Справа № 465/7783/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/35/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 13 листопада 2024 року щодо ОСОБА_7 ,

з участю: прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

встановила:

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 13 листопада 2024 року задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Згідно ухвали суду ОСОБА_7 під час дії воєнного стану в Україні 28.07.2023 року близько 13:33 год., перебуваючи на велопарковці, що знаходиться біля ТЦ ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет», що по вул. Володимира Великого, 58 в м. Львові, виявивши на ній велосипед торгової марки «OUTDO» із рамою синього кольору, який був припаркований біля металевої конструкції велопарковки, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, шляхом вільного доступу, таємно викрав із даної велопарковки особисте майно ОСОБА_10 , а саме велосипед торгової марки «OUTDO» із рамою синього кольору, вартістю 4000 гривень.

Крім цього, ОСОБА_7 під час дії воєнного стану в Україні 14.08.2023 року близько 10:00 год., перебуваючи на території КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», що по вул. Кульпарківська, 95 у м. Львові, виявивши на ній велосипед торгової марки «KONOR» із рамою синього кольору, який був припаркований на вулиці біля будівлі 7-го відділення лікарні, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав особисте майно ОСОБА_11 , а саме велосипед торгової марки «KONOR» із рамою синього кольору, вартістю 7000 гривень.

Також 14.12.2023 року близько 17:00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи на балконі-терасі відділення №23 КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», що по вул. Кульпарківська, 95 у м. Львові, де перебував на підставі ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 01.11.2023 року, якою до останнього застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, самовільно, без дозволу медичного персоналу проліз через щілину перил заґратованого балкону-тераси та потрапив на територію прогулянкового дворику даного відділення. В подальшому ОСОБА_7 переліз через захисну металеву огорожу даного прогулянкового дворику та покинув територію КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», чим здійснив втечу із спеціалізованого закладу з надання психіатричної допомоги.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив суспільно небезпечні діяння, які підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ст.394 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану повторно, а також втечу із спеціалізованого лікувального закладу.

На вказану ухвалу суду заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить змінити оскаржувану ухвалу, виключивши з її мотивувальної частини покликання на наявність ознак повторності під час вчинення ОСОБА_7 14.08.2023 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Свої апеляційні вимоги прокурор мотивує тим, що оскаржувана ухвала постановлена з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вказує, що місцевий суд надаючи кримінально правову оцінку діянню, вчиненому ОСОБА_7 14.08.2023 зазначив, що він вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, тобто крадіжку, вчинену в умовах воєнного стану, повторно. Однак, з урахуванням наявних у справі висновків судово-психіатричних експертиз ОСОБА_7 перебував у стані неосудності, а тому 28.07.2023 та 14.08.2023 ним було вчинено не злочини, а суспільно небезпечні діяння, які не можуть утворювати повторності відповідно до ст.32 КК України.

При апеляційному розгляді справи прокурор підтримав подану апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів та просив таку задоволити.

Захисник не заперечила щодо апеляційних вимог прокурора.

Заслухавши доповідача, пояснення присутніх учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Висновки місцевого суду про вчинення ОСОБА_7 суспільно небезпечних діянь, які підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ст.394 КК України, а також вид застосованих примусових заходів медичного характеру, в апеляційній скарзі не оспорюються і судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Перевіривши апеляційні доводи прокурора про те, що місцевий суд в ухвалі безпідставно покликався на наявність ознак повторності під час вчинення ОСОБА_7 14.08.2023 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, колегія суддів визнає такі обґрунтованими.

Так, відповідно до ч.1 ст.32 КК України повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Згідно ч.1 ст.18 КК України суб`єктом кримінального правопорушення є фізична осудна особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у віці, з якого відповідно до цього Кодексу може наставати кримінальна відповідальність.

Таким чином осудність є однією з загальних ознак суб`єкта кримінального правопорушення, юридичною підставою вини та кримінальної відповідальності. Виходячи з передбачених ст. 19 КК України критеріїв, відповідний стан особи характеризується здатністю усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.

Неосудна особа позбавлена такої здатності унаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Особа, що вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, не підлягає кримінальній відповідальності, а може бути піддана за рішенням суду примусовим заходам медичного характеру.

В свою чергу, згідно ч.3 ст.503 КПК кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності, повинна ґрунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій. При цьому не враховуються попередня судимість, факт вчинення раніше кримінального правопорушення, за який особу звільнено від відповідальності або покарання, факт застосування до неї примусових заходів медичного характеру.

Таким чином, у разі вчинення суспільно небезпечного діяння особою у стані неосудності відповідне діяння не може бути кваліфіковане за ознакою повторності.

Згідно врахованого місцевим судом висновку судово-психіатричного експерта №966 від 08.09.2023, у даний час ОСОБА_7 страждає хронічним психічним захворюванням параноїдною шизофренією з безперервним перебігом та вираженим дефектом в емоційно-вольовій сфері. За своїм психічним станом не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період інкримінованих дій ОСОБА_7 також страждав хронічним психічним захворюванням параноїдною шизофренією з безперервним перебігом та вираженим дефектом в емоційно-вольовій сфері. Не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення в спеціальний лікувальний заклад для надання стаціонарної психіатричної допомоги з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь.

Аналогічне констатовано висновком судово-психіатричного експерта №112 від 29.01.2024 року за результатами проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_7 експертом ЛФ судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України».

З урахуванням наведеного, під час вчинення 28.07.2023 та 14.08.2023 суспільно-небезпечних діянь ОСОБА_7 страждав на психічне хронічне захворювання, що позбавляло його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а отже перебував у стані неосудності.

Разом з тим, місцевий суд в оскаржуваній ухвалі у формулюванні суспільно-небезпечного діяння вказав, що ОСОБА_7 14.08.2023 скориставшись відсутністю стороннього нагляду, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав особисте майно ОСОБА_11 , а саме велосипед вартістю 7000 гривень, хоча, з огляду на наведене вище, під час кримінально-правової оцінки цього суспільно-небезпечного діяння суд не міг враховувати факт вчинення ОСОБА_7 раніше (28.07.2023) суспільно-небезпечного діяння.

Таким чином, колегія погоджується з апеляційними доводами прокурора про те, що всупереч наведеним вище положенням кримінального та кримінального процесуального законів, місцевий суд в оскаржуваній ухвалі необґрунтовано покликання на наявність ознак повторності під час вчинення ОСОБА_7 14.08.2023 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

За наведених обставин, апеляційну скаргу прокурора слід задоволити, та на підставі п.2 ч.1 ст.407, п.4 ч.1 ст.409 КПК України змінити оскаржувану ухвалу, виключивши з її мотивувальної частини покликання на наявність ознак повторності під час вчинення ОСОБА_7 14.08.2023 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задоволити, а ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 13 листопада 2024 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали Франківського районного суду м.Львова від 13 листопада 2024 року покликання на наявність ознак повторності під час вчинення ОСОБА_7 14 серпня 2023 року суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

У решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції шляхом подання касаційної скарги на протязі трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: