Житомирський апеляційний суд
Справа №296/2312/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/215/25
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 06 березня 2025 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 про арешт майна у рамках кримінального провадження №0000510 від 02.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить ухвалу скасувати в частині арешту вилучених у неї грошових коштів в сумі 750 доларів США та 19 500 грн. Вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою в цій частині, постановленою з порушенням норм процесуального права. Зазначає, що вказані грошові кошти набуті нею в законний спосіб шляхом заощаджень зі своєї заробітної плати та пенсії, а тому не є речовими доказами у кримінальному провадженні. Вказує, що слідчім суддею не встановлено, що вилучені в неї грошові кошти мають відношення до кримінального правопорушення, пов`язаного з отриманням неправомірної вигоди.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що 28.02.2025 слідчий СУ ГУНП в Житомирській області за погодженням прокурора відділу Житомирської обласної прокуратури звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з клопотанням про арешт майна, вилученого 27.02.2025 у ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира №296/1120/25 від 31.01.2025 за місцем проживання ОСОБА_8 у житловому будинку та іншому володінні, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошових коштів в сумі 750 доларів США, купюрами по 50 доларів США в кількості 1 купюри та 7 купюр номіналом 100 доларів США., грошових коштів в сумі 19500 гривень, блокноту синього кольору з чорновими записами, мобільного телефону марки Xiomi Redmi 13 чорного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_1 та ІМЕІ2: НОМЕР_2 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що СУ ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 02.07.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000510 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що не раніше 24.02.2022 у ОСОБА_10 , як організатора протиправної діяльності, виник злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди від близьких родичів, членів своєї сім`ї, друзів за надання послуг в отриманні фіктивних груп інвалідності, з метою подальшого ухилення останніх від мобілізації.

Відповідно до попередньо затвердженого плану ОСОБА_10 заручилась підтримкою працівника відділу медичної реєстрації КНП «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» Житомирської обласної ради ОСОБА_8 , яка за грошову винагороду підшуковує серед медичних закладів Житомирської області лікарів, які використовуючи своє службове становище складають відповідні фіктивні документи необхідні для отримання груп інвалідності. ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до вказаної злочинної діяльності також залучили лікарів державних, комунальних та приватних лікарень Житомирської області, зокрема: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які забезпечували оформлення медичних документів з внесенням до них недостовірних відомостей, щодо медичних обстежень та діагнозу, що в подальшому слугувало підставою для отримання фіктивних груп інвалідності. За результатами проходження зацікавленими в отриманні таких документів особами фіктивного лікування та обстеження направляють через ОСОБА_11 документи на медико-соціальну експертну комісію.

Встановлено, що згаданими послугами ОСОБА_10 та ОСОБА_11 скористались ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 . В ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів щодо вчинення вказаного злочину. Серед інших, до злочину причетний медичний працівник КНП «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» Житомирської обласної ради ОСОБА_8 .

Посилаючись на те, що майно, вилучене в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , має значення речових доказів у кримінальному провадженні, слідчий просив накласти арешт на вилучене майно, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Враховуючи, що вказане майно відповідає критеріям речового доказу, передбаченим ст.98 КПК України, може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та з метою збереження речових доказів, слідчій суддя дійшов висновку про необхідність накладення арешту на вилучене майно.

Заслухавши доповідача, доводи представника власника майна адвоката ОСОБА_7 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя вказаних вимог закону дотримався та постановив обґрунтоване рішення про арешт майна, вилученого 27.02.2025 року в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 та іншому володінні, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

З матеріалів клопотання вбачається, що органом досудового розслідування здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000510 від 02.07.2024, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

27.02.2025 під час проведення обшуку в межах даного кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді від 31.01.2025 (справа № 296/1120/25) за місцем проживання ОСОБА_8 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , було вилучено майно, яке зазначене в клопотанні слідчого, а саме: грошові кошти в сумі 750 доларів США, купюрами по 50 доларів СІНА в кількості 1 купюри та 7 купюр номіналом 100 доларів США; грошові кошти в сумі 19500 гривень; блокнот синього кольору з чорновими записами; мобільний телефон марки Хіоші Redmi 13 чорного кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_1 та ІМЕІ2: НОМЕР_2 .

27.02.2025 постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 зазначене майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи, що вилучене в ході обшуку майно відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, а саме: може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто є речовим доказом у кримінальному провадженні та у разі залишення його в користуванні ОСОБА_8 є ризики знищення, пошкодження та передачі цього майна, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність арешту вказаного майна.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя врахував вказані вимоги закону та обґрунтовано послався на можливість використання вилученого в ОСОБА_8 майна, як доказу вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що вилучене в ОСОБА_8 майно має ознаки, передбачені ст.98 КПК України, а також постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 від 27.02.2025 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000510 від 02.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність арешту вилученого майна з метою його збереження.

В даному випадку, не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує ризик його втрати.

Згідно положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі " Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу.

З урахуванням вказаних обставин, з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в даному кримінальному провадженні, слідчій суддя дійшов вірного висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні. При цьому враховуючи наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Доводи апелянта про те, що вилучені грошові кошти набуті законим шляхом та не мають відношення до даного кримінального провадження, а тому не є речовими доказами, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки враховуючи обставини кримінального правопорушення, протоколи НСРД, які свідчать про можливу причетність ОСОБА_8 до кримінального провадження, а також стадію досудового розслідування, існують достатні підстави вважати, що вилучені грошові кошти відповідають критеріям, передбаченим ст.98 КПК України.

Обставини щодо належності грошових коштів та їх походження можуть бути предметом досудового розслідування відповідно до положень ст.91 КПК України.

Судова колегія звертає увагу апелянта на те, що арешт майна є тимчасовим заходом, а тому власник майна, у разі наявності правових підстав, має право звернутися із клопотанням про скасування даного арешту відповідно до положень ст.174КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а тому підстав для її скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 06 березня 2025 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 про арешт майна у рамках кримінального провадження №0000510 від 02.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: