УХВАЛА

про продовження строку запобіжного заходу

(повний текст)

28 січня 2025 року

Справа №451/133/25
Провадження № 1-кп/451/56/25

Радехівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

при розгляді у відкритому підготовчому засіданні в режимі відеоконференії обвинувального акта в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000169 від 06.04.2023 про обвинуваення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 2, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 2, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 209 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 209 КК України

клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю м. Моршин Стрийського району Львівської області, із вищою освітою, розлученого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично до взяття під варту проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

та клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

У провадженні Радехівського районного суду Львівської області перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 2, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 2, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 209 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 209 КК України

У підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав подане до суду письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою на 60 днів з визначенням застави - 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400грн.

Клопотання прокурор обгрунтовує тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 2, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 209 КК України, що на думку прокурора підтверджено зібраними під час досудового рослідування доказами в кримінальному провадженні. На даний час не зменшився та продовжує існувати ризик того, що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки за вчинені злочини йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років. Також, прокурор вказує на наявність ризику, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому обвинувачується, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме затягувати судовий розгляд ухиляючись від явки до суду, оскільки може бути відсутній по місцю проживання. Вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе забезпечити уникнення цих ризиків та виконання процесуальних обов`язків обвинуваченим; згідно ст. 183 КПК України заборон щодо застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає. Щодо визначеної застави, саме в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, прокурор пояснити не зміг, покликаючись на те, що він є лише одним із прокурорів групи і не складав даного клопотання. Просив клопотання задовольнити.

Обвинувачений та його захисник заперечили щодо задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та просили змінити запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний період доби, підтримали своє письмове клопотання та просили врахувати стан здоров`я обвинуваченого, а також те, що обвинувачений не має наміру ухилятись від суду, а навпаки хоче довести свою невинуватість; при цьому зазначили, що в разі відмови суду змінити запобіжний захід на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний період доби, просили розглянути можливість зменшити заставу до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Заслухавши сторін кримінального провадження, вирішуючи заявлені клопотання, суд дійшов такого висновку.

У відповідності до ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно ч. 2 ст. 331 КПК України - вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Так, порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Ч. 5 ст. 199 КПК України передбачає, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, а саме, обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, виправдовують тримання особи під вартою.

Як видно з обвинувального акта в кримінальному провадженні № 0000169 від 06.04.2023 ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 2, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 209 КК України, тобто у вчиненні тяжких злочинів.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 , з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність своїх дій у сфері незаконного поводження зі зброєю, бойовими припасами та вибуховими речовинами, діючи умисно, 10.01.2024 о 16:27 год, через ТОВ «Нова Пошта» з відділення № 2, розташованого в смт. Володимирець Вараського району Рівненської області, відправив поштове відправлення № 9434 ОСОБА_11 , в якому знаходились тридцять набоїв, які згідно з висновком судової експертизи з дослідження зброї та боєприпасів є боєприпасами, цатронами калібру 7,62 мм. ТТ (7,62*25), за що ОСОБА_11 йому перераховано грошові кошти в сумі 3000 гривень. В аналогічний спосіб ОСОБА_3 вчинив 4 епізоди збуту бойових припасів та зброї, а саме 110 патронів та пістолета моделі «ТТ», загальною вартістю 64 000 гривень.

Вчинивши незаконне придбання, зберігання та збут бойових припасів, зброї без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_3 , розуміючи, що вчинення злочинів вказаної категорії в складі стійкої організованої групи є більш ефективним способом незаконної діяльності та принесе більший дохід, усвідомив, що йому необхідне стійке об`єднання декількох осіб, яких слід організувати для спільної, протиправної діяльності, керуючи їхніми діями із заздалегідь розробленим єдиним планом, з чітким розподілом функцій учасників групи, оскільки специфіка вчинення такого роду злочинів потребувала ретельної підготовки та конспірації. Для здійснення вказаної злочинної діяльності ОСОБА_3 залучив як співорганізатора та виконавця ОСОБА_4 , який займався забезпеченням учасників групи зброєю, бойовими припасами та вибуховими речовинами, а також їх зберіганням, які підлягали подальшому збуту, та в ролі виконавця ОСОБА_4 залучено ОСОБА_5 , яка безпосередньо здійснювала збут вказаного та отримання грошових коштів.

Зокрема, протиправна діяльність організованої групи полягала у тому, що ОСОБА_3 , усвідомлюючи прибутковість вищевказаної протиправної діяльності, розміщував на відповідному сайті мережі Інтернет «Reibert.info» повідомлення про можливість збуту зброї, бойових припасів та вибухових речовин. З метою пропозиції більш ширшого асортименту та за відсутності у своєму володінні відповідних бойових одиниць, останній залучив до такої діяльності свого знайомого - мешканця Львівщини ОСОБА_4 , у якого заборонені предмети перебували у наявності.

З метою конспірації злочинної діяльності ОСОБА_3 , отримуючи замовлення на певні одиниці зброї чи боєприпаси, отримував через відділення «Нова пошта» або шляхом перерахунку коштів на банківські картки відповідні суми коштів від клієнтів, в свою чергу ОСОБА_4 підготовлював необхідний асортимент у вигляді бойових одиниць та через ОСОБА_5 здійснював відправку таких предметів покупцям шляхом поштового відправляння засобами зв`язку ТОВ «Нова пошта».

З метою запобіганню викриття такої діяльності правоохоронними органами, ОСОБА_5 здійснювала приховане упакування предметів злочинної діяльності під виглядом побутових посилок та у подальшому, у супроводі ОСОБА_4 , доставляла посилки до відділення «Нова Пошта» звідки здійснювалось відправлення покупцям.

Розподіл коштів за збут заборонених предметів відбувався шляхом присвоєння авансового платежу у вигляді 25% від клієнтів ОСОБА_3 , решта суми перераховувалась на картковий рахунок ОСОБА_5 або відправлялась зворотнім зв`язком останній у вигляді готівки через поштові відправлення у відділеннях «Нова Пошта».

Так, 29.02.2024, в описаний вище спосіб, ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 здійснили продаж автомата «Калашникова» ОСОБА_11 (який залучений до конфіденційного співробітництва) за грошові кошти в сумі 30 000 гривень та 3700 євро.

За аналогічною схемою члени організованої групи здійснили 6 епізодів збуту автоматичної вогнепальної зброї, нарізної вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових речовин, а саме: 29.02.2024 автомата АКС-74У, 10.03.2024 гранати Ф1, 14.05.2024 автомата АК-47, 17.05.2024 гвинтівки марки «LeeEnfieldSmile № 1 МкІІІ*» калібру 303 British (7,7x56R), 04.06.2024 трьох гранат Ф1 та 01.08.2024 п`яти гранат Ф1 та гранати іноземного виробництва DM-51, крім того останніми вчинено окремі кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 263 КК України

Системність вказаних дій підтверджується тривалістю діяльності організованої групи з лютого по серпень 2024 року доки їх діяльність не була припинена правоохоронними органами. В ході санкціонованих обшуків у фігурантів за місцем їх проживання виявлено та вилучено 46 706 набоїв різних калібрів, 29 гранат різних типів, 72 пістолети, 20 одиниць нарізної зброї різних виробників, комплектуючі до різних видів зброї, грошові кошти в сумі 170 000 доларів США та 59 000 Євро, автомобілі, які використовувались у протиправній діяльності, тепловізійні прилади, мобільні телефони тощо.

В судовому засіданні, згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, встановлено, що ухвалою слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 03.08.2024 ОСОБА_4 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном на 60 днів та визначено заставу - 600 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 816 800 грн.; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою неодноразово продовжувався. Останній раз, ухвалою слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 23.12.2024 ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 01.02.2025 та визначено заставу - 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400грн. Строк дії запобіжного заходу закінчується 01.02.2025 року.

Прокурор вказує у клопотанні на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, що доводить: протоколами огляду та ідентифікації (помічення) грошових коштів; протоколами огляду покупців та вручення грошових купюр; заявами покупця ОСОБА_11 (особою зі зміненими анкетними даними) про добровільну видачу, вогнепальної зброї під час проведення оперативної закупки в ОСОБА_4 ; протоколами огляду місця події, згідно яких в особи, яка проводила оперативну закупку вогнепальної зброї у ОСОБА_4 , вилучено автомати «Калашникова», гранати та англійський карабін; висновками судових експертиз з дослідження зброї та боєприпасів № СЕ-19/114- 24/5282-БЛ від 04.04.2024, № СЕ-19/114-24/11130-БЛ від 04.06.2024; протоколами за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - візуальне спостереження за особою; протоколом проведення обшуку; матеріалами виїмки в АТ КБ «Приватбанк» по банківських картах ОСОБА_12 та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності; протоколами за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 25.11.2024 року.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вже були досліджені обставини щодо обґрунтованості підозри останнього, з яким суд погоджується у повному обсязі.

За таких обставин, не вирішуючи питання про доведеність вини під час розгляду клопотання, суд дійшов висновку, що в розумінні ч. 1 ст. 194 КПК України, існує обґрунтована підозра у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 2, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 209 КК України.

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилається прокурор у клопотанні про продовження строку запобіжного заходу, суд дійшов таких висновків.

Так, прокурор довів, що існує обґрунтований ризик того, що обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки можливе притягнення до кримінальної відповідальності у виді позбавлення волі, яке згідно із санкцією ч. 1 ст. 263 КК України передбачено на строк від 3 до 7 років та згідно із санкцією ч. 2 ст. 209 КК України передбачено на строк від 5 до 8 років, суворість такого покарання може бути розцінена обвинуваченим більш небезпечною ніж переховування та втеча і такі обставини можуть бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочинів, безумовно не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК), так і за практикою Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, суд враховує введення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, іншого запобіжного заходу, що може значно ускладнити органам правопорядку вжиття заходів реагування на таку поведінку обвинуваченого та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Також існує обґрунтований ризик того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому обвинувачується. Так, обвинувачений не має постійного місця роботи, що може спонукати його до пошуку незаконного отримання доходу шляхом вчинення злочинів.

Також є ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме затягувати судовий розгляд ухиляючись від явки до суду, оскільки може бути відсутній по місцю проживання.

Вирішуючи питання щодо продовження строку запобіжного заходу, суд також, відповідно до ст. 178 КПК України, враховує тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , суворість покарання в разі визнання його винуватим, стадія розгляду кримінального провадження ( підготовче провадження), те, що раніше не судимий, його вік, стан здоров`я ( згідно інформації начальника філії ДУ «ЦОЗДКВСУкраїни» від 27.01.2025 « З приводу захворювань продовжує перебувати на диспансерному обліку, відкореговано лікування, яке отримує амбулаторно. Претензій ув`язнений ОСОБА_4 до медичних працівників немає, про що ним власноручно написана заява), те що він розлучений, не має на утриманні дітей, зі слів проживає не за місцем реєстрації, що вказує на відсутність в нього стійких соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований.

За таких обставин, суд дійшов переконання, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, цілодобового домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний період доби, про що просила сторона захисту у своєму письмовому клопотанні про зміну запобіжного заходу, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, не гарантує запобіганню встановленим ризикам і не забезпечить визначеної ст. 177 КПК України мети застосування запобіжного заходу.

Стороною захисту не наведено таких доводів, які б нівелювали існування вказаних обставин. Відтак і доводи обвинуваченого та його захисника у письмовому клопотанні про зміну запобіжного заходу щодо необхідності застосування більш м`якого виду запобіжного заходу, а саме цілодобового домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний період доби спростовуються зазначеними вище обставинами, тому в клопотанні захисника слід відмовити.

Враховуючи те, що прокурор довів обставини, передбачені ст. 199 КПК України, наявність яких виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою, тому суд дійшов висновку, що обвинуваченому необхідно продовжити строк тримання під вартою на 60 днів і не знаходить підстав для застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, може бути обрана застава у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом з цим, відповідно до абзацу другого ч. 5 ст. 182 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Визначаючи розмір застави, судом враховується особа обвинуваченого та ризики, передбачені статтею 177 КПК України, а також те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.1 ст. 263, ч.2,3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.15, ч.1 ст.263, ч.2 ст.209 КК України в період воєнного стану, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку його протиправних дій і відносить даний випадок до виключного.

В той же час, суд вважає, що застава в розмірі 908 400 грн. про яку зазначає прокурор у клопотанні є надмірною для обвинуваченого. Закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватися суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави. До таких обставин належать: 1) всі обставини кримінального правопорушення; 2) майновий та сімейний стан обвинуваченого; 3) інші дані про його особу (наприклад, поведінка під час кримінального провадження); 4) ризики, передбачені в ст. 177 КПК України, а критеріями те, що розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та, водночас, не буде завідомо непомірним для нього. Із вищезазначеного випливає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати за рішенням суду про звернення застави у дохід держави утримувала обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людини проживання.

Частина 4 статті 182 КПК України та практика ЄСПЛ визначає, що розмір застави має достатньо гарантувати дотримання обвинуваченим процесуальної поведінки і не може бути завідомо непомірною для нього.

Суд вважає, що розмір застави слід зменшити до розміру, який з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_4 , його матеріального стану, достатньо гарантуватиме належну процесуальну поведінку та буде для нього помірною, а також буде прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Так, у рішенні від 20.11.2010 р. у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Тому, із врахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне зменшити розмір застави та визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 454 200 гривень, із виходом за межі граничного розміру, передбаченого п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК, оскільки такий розмір застави зможе забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і у даному випадку буде цілком достатньою, а перспектива втрати такого грошового забезпечення у випадку порушення встановлених обмежень буде достатнім фактором, що виключає з його сторони будь-які спроби переховуватися від суду, або іншим чином перешкоджати судовому розгляду справи.

При цьому, у разі внесення застави у розмірі визначеному в ухвалі, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає до часткового задоволення, а в клопотанні захисника відмовляє.

Керуючись ст. 176, 177, 178, 182, 183, 199, 315 КПК України,

постановив:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю м. Моршин Стрийського району Львівської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично до взяття під варту проживав за адресою: АДРЕСА_2 , строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 28.03.2025 включно.

У відповідності до положень ст. 182, ст. 183 КПК України визначити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 454200 грн (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті гривень), яку обвинувачений або заставодавець мають право внести у будь-який момент.

У разі внесення застави у вказаному вище розмірі зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 виконувати такі обов`язки:

1) прибувати до суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту в якому він зареєстрований, проживає або перебуває без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому його обов`язки та наслідки їх невиконання.

Роз`яснити, що з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави становить 2 місяці.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово Радехіський районний суд Львівської області. У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на домашній арешт в нічний період доби та зменшення суми застави до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляції безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 30.01.2025 о 08.30 год.

Головуючий суддяОСОБА_1