Провадження № 1-кс/487/7029/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2024 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному 04.12.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002111 за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

05.12.2024 прокурор Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 в рамках здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості щодо якого 04.12.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002111, звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням, в якому просив накласти арешт на майно, яке вилучено у свідка ОСОБА_4 , а саме на: мобільний телефон марки «Armor X5 Pro», яку поміщено до сейф-пакету №PSP 2275723; автомат АКМ калібру 7,62 мм НОМЕР_1 , магазин, які поміщено до картонної коробки, яку опечатано клейкими пломбами №NPU 4302328, NPU №4302329, NPU №4302327, NPU №4302326; 30 набоїв, які поміщено до сейф-пакету №PSP 3190648.

Прокурор у судове засідання не прибув, до початку розгляду справи подав заяву, в якій клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим управлінням ГУНП в Херсонській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002111, відомості про яке внесені 04.12.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 04.12.2024 приблизно о 02:00 годин, більш точного встановити не виявилось можливим, ОСОБА_5 перебуваючи в приміщенні кухні приватного будинку, що розташований за адресою: Херсонської області, Білозерського району, с. Гончарне (більш точного місця в ході досудового розслідування не встановлено), діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи прямий умисел, спрямований на протиправне позбавлення життя військовослужбовця цієї ж військової частини солдата ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, взяв у руки ввірений для службового користування автомат АК-М та здійснив один постріл в область грудної клітини ОСОБА_6 , у результаті чого потерпілий отримав тілесне ушкодження у вигляді вогнепального поранення грудної клітини, внаслідок чого потерпілий помер у КНП «Херсонська обласна клінічна лікарня».

04.12.2024 ОСОБА_5 , в порядку п. 2 ч. 1 ст. 208, п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України затримано за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Під час досудового розслідування допитано в якості свідка військовослужбовця окремого гранатометного взводу 150 бригади ОСОБА_7 , який показав, що він ніс службу СП (спостережний пункт) в с. Гончарне Херсонського району Херсонської області разом із іншими військовослужбовцями ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Спостережний пункт знаходився в житловому будинку. Так, 03.12.2024 після чергування приблизно о 23.00 год. він здав піст ОСОБА_6 та пішов відпочивати. ОСОБА_8 в цей час спав в іншій кімнаті СП, а ОСОБА_5 знаходився в приміщенні кухні разом із ОСОБА_6 . Вночі 04.12.2024 він прокинувся від пострілу та відразу вибіг на кухню, де побачив як ОСОБА_9 лежить на підлозі на спині, при цьому тримається рукам в області грудної клітини та стогнав. Майже одночасно із ОСОБА_7 із іншої кімнати вибіг ОСОБА_8 . В цей час ОСОБА_5 знаходився разом із ОСОБА_6 , в кухні поруч із ним. ОСОБА_5 повідомив, що це він стріляв в ОСОБА_6 . Причину цього вчинка він не пояснював. Після цього вони всі разом надавали допомогу ОСОБА_6 , а перед ти повідомили по рації про його поранення. Через невеликий проміжок часу на допомогу приїхали двоє військовослужбовців, які забрали потерпілого до лікарні та його зброю, яка знаходилась поряд із ним.

У свідка ОСОБА_7 вилучено: мобільний телефон марки «Armor X5 Pro», яку поміщено до сейф-пакету №PSP 2275723; автомат АКМ калібру 7,62 мм НОМЕР_1 , магазин, які поміщено до картонної коробки, яку опечатано клейкими пломбами №NPU 4302328, NPU №4302329, NPU №4302327, NPU №4302326; 30 набоїв, які поміщено до сейф-пакету №PSP 3190648.

Все вищеперераховане постановою слідчого від 04.12.2024 визнано та приєднано до матеріалів вказаного кримінального провадження в якості речових доказів.

Під час обшуку були вилучено сліди, які мають значення для кримінального провадження, оскільки зберегли на собі сліди злочину, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення, тобто містять ознаки, зазначені в ст. 98 КПК України, як речові докази.

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасовому вилученню підлягає майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Згідно частин 1 та 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, у тому числі, враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З огляду на викладене, у зв`язку з доведеністю існування сукупності підстав та розумних підозр вважати, що зазначені в клопотанні матеріальні об`єкти зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, а також у зв`язку із доведеністю прокурором наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, щодо можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість заявленого клопотання та наявність підстав для його задоволення. При цьому слідчим суддею враховується розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучено у свідка ОСОБА_4 , а саме на: мобільний телефон марки «Armor X5 Pro», яку поміщено до сейф-пакету №PSP 2275723; автомат АКМ калібру 7,62 мм НОМЕР_1 , магазин, які поміщено до картонної коробки, яку опечатано клейкими пломбами №NPU 4302328, NPU №4302329, NPU №4302327, NPU №4302326; 30 набоїв, які поміщено до сейф-пакету №PSP 3190648.

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити прокурору Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 .

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1