Справа № 192/2900/24
Провадження № 1-в/192/589/24
Ухвала

Іменем України

21 листопада 2024 року

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у селищі Солоному Солонянського району Дніпропетровської області подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_3 про приведення покарання відповідно до вимог Закону України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)», засудженого

21.12.2020 вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України, до 2 обмеження років волі, звільненого відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання з випробування з іспитовим строком тривалістю 1 рік;

15.06.2021 вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ст.ст. 71, 72 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;

16.11.2021 вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

встановив:

Начальник ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_3 звернувся до суду з поданням, просить привести покарання засудженого ОСОБА_4 у відповідність до Закону України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Подання обґрунтовується тим, що у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)» відбуває покарання ОСОБА_4 .

Був засуджений 15.06.2021 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 71, 72 КК України частково приєднано покарання невідбуте за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2020, до відбуття призначено 4 роки 3 місяці позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 23.09.2021.

16.11.2021 засуджений Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі; відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.06.2021 остаточно призначено 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 17.12.2021.

Початок строку: 25.05.2022, кінець строку: 25.11.2026.

Представник установи виконання покарань, засуджений та прокурор у судове засідання не з`явилися.

Начальник установи виконання покарань просив розгляд подання здійснювати без участі представника адміністрації установи виконання покарань.

Засуджений подав заяву про розгляд подання без його участі.

Прокурор звернувся з клопотанням, у якому просить на підставі ч. 2 ст. 74 КК України негайно звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироками Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.11.2020 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та Амур-нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2020 за ч. 2 ст. 185 КК України, у зв?язку з усуненням караності діяння.

Прокурор посилається на те, що згідно матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_4 відбуває покарання за вироками: Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.06.2021 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.11.2020 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України; Амур-нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2020 за ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до вироків Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.11.2020 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2020 за ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_4 скоїв крадіжки на суми менш ніж 2 НМДГ, тобто діяння за даними вироками підпадають під дію положень ст. 5, ч. 2 ч.3 ст. 74 КК України.

Проводити розгляд клопотання прокурор просив без його участі.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання потрібно задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

09.08.2024 набрав чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким, зокрема були внесені зміни до ст. 51 КУпАП.

Статтею 51 КУпАП у редакції Закону від 18.07.2024 № 3886-ІХ встановлена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ ПК України передбачено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

За змістом п.п. 169.1.1 п.169.1 ст. 169 розділу IV ПК України сума податкової пільги дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Судом встановлено, що 21.12.2020 ОСОБА_4 був засуджений Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді обмеження строком на 2 (два) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення та виконає покладені на нього згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки. Згідно з цим вироком ОСОБА_4 01 листопада 2020 року вчинив крадіжку майна на суму 570 грн.

15.06.2021 ОСОБА_4 засуджений Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. На підставі ст.ст. 71, 72 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання, не відбуте за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 21.12.2020, та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 3 (три) місяці.

16.11.2021 ОСОБА_4 засуджений Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді одного року позбавлення волі. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.06.2021 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ст.ст. 71, 72 КК України, остаточно визначено покарання у вигляді 4 (чотирьох) років (шести) місяців позбавлення волі. Згідно з цим вироком ОСОБА_4 23 лютого 2021 року вчинив закінчений замах на крадіжку майна на суму 347,60 грн.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць встановлений у розмірі 2102 гривня, отже сума податкової пільги складає 1051 грн, а 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з огляду на податкову соціальну пільгу 2102 грн (1051 грн х 2).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць встановлений у розмірі 2270 гривні, отже сума податкової пільги складає 1135 грн, а 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з огляду на податкову соціальну пільгу 2270 грн (1135 грн х 2).

Тобто, вартість викраденого ОСОБА_4 майна 01 листопада 2020 року на суму 570 грн та вартість майна, на викрадення, якого 23 лютого 2021 року ним було вчинено замах, яка склала 347,60 грн, була меншою, ніж 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, на засудженого ОСОБА_4 розповсюджується дія Закону України від 18.07.2024 № 3886-ІХ, яким частково декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_4 вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2020 та вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.11.2021 був засуджений за діяння, караність яких законом усунена, а саме за крадіжку 01.11.2020 майна на суму 570 грн та замах 23.02.2021 на крадіжку майна на суму 347,60 грн, тобто суми, які не перевищують двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то суд доходить висновку, що подання начальника установи виконання покарань потрібно задовольнити та звільнити засудженого від покарання, призначеного цими вироками за вказані кримінальні правопорушення.

Керуючись ст.ст. 5, 74 КК України, ст. 539 КПК України,

постановив:

Подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_3 задовольнити.

Негайно звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2020 року за ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Негайно звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2021 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1