.

На вказаний вирок було подано апеляційні скарги, в тому числі і ОСОБА_5 , які за наслідком апеляційного перегляду були залишені без задоволення а вирок суду без змін.

Згідно з ч. 2 ст. 396 КПК України в апеляційній скарзі зазначаються, зокрема вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення

З поданих засудженим ОСОБА_5 апеляційної скарги та доповнень до неї видно, що останній вказував на не відповідність висновків суду фактичним обставинам, неповноту судового розгляду та допущені судом першої інстанції істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

В той же час в апеляційній скарзі засуджений посилаючись на вищезазначені підстави для зміни та скасування судового рішення, замість прохальної частини вказав про те, що ним будуть додатково подані ще доповнення до апеляційної скарги.

З поданих засудженим доповнень до апеляційної скарги видно, що ОСОБА_5 знову вказував на допущені судом першої інстанції порушення та просив вирок суду стосовно нього скасувати. При цьому окрім іншого в прохальній частині засуджений вказав на допущених судом першої інстанції істотних порушеннях, й послався на положення статей 412, 415 КПК України.

Разом з цим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 419 КПК України ухвала суду апеляційної інстанції складається зокрема з, мотивувальної частини із зазначенням: короткого змісту вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції; узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу; узагальненого викладу позиції інших учасників судового провадження; встановлених судом першої інстанції обставин; встановлених судом апеляційної інстанції обставин з посиланням на докази, а також мотивів визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними; мотивів, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Як неодноразово наголошував касаційний суд, суд апеляційної інстанції фактично виступає останньою інстанцією, яка надає можливість сторонам перевірити повноту судового розгляду та правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження судом першої інстанції (ч. 1 ст. 409 КПК), і це покладає на апеляційний суд певний обов`язок щодо дослідження й оцінки доказів, але з урахуванням особливостей, передбачених ст. 404 КПК.

Суд апеляційної інстанції покликаний не стільки самостійно встановити обставини кримінального провадження, скільки перевірити та оцінити правильність їх встановлення судом першої інстанції, точність та відповідність застосування ним норм матеріального і процесуального закону, справедливість призначеного заходу кримінально-правового впливу, а також безпомилковість вирішення інших питань, що підлягають з`ясуванню при ухваленні судового рішення.

Обсяг розгляду в суді апеляційної інстанції має бути таким, щоб він дозволив відповісти на всі доводи апеляційної скарги і постановити законне та обґрунтоване рішення.

Сам апелянт визначає те коло питань, які є предметом перевірки апеляційного суду. Таким чином, процесуальні вимоги сторін відіграють роль орієнтиру, показуючи, з якими частинами судового рішення учасник судового провадження не погоджується, та зобов`язують апеляційну інстанцію надати мотивовані відповіді на доводи апеляційної скарги.

Зважаючи на приписи ст. 419 КПК, суд апеляційної інстанції зобов`язаний проаналізувати й зіставити з наявними у справі матеріалами всі доводи, наведені в апеляційній скарзі, і дати на кожен із них вичерпну відповідь, пославшись на відповідну норму права. При залишенні заявлених вимог без задоволення в ухвалі має бути зазначено підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

З ухвали Дніпровського апеляційного суду від 01.06.2022 видно, що вищевказаних вимог кримінального процесуального закону України щодо форми та змісту судового рішення апеляційним судом було дотримано в повній мірі.

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 379 КПК України, суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не має права змінювати зміст судового рішення, а лише усуває неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Однією з гарантій забезпечення правової визначеності, елементом стабільності судового рішення та його законної сили є його незмінність. Суд, який ухвалив рішення, після його проголошення, не має права його змінити або скасувати.

При цьому, описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань речей, предметів, майна, зазначення дат та строків.

Зі змісту вищевказаної статті вбачається, що виправлення описки чи очевидної арифметичної помилки є правом, а не обов`язком суду та допускається, якщо описка чи помилка має істотний характер, призводить до неправильного сприйняття або розуміння судового рішення, спотворює його текст чи може призвести до труднощів або унеможливить його виконання, при цьому не зачіпається суть судового рішення.

Отже, судом можуть бути усунуті помилки у тексті судового рішення, зумовлені арифметичними помилками або граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення.

На переконання апеляційного суду, у цьому випадку, зазначені ОСОБА_5 у заяві обставини, як підстави для виправлення описки в ухвалі Дніпровського апеляційного суду від 01.06.2022 року не є опискою в розумінні ст. 379 КПК України.

Як убачається з тексту ухвали суду апеляційної інстанції від 01.06.2022 її складено у відповідності до вимог ст. 419 КПК України, зокрема із зазначенням короткого змісту вимог апеляційної скарги та узагальнених доводів апеляційної скарги ОСОБА_5 .

При цьому, ОСОБА_5 у своїй заяві не вказує на наявність описки - як зробленої судом механічної (мимовільної, випадкової) граматичної помилки в судовому рішенні, яка допущена під час його письмово вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо).

Разом з цим, суд, який ухвалив (постановив) рішення, після його проголошення, не має права його змінити або скасувати. Цю властивість судового рішення в праві називають "незмінністю судового рішення". Допущені в судовому рішенні помилки, внаслідок яких воно стає незаконним і необґрунтованим, виступають підставою для зміни і скасування рішення в апеляційному і касаційному порядку та у зв`язку з нововиявленими обставинами.

В цьому контексті апеляційний суд звертає увагу на те, що Постановою Верховного Суду від 27 лютого 2023 року касаційні скарги захисника засудженої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 та захисника засудженого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_11 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 01 червня 2022 року було залишено без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін.

При цьому, зі змісту вказаної постанови видно, що розгляд касаційних скарг Верховним судом проводився за участю зокрема засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_12 , й судом касаційної інстанції перевірялися доводи скарг сторони захисту щодо допущених судом апеляційної інстанції порушень ст. 419 КПК України, які Верховним Судом були визнані безпідставними, з огляд уна те, що за результатом апеляційної процедури апеляційний суд належним чином перевірив доводи, викладені у вищевказаних апеляційних скаргах, проаналізував їх, у своєму рішенні дав на них вичерпні відповіді.

З огляду на те, що заява ОСОБА_5 не містить переконливих тверджень про наявність будь-яких описок чи арифметичних помилок у вказаному судовому рішенні, які б істотно вплинули на законність та обгрунтованість судового рішення чи ускладнили б його виконання, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись 379, 419, 405 КПК України, колегія суддів,-

П О С ТА Н О В И Л А:

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про виправлення описки в ухвалі Дніпровського апеляційного суду від 01 червня 2022 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду впродовж трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3