печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши матеріали провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_2 , яке подано в інтересах ОСОБА_3 , про скасування арешту з майна, в порядку статті 174 КПК України, -

В С Т А Н О В И В:

01.04.2025 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання аадвоката ОСОБА_2 , яке подано в інтересах ОСОБА_3 , що передано слідчому судді ОСОБА_1 09.04.2025, про скасування арешту з майна, в порядку статті 174 КПК України.

Так, з матеріалів поданого клопотання вбачається, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_4 від 02 листопада 2023 року клопотання старшого слідчого ОВС Головного слідчого управління НП України поліції ОСОБА_5 про проведення обшуку під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001040 від 22.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.191 КК України - задоволено частково.

Надано слідчим слідчої групи у кримінальному провадженні № №0001040 від 22.06.2023 дозвіл на проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , де проживає ОСОБА_3 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінальних правопорушень, а також відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а саме : договір купівлі - продажу від 28.12.2021 щодо відчуження нерухомого майна за адресою : АДРЕСА_2 , договір купівлі - продажу від 18.07.2022 щодо відчуження нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , договір оренди №158/08/22 від 22.08.2022, договір оренди №4/08.22 від 21.09.2022, договір оренди № НРК 752670 від 02.12.2022, договір оренди від 22.08.2022 із всіма супутними документами на підставі яких укладались відповідні договори, інших речей та документів , що стосуються фактів розпорядження державним майном із супутніми документами на підставі яких укладалися відповідні правочини ті які підтверджують факт незаконного відчуження на користь третіх осіб, бухгалтерської документації, додаткових угод, актів приймання - передачі майна, передачі їх третім особам, а також здійснення розрахунків, печаток за допомогою яких укладалися договори; документи, чорнові записи, сім-картки, листування між фігурантами кримінального провадження / юридичними особами, що причетні до протиправних дій, картки пам`яті, флеш-накопичувачі та інші речі, в яких може міститись інформація та відомості про осіб причетних до вчинення кримінального правопорушення, організаторів схеми незаконної діяльності, а також інформація щодо обставин вчинення цього особливо тяжкого злочину; надано дозвіл на виявлення та зняття копії інформації з мобільних терміналів зв`язку та з`єднаних із ними пристроїв, GPS - трекерів, комп`ютерної техніки.

22.11.2023 року було проведено обшук в результаті якого було виявлено та вилучено майно, арешт з якого адвокат просить скасувати.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, приписами частини 2 статті 234 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду.

Частиною 7 статті 236 КПК України передбачено, що при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Приписами частини 1 статті 168 КПК України визначено, що тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

За вказаних обставин слід прийти до висновку, що у випадку, якщо особа, у якої було вилучено майно під час проведення обшуку в рамках здійснення досудового розслідування, має право звернутися до слідчого судді зі скаргою, в порядку статті 303 КПК України, щодо неповернення тимчасового вилученого майна.

Разом з тим, з матеріалів клопотання вбачається, що майно, на скасуванні арешту якого наполягає адвокат, було вилучено під час проведення обшуку та адвокат просить саме скасувати арешт з вилученого майна.

Тобто, за своїм змістом подане клопотання направлене на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, через призму оскарження ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно, проте приписами кримінального процесуального законодавства такого порядку оскарження не передбачено.

Так, статтею 24 КПК України пердбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Законодавець вказує, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Порядок скасування арешту майна визначений статтею 174 Кримінального-процесуального кодексу України, якою встановлено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю, або частково.

З аналізу ст.ст.171-174КПК України вбачається, що у клопотанні про скасування арешту в обов`язковому порядку має бути зазначено наступне: хто звертається із клопотанням про скасування арешту майна/власник майна тощо/; перелік і вид майна, арешт, який має бути скасовано; яким процесуальним документом та коли був накладений арешт; мотивація чому слід скасувати арешт.

Також, з аналізу приписів кримінального процесуального законодавства слід прийти до висновку, що арешт майна - це процес, у якому майно особи передається під охорону державі або її уповноваженому представнику за рішенням суду, що передбачено ст.ст.171-173 КПК України.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасник цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Частиною 6 статті 9 КПК України передбачено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора, що не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.

За вказаних підстав, слідчий суддя приходить до переконання про невірний спосіб звернення до суду, так як зазначення в ухвалі слідчого судді про обшук переліку майна, яке може бути вилучено під час обшуку, як зазначає адвокат, не є тотожним ухвалі слідчого судді про накладення арешту на таке майно та відповідно не може бути предметом розгляду в порядку статті 174 КПК України, а відтак слідчий суддя приходить до висновку про відмову у відкритті провадження.

Наряду з вказаним, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що особа, у якої було вилучено майно під час проведення обшуку в рамках здійснення досудового розслідування, не позбавлена права звернутися до слідчого судді зі скаргою, в порядку статті 303 КПК України, щодо неповернення тимчасового вилученого майна.

Керуючись ст. ст. 100, 169-171, 233, 236, 303, 304 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у відкритті провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_2 , яке подано в інтересах ОСОБА_3 , про скасування арешту з майна, в порядку статті 174 КПК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_7