Справа № 932/2548/25
Провадження № 1-кп/932/315/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про призначення обвинувального акту до судового розгляду

та продовження строку дії запобіжного заходу

14 квітня 2025 року Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000204 від 18.02.2025 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Токмак Запорізької області, освіта середня, не одруженого, неповнолітніх дітей не має, неодноразово судимого: 18.04.2016 Токмацьким районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до штрафу в розмірі 850,00 грн.; 27.05.2016 Токмацьким районним судом Запорізької області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі; 26.05.2021 Токмацьким районним судом Запорізької області за ч.1 ст.115 КК України до 12 років позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 23.06.2023, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , за ч.2 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000204 від 18.02.2025 відносно ОСОБА_5 за ч.2 ст.307 КК України.

Ухвалою судді від 12.03.2025 призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні при з`ясуванні питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду, прокурор, посилаючись на відповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України та відсутність підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої ст.314 КПК України, просив суд призначити обвинувальний акт до судового розгляду

Одночасно, у зв`язку зі спливом застосованого до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прокурором заявлено клопотання про його продовження на 60 днів. В обгрунтування клопотання прокурор послався на продовження існування передбачених пунктами 1, 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України ризиків, які враховувалися слідчим суддею на досудовому розслідуванні при обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу.

Обгрунтовуючи ризики, прокурор посилався на характер і тяжкість інкримінованого обвинуваченому злочину, суворість передбаченого законом покарання, яке в разі доведення вини загрожує обвинуваченому, що є суттєвим елементом в оцінці ризику можливого переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення покарання. Крім того, з урахуванням стадії судового провадження, коли ще судовий розгляд по суті не розпочато, вважав можливим здійснення незаконного впливу зі сторони обвинуваченого на ще не допитаних свідків з метою схилення їх до вигідних йому показань. Також, посилаючись на негативну репутацію обвинуваченого, відсутність у нього джерела доходу, його неодноразові судимості і небажання ставати на шлях виправлення, прокурор вважав існуючим ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень. Зазначаючи на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти існуючим ризикам, вважав доцільним продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів.

Обвинувачений і його захисник, вважаючи заявлені прокурором ризики недоведеними, проти задоволення клопотання прокурора заперечували, просили змінити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою на більш м`який.

Судом встановлено, що обвинувальний акт складено у відповідності з вимогами ст.291 КПК України, інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення підсудне Бабушкінському районному суду міста Дніпропетровська, підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 14 частини третьої ст.314 КПК України, не встановлено, тому обвинувальний акт підлягає призначенню до судового розгляду у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.

Вирішуючи питання продовження обвинуваченому запобіжного заходу, суд, надавши оцінку доводам клопотання, запереченням сторони захисту та дослідивши обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора, виходячи з такого.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 177, ст. 197 КПК України підставою продовження строків тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам.

Порядок продовження строку тримання під вартою регулюється статтею 199 КПК України, згідно положень якої прокурор, звертаючись до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою, має навести і довести перед судом, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові, які виправдовують тримання під вартою.

Згідно положень ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд, додержуючись правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу, за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Обговорюючи питання продовження існування ризиків з числа передбачених ст.177 КПК України, на які вказував прокурор, та неможливість їх усунення у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання обвинуваченого під вартою, суд враховує тяжкість інкримінованого обвинуваченому злочину та суворість передбаченого законом покарання, які самі по собі хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, в чому суд погоджується з доводами захисника, проте у сукупності з іншими обставинами, зокрема наявністю публічного інтересу, очікуванням суспільства на справедливе рішення, попри презумпцію невинуватості, переважають над повагою до особистої свободи і збільшують ризик переховування від суду настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Тому ризик можливого переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення покарання, на думку суду, прокурором цілком доведений. При цьому суд враховує і те, що до кримінальної відповідальності обвинувачений притягується не вперше, раніше реально відбував покарання у місцях позбавлення волі і потенційно, опинившись на волі, може ухилитися від суду шляхом переховування з метою уникнення покарання.

З огляду на стадію судового провадження, коли суд ще не перейшов у стадію судового розгляду по суті, вагомим ризиком є імовірність вчинення обвинуваченим незаконного впливу на свідків з метою використання їх показань на свою користь.

Є існуючим і ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, так як обвинувачений є особою, неодноразово судимою, на шлях виправлення не став і в короткий проміжок часу після звільнення знову вдався до кримінально-караних дій, пов`язаних з незаконними операціями з наркотичними засобами.

Отже, виходячи з вище наведеного, характеру та обставин висунутого обвинуваченому ОСОБА_5 обвинувачення, мотивів його вчинення, стадії судового провадження та даних про особу обвинуваченого, суд доходить висновку про обґрунтованість клопотання прокурора та доцільність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, так як ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, на даний час не зникли і продовжують існувати.

Зазначені вище обставини дають суду підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою, не відповідатиме меті та законодавчо визначеним підставам їх застосування і не зможе запобігти існуючим ризикам.

Доводи сторони захисту про недоведеність прокурором ризиків та можливість забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого шляхом застосування до нього іншого, не пов`язаного з позбавленням волі, запобіжним заходом, є безпідставними.

До того ж, Кримінальний процесуальний Кодекс не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні, оскільки під поняттям «ризик» слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що прокурором цілком доведено.

Тому підстав для задоволення клопотання сторони захисту щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу з утримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленням волі, суд не вбачає.

При цьому суд зауважує, що ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20.02.2025 поряд з застосуванням до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як альтернативний захід, була визначена і застава в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (121 120 грн.), яку суд вважає за доцільне залишити у цьому ж розмірі та з тими ж обов`язками, визначеними ухвалою слідчого судді, які покладаються на обвинуваченого в разі внесення застави.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 315, 331, КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 за ч.2 ст.307 КК України призначити до судового розгляду на 23 квітня 2025 року на 13.00 год. в приміщенні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська і здійснювати його у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.

В судове засідання викликати учасників кримінального провадження.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , обвинуваченому за ч.2 ст.307 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням його в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» строком на 60 днів, по 12 червня 2025 року включно, з можливістю внесення застави в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у грошовому вимірі складає 121 120,00 грн.

У разі звільнення з-під варти внаслідок внесення застави покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати до суду за кожним його викликом;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

Строк дії обов`язків у разі внесення застави визначити два місяці з дня її внесення.

Застава у визначеному судом розмірі може бути внесена обвинуваченим або застоводавцем у будь-який момент протягом строку дії ухвали про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленням волі відмовити.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити начальнику ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» для виконання.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення і в частині продовження строку запобіжного заходу може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення, а особою, яка тримається під вартою, з моменту отримання копії ухвали.

Резолютивна частина ухвали проголошена 14 квітня 2025 року, повний текст ухвали оголошено 15 квітня 2025.

Суддя ОСОБА_1