"02" квітня 2025 р. Справа № 363/1904/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого- судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за поданням Вишгородського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київської області про звільнення від відбування покарання у вигляді штрафу у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Вишгородського районного суду Київської області від 15.07.2022 року, який набрав сили 16.08.2022 року,-

встановив:

21.03.2025 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшло подання Вишгородського районного відділу №1 філії державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області про звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді штрафу, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Вишгородського районного суду Київської області від 15.07.2022, який набрав законної сили 16.08.2022.

В обґрунтування подання зазначено, що 12.09.2022 ОСОБА_4 , було поставлено на облік до Вишгородського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області. 05.10.2022 було направлено подання до суду на підставі ч. 3 ст. 26 КВК України у зв`язку з несплатою засудженим штрафу у строк, передбачений частиною першою цієї статті, про заміну несплаченої суми штрафу у сумі 17000 покаранням у виді громадських робіт, однак ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 17.10.2022 року відмовлено в задоволенні подання. 15.04.2024 було направлено подання на підставі ч. 3 ст. 26 КВК України про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу стосовно засудженого ОСОБА_4 , яке було задоволено ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 29.04.2024 року та встановлено ОСОБА_4 розстрочку виплати несплаченої суми штрафу у розмірі 17000 гривень, на строк 10 місяців, з щомісячним платежем у розмірі 1700 гривень. 27.08.2024 було направлено подання про звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді штрафу, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Вишгородського районного суду Київської області від 15.07.2022, який набрав законної сили 16.08.2022, однак ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 24.09.2024 року було відмовлено в задоволенні подання. Станом на 10.03.2025 року ОСОБА_4 до Вишгородського РВ № 1 філії державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області надав документ про сплату штрафу в розмірі 7000 грн. До сплати штрафу у повному обсязі залишилось 10 000 грн. Ухвала Вишгородського районного суду Київської області від 29.04.2022 року набрала законної сили 07.05.2024 року, а строк її виконання сплив через десять місяців, а саме 07.03.2025 року.

Представник Вишгородського РВ №1 філії Державної установи «Центр пробації» в м.Києві та Київської області у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, повідомлявся належним чином, що за правилами ч. 5 ст. 539 КПК України, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні підтримала подання, просила звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком суду, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі.

Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи на засудженого, суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, вироком Вишгородського районного суду Київської області від 15.07.2022 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 309 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 коп.).

Копія вироку суду відносно ОСОБА_4 та розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили 16.08.2022, надійшли на виконання до Вишгородського районного відділу №1 філії державної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області 12.09.2022 на підставі яких ОСОБА_4 постановлено на облік.

Відповідно до норм статті 26 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу; у разі призначення штрафу з розстрочкою виплати певними частинами засуджений зобов`язаний сплачувати штраф у розмірі та строки, встановлені вироком суду; про сплату відповідної частини штрафу засуджений повідомляє кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату відповідної частини штрафу.

З матеріалів справи убачається, що, після набрання вироком законної сили 16.08.2022, засуджений ОСОБА_4 суму штрафу не сплатив та на виклики до Вишгородського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області до 15.04.2024 не з`являвся.

Так, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 17.10.2022 відмовлено у задоволенні подання Вишгородського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київської області ОСОБА_5 стосовно засудженого вироком Вишгородського районного суду Київської області 15.07.2022 за ч. 1 ст. 309 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про вирішення питання заміни несплаченої суми штрафу 17000 гривень на покарання у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

12.03.2024 до Вишгородського РУП ГУНП в Київській області було направлено подання та матеріали для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності гр. ОСОБА_4 за ч.1 ст. 389 КК України. Проте, листом від 12.04.2024 Вишгородське РУП ГУНП в Київській області повідомило про встановлення відсутності об`єктивних даних, які б вказували на наявність в події ознак злочину, матеріали списано до справи №1602.

Згідно письмових пояснень засудженого ОСОБА_4 від 15.04.2024, наданих представнику пробації, йому відомо про обов`язок сплатити штраф, визначений вироком суду, проте до органу пробації не з`являвся та не сплатив штраф, оскільки має дуже хворих батьків та був без роботи, а тому просив застосувати розстрочку щодо сплати ним суми штрафу.

Після цього, 16.04.2024 представник Вишгородського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київської області звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із поданням щодо вирішення питання про розстрочку виплати несплаченої засудженим ОСОБА_4 суми штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

Так, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 29.04.2024 вказане подання задоволено та встановлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженому вироком Вишгородського районного суду Київської області від 15.07.2022 за ч.1 ст.309 КК України, розстрочку виплати несплаченої суми штрафу у розмірі 17000 гривень, на строк 10 місяців, з щомісячним платежем у розмірі 1700 гривень. Також, попереджено ОСОБА_4 про наслідки несплати чергового платежу, передбачені ч. 4 ст. 26 КВК України, а саме у разі несплати ним чергового платежу під час призначення штрафу з розстрочкою виплати, суд через місяць після закінчення строку виплати чергового платежу за поданням відділу пробації замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону. Роз`яснено засудженому ОСОБА_4 , що про сплату відповідної частини штрафу він зобов`язаний повідомити Вишгородський районний відділ № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київської області шляхом пред`явлення документа про сплату відповідної частини штрафу.

В силу статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Підстави звільнення від відбування покарання передбачені статтею 152 КВК України, зокрема, закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.

Так, у матеріалах особової справи щодо засудженого ОСОБА_4 міститься копія квитанції про сплату ним 26.04.2024 коштів у розмірі 7000,00 гривень в рахунок штрафу та інших санкцій. Вказану квитанцію представником органу пробації отримано 20.06.2024.

У подальшому, засудженим ОСОБА_4 не здійснено жодної сплати штрафу згідно ухвали суду про його розстрочку, а також на виклики до органу пробації після надання вказаної вище квитанції, ОСОБА_4 не з`являвся.

Особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в у строк два роки, у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі (пункт 1 частини першої статті 80 КК України).

Частинами другою четвертою статті 80 КК України встановлено, що строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду. Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст. 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №5-324кс15 (постанова від 24.12.2015) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч. 3 ст. 80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч. 3 ст. 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК.

Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч. 3 ст. 80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину.

Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дії або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.

Таким чином, єдиною та безумовною підставою для визнання особи такою, що ухиляється від виконання покарання, призначеного їй за вироком суду, є лише наявність обвинувального вироку суду, яким особа буде визнана винною саме в ухиленні від відбування покарання.

Таке право застосування суперечить ч. 1 ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки в матеріалах особової справи відсутні дані про ухилення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Наявність лише факту несплати засудженим штрафу не свідчить про ухилення від відбування цього покарання.

Відповідно до приписів ст.152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: 1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; 2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; 3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст.80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів:

1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку;

2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання;

3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Враховуючи вищенаведене та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку Вишгородського районного суду Київської області від 15.07.2022 року, факт ухилення від відбування покарання не встановлений вироком суду, суд вважає, що подання підлягає задоволенню, оскільки наявні підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі ст. 80 ч.1 п.1 КК України.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що дане подання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 80 КК України, ст. 539 КПК України, ст. 152 КВК України, суд -

ухвалив:

Подання Вишгородського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київської області - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання, призначеного вироком Вишгородського районного суду Київської області від 15.07.2022 у вигляді штрафу у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1