В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001389 від 06.07.2024 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ужгород Закарпатської області, громадянки України, із середньою освітою, незаміжньої, працює прибиральницею в Інституті електронної фізики НАН України, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 357 КК України

сторони та учасники кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4

захисник - адвокат ОСОБА_5

обвинувачена ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Ужгородського міськрайонного суду знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001389 від 06.07.2024 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 357 КК України.

19.12.2024 року між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.

З урахуванням даної угоди про визнання винуватості укладеної 19.12.2024 року між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 , суд, відповідно до положень ст. 474 КПК України, переходить до провадження на підставі угоди.

Згідно обвинувального акту, 02.07.2024 року у період часу з 09 год. 21 хв. ОСОБА_3 перебуваючи у приміщенні торгового центру «Дастор», що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 89, а саме: біля двох банкоматів АТ КБ «ПриватБанк», які розташовані одразу по праву сторону від входу до приміщення вищевказаного торгового центру, де у першому банкоматі зі сторони входу до торгового центру «Дастор» виявила банківську карту АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , належну ОСОБА_6 (з безконтактною технологією проведення платежів), яка була залишена ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 02.07.2024 року о 09 год. 19 хв. у вищевказаному банкоматі АТ КБ «ПриватБанк» після проведення нею операції зі зняття готівки, яку ОСОБА_3 діючи умисно, не маючи наміру повертати потерпілому, керуючись корисливим мотивом, з метою подальшого використання в особистих цілях, привласнила, та, яка в силу вимог ст. 1 Закону України «Про інформацію», ч.4 ст. 51 Закону України «Про банки і банківську діяльність», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та примітки до ст. 358 КК України є електронним платіжним документом та офіційним документом.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 357 КК України привласнення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

Як убачається з угоди про визнання винуватості від 19.12.2024 року, прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинувачена ОСОБА_3 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 , дійшли згоди щодо всіх її істотних умов: формулювання підозри, правової кваліфікації дій обвинуваченої, яка у повному обсязі беззастережно визнає свою винуватість у скоєному.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання за ч.1 ст. 357 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 19.12.2024 року між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 .

Потерпілий ОСОБА_6 у підготовче засідання не з`явився, хоча про час та місце підготовчого судового засідання був повідомлений належним чином. Подав до суду заяву про проведення підготовчого судового засідання без його участі, у якій зазначив, що претензій майнового характеру до обвинуваченої не має. Цивільний позов просить залишити без розгляду.

Обвинувачена ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення у вчиненні якого її обвинувачують, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнала повністю, підтвердила укладення угоди про визнання винуватості та просила затвердити її з врахуванням істотних умов, по яким сторони досягли взаємної згоди.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні підтвердив укладення угоди про визнання винуватості між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 , у його присутності та просив затвердити її з врахуванням істотних умов, по яким сторони досягли взаємної згоди.

Обвинувачена ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні пояснила, що права надані їй законом у зв"язку з укладенням угоди про визнання винуватості вона повністю розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнана, характер обвинувачення та його суть їй зрозумілі, обраний вид покарання, який застосовується до неї у разі затвердження угоди, із нею узгоджено та є цілком зрозумілим, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 357 КК України, визнає повністю.

Також у підготовчому судовому засіданні обвинувачена підтвердила суду, що угода про визнання винуватості від 19.12.2024 року укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та просила її затвердити.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 357 КК України привласнення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів кваліфіковано правильно.

Суд не вправі перевіряти фактичні обставини, вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання вини.

Судом, на виконання вимог ст. 474 КПК України, сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченої ОСОБА_3 не встановлено.

У підготовчому судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода про визнання винуватості від 19.12.2024 року не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

Судом, у відповідності до ч. 2 ст. 473 КПК України учасникам судового провадження роз"яснено наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, а саме обмеження права на оскарження вироку, згідно з положеннями ст. ст. 394, 424 КПК України, а для підозрюваного, обвинуваченого також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені КК України.

При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 19.12.2024 року вимогам ст. ст. 469, 470, 472 КПК України суд враховує що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угоди, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій обвинуваченого правильна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов"язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З врахуванням вищевказаного, суд доходить висновку про затвердження угоди про визнання винуватості укладеної 19.12.2024 року між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Обставинами, які пом"якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 судом не встановлено.

Суд враховує також характеризуючі дані обвинуваченої.

Згідно довідки УІАП ГУНП в Закарпатській області № 34-15072024/21011 від 15.07.2024 року ОСОБА_3 раніше не судима.

Згідно довідки КНП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги м. Берегова» Закарпатської обласної ради від 15.07.2024 року № 108, ОСОБА_3 за медичною допомогою до вказаного закладу не зверталася.

За таких обставин враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, особу винної, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення, попередження нових злочинів, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами, суд доходить переконання, що обвинуваченій ОСОБА_3 має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, у виді штрафу.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Стосовно заявленого потерпілим ОСОБА_6 до ОСОБА_3 цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, суд констатує, що потерпілим подано до суду заяву про залишення заявленого цивільного позову без розгляду.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Підстав для неприйняття заяви про залишення позову без розгляду судом не встановлено.

А тому враховуючи викладене, суд уважає за необхідне цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - залишити без розгляду.

Речові докази у кримінальному провадженні односторонній оптичний DVD- диск «Alerus DVD-R 4.,7 GB» із відеозаписами з ТЦ «Дастор» за період 02.07.2024 року з 09:14 по 09:21, який упаковано до паперового конверту білого кольору та скріплено чотирма печатками «Для довідок Ужгородського районного управління поліції Головного управління Націлнальної поліції в Закарпатській області», фіскальні чеки від 02.07.2024 року про оплату товару та розрахунок із банківської карти, якою розраховувалась ОСОБА_3 на 4 арк. залишити на зберігання при матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 373,374,376, 395, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 19.12.2024 року між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0001389 від 06.07.2024.

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 357 КК України, призначивши покарання у виді штрафу в сумі 850,00 (вісімсот п"ятдесят грн. 00 коп.) гривень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення залишити без розгляду.

Речові докази у кримінальному провадженні односторонній оптичний DVD- диск «Alerus DVD-R 4.,7 GB» із відеозаписами з ТЦ «Дастор» за період 02.07.2024 року з 09:14 по 09:21, який упаковано до паперового конверту білого кольору та скріплено чотирма печатками «Для довідок Ужгородського районного управління поліції Головного управління Націлнальної поліції в Закарпатській області», фіскальні чеки від 02.07.2024 року про оплату товару та розрахунок із банківської карти, якою розраховувалась ОСОБА_3 на 4 арк. залишити на зберігання при матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Вирок може бути оскаржений прокурором, обвинуваченим, його захисником, виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1