ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 713/2185/23

провадження № 51-2363км24

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

розглянула в судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 на вироки Вижницького районного суду Чернівецької області від 31 жовтня 2023 року та Чернівецького апеляційного суду від 29 січня 2024 року в кримінальному провадженні стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Берегомет Вижницького району Чернівецької області, який зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 ,

засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Короткий зміст оскаржених судових рішень

За вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 31 жовтня 2023 року ОСОБА_7 було засуджено за ст. 336 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, а на підставі ст. 75 цього Кодексу звільнено від відбування заходу примусу з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік і покладено на нього виконання обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

Суд визнав ОСОБА_7 винуватим в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, вчиненому за обставин, детально викладених у вироку.

Як установив суд, придатний за станом здоров`я для проходження військової служби, такий, що не мав правових підстав для відстрочки від призову на службу під час мобілізації, оголошеної Указом Президента України від 24 лютого 2022 року, перебуваючи на обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_2 й отримавши 15 грудня 2022 року повістку про виклик на 18 грудня 2022року для зарахування у склад військовослужбовців і відправлення в навчальний центр Збройних Сил України, ОСОБА_7 усупереч ст. 65 Конституції України, Законам України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п. 1 додатку 1 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних умисно без поважних причин не з`явився до вказаного центру та не повідомив причин своєї неявки.

Розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції здійснювався за процедурою, передбаченою ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Чернівецький апеляційний суд, задовольнивши апеляційну скаргу прокурора, 29 січня 2024 року скасував згаданий вирок у частині покарання зі звільненням від його відбування з випробуванням й ухвалив новий вирок, яким призначив ОСОБА_7 за ст. 336 КК покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. У решті вирок суду першої інстанції залишено без змін.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 , посилаючись на істотні порушення норм КПК, просить скасувати згадані вироки стосовно ОСОБА_7 і на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК закрити кримінальне провадження або призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Мотивуючи позицію, зазначає, що після повернення ухвалою суду від 31 травня 2023 року обвинувального акта прокурору строк досудового розслідування в кримінальному провадженні не продовжувався, обвинувальний акт повторно був направлений до суду 27 липня 2023 року поза межами такого строку. Крім того, на думку автора скарги, в цій справі рішення суду про її розгляд у порядку ч. 3 ст. 349 КПК є неправомірним, адже немає розписки про роз`яснення засудженому положень указаної норми права. Захисник також ставить під сумнів неупередженість місцевого суду через те, що той раніше прийняв рішення щодо ОСОБА_7 у кримінальному провадженні від 21 грудня 2022 року. Як вважає скаржник, апеляційний суд залишив поза увагою допущені порушення, не усунув їх і ухвалив новий незаконний вирок.

Від прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 надійшли заперечення, в яких ідеться про неспроможність доводів у касаційній скарзі, на спростування котрих надає документи про рух кримінального провадження.

Учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, клопотань про його відкладення не надходило.

Позиції учасників судового провадження

У суді касаційної інстанції захисник, підтримавши касаційну скаргу, просив її задовольнити, скасувати оспорювані рішення і закрити кримінальне провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК; прокурор заперечив обґрунтованість вимог сторони захисту.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження й доводи, викладені в касаційній скарзі й у запереченнях на неї, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга задоволенню не підлягає на таких підставах.

Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів попередніх інстанцій у межах касаційної скарги.

Аргументів незгоди з висновками суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення та юридичною оцінкою діяння за ст. 336 КК у поданій скарзі немає.

Доводи захисника про те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 був направлений до суду поза межами строків досудового розслідування, не можна визнати прийнятними.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

За матеріалами справи, підозру за ст. 336 КК ОСОБА_7 було оголошено 23 березня 2023 року, обвинувальний акт уперше направлено до місцевого суду 15 травня 2023 року з угодою про визнання винуватості, тобто за вісімднів до закінчення строку, визначеного п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК. Вижницький районний суд Чернівецької області ухвалою від 31 травня 2023 року повернув прокурору кримінальне провадження № 0000503 стосовно ОСОБА_7 для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 вказаного Кодексу. Разом із цим, як убачається з даних, наявних у провадженні та представлених прокурором документів: супроводжувальних листів від 24 та 27 липня 2023 року, витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань про рух кримінального провадження, згадану ухвалу разом з обвинувальним актом було скеровано стороні обвинувачення 24 липня 2023 року й отримано 26 числа того ж місяця, а наступного дня (27 липня) знову направлено справу до суду з обвинувальним актом. Отже, у цьому кримінальному провадженні досудове розслідування в період між 15 травня та 26 липня 2023 року не здійснювалося, із залишку восьмиденного процесуального строку було використано один день. Таким чином вимог ст. 219 КПК істотно не було порушено. Звідси, і відсутня зазначена у касаційній скарзі підстава для закриття кримінального провадження.

Застосований загальний підхід щодо обчислення строку релевантний практиці Суду (наприклад, постанови від 7 грудня 2022 року, 25 січня 2024 року у справах № 681/1033/20, 450/3797/21 відповідно).

Заразом необхідно зауважити, що сторона захисту в судах першої й апеляційної інстанцій не посилалась на порушення ст. 219 КПК і не клопотала про закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 10 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу.

Не можна погодитись і з доводами захисника про недодержання судом першої інстанції правил ч. 3 ст. 349 КПК у зв`язку з відсутністю розписки про роз`яснення судом ОСОБА_7 положень цієї норми. На відміну від позиції скаржника, закон не вимагає обов`язкового складання й отримання такого документа. Водночас, як убачається зі звукозапису судового засідання від 31 жовтня 2023 року, обвинуваченому в присутності захисника було роз`яснено положення ст. 349 КПК і сторона захисту не заперечувала щодо розгляду справи за процедурою, регламентованою ч. 3 вказаної статті. Також упродовж судового розгляду ОСОБА_7 та його захисник не ставили під сумнів неупередженості суду і не заявляли відводів.

Більш того, сторона захисту не оскаржувала рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, на стадії апеляційного провадження не тільки не зазначала про неправомірність застосування ч. 3 ст. 349 КПК й упередженість суду, а навпаки наполягала на справедливості ухваленого 31 жовтня 2023 року вироку.

Фактичних даних, які би свідчили про наявність перелічених у ст. 75 КПК обставин, що унеможливлюють участь судді в кримінальному провадженні на стадії судового розгляду в справі немає. Саме собою те, що 31 травня 2023 року місцевий суд відмовив у затвердженні укладеної прокурором та підозрюваним ОСОБА_7 угоди про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК, і повернув кримінальне провадження № 60000503 від 21 грудня 2022 року прокурору для продовження досудового розслідування, не створює в розрізі ст. 76 цього Кодексу заборони для подальшого розгляду справи по суті обвинувачення.

Суд апеляційної інстанції у змагальній процедурі за участю ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 ретельно перевірив доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора і, задовольняючи скаргу вмотивовано виснував про неправильне застосування ст. 75 КК. А тому в цій частині скасував вирок місцевого суду й ухвалив новий, яким призначив засудженому покарання, що належить відбувати реально.

Аргументів про явну несправедливість обраного заходу примусу в поданій касаційній скарзі не міститься.

Істотних порушень норм права, які тягнуть обов`язкове скасування оспорюваних вироків із закриттям кримінального провадження чи призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, про що йдеться в касаційній скарзі, судом касаційної інстанції не встановлено.

Тому подану захисником ОСОБА_5 касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, колегія суддів

ухвалила:

Вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 31 жовтня 2023 року (з урахуванням рішення апеляційного суду) та вирок Чернівецького апеляційного суду від 29 січня 2024 рокустосовно ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_10