Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/84/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2025 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому матеріали кримінального провадження №0005193за апеляційними скаргами прокурора та захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 серпня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Джалаєр району Джалілабат Республіки Азербайджан, азербайджанця, громадянина Азербайджану, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII), в строк відбування покарання у виді позбавлення волі зараховано строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 12.05.2017 року по 15.05.2017 року включно та з 10.04.2024 року і до дня набрання даним вироком законної сили. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_8 115 222 гривні 51 копійку в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та 25 000 гривень в рахунок компенсації моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 16 865 гривень 67 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_8 витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 гривень

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_10 ,

представника потерпілого ОСОБА_8

адвокта ОСОБА_11 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікації дій обвинуваченого та призначеного покарання, просить вирок суду змінити в частині зарахування обвинуваченому строку цілодобового домашнього арешту у строк покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 у строк призначеного покарання у виді позбавлення волі строк цілодобового домашнього арешту з 15.05.2017 по 11.07.2017 із розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі. В іншій частині вирок залишити без змін. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції в порушення вимог ч. 7 ст. 72 КК України, при призначенні ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі не зарахував обвинуваченому у строк покарання цілодобовий домашній арешт з 15.05.2017 по 11.07.2017, тобто не застосував закон України про кримінальну відповідальність, який підлягає застосуванню, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України закрити, у зв`язку з тим, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи у суді і вичерпані можливості їх отримання. Провести судове слідство в обсязі дослідження протоколів слідчих експериментів за участі свідка ОСОБА_12 , постанови про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні №0005400, протоколу огляду місця події від 11.05.2017 за адресою АДРЕСА_2 . Свої вимоги обґрунтовує тим, що при ухваленні вироку суд не взяв до уваги та не надав належної оціни всім обставинам справи. Так, в якості доказів винуватості, суд послався на протоколи експериментів за участю свідка ОСОБА_12 , (т. 2 а.с. 186-188) по епізоду крадіжки за адресою: АДРЕСА_3 та (т.с.2 а.с.) по епізоду крадіжки за адресою: АДРЕСА_4 . Разом з цим, вказані протоколи не відповідають вимогам допустимості, визначеним ст. 89 України, оскільки вказані протоколи разом з відеозаписами є нічим іншим як допитами на місці з використанням відеозапису. Сторона обвинувачення так і не змогла забезпечити участь свідка ОСОБА_12 у судовому засіданні для надання свідчень, тому сторона захисту вважає безпідставним визнання судом вищевказаних протоколів з додатками допустимими доказами та покладення їх в основу обвинувального вироку. Крім того, стосовно протоколу огляду місця події від 11.05.2017 року за адресою АДРЕСА_2 , то фактично, відповідно до змісту вказаного протоколу, слідчим було проведено ні що інше, як обшук, проведений без відповідного дозволу слідчого судді. Судом було проігноровано доводи сторони захисту про недопустимість приховування несанкціонованого обшуку під огляд місця події. Зазначає також, що у даному кримінальному провадженні не призначалась група прокурорів, оскільки процесуальне рішення про призначення такої групи не приймалось. При матеріалах кримінального провадження наявна не підписана постанова про призначення групи прокурорів, що прямо суперечить ст.110 КПК України. Отже, судом першої інстанції не дотримано вимог кримінального процесуального кодексу в частині надання оцінки допустимості доказів, а також їх достатності для визнання особи винуватою або невинуватою.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним за те, що він 05.05.2017 року, в період часу з 8-30 години по 09-30 годину, разом із особою, матеріали справи стосовно якої виділено в окреме провадження, перебували біля будинку АДРЕСА_5 , де у них виник умисел на викрадення майна з квартири АДРЕСА_6 , яка розташована у вказаному будинку. Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 та особа, матеріали справи стосовно якої виділено в окреме провадження, шляхом пошкодження замка вхідних дверей зазначеної вище квартири, проникли до неї, звідки таємно викрали належні потерпілому ОСОБА_8 речі, на загальну суму 22 764, 49 грн.; 15000 гривень та 3000 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 05.05.2017 року становить 79457 гривень 33 копійки. Після цього ОСОБА_7 та особа, матеріали справи стосовно якої виділено в окреме провадження, з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 117221 гривня 82 копійки.

Крім того, 10.05.2017 року, в період часу з 16-00 години по 18-00 годину, ОСОБА_7 разом із особою, матеріали справи стосовно якої виділено в окреме провадження, перебували біля будинку АДРЕСА_7 , де у них виник умисел на викрадення майна з квартири АДРЕСА_8 , яка розташована у вказаному будинку. Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 та особа, матеріали справи стосовно якої виділено в окреме провадження, шляхом пошкодження замка вхідних дверей зазначеної вище квартири, проникли до неї, звідки таємно викрали належні потерпілій ОСОБА_9 речі на загальну суму 9224 грн; 500 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 10.05.2017 року становить 13254 гривні 67 копійок. Після цього ОСОБА_7 та особа, матеріали справи стосовно якої виділено в окреме провадження, з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим завдали потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 22 478 гривень 67 копійок.

Провівши судове слідство в частині дослідження письмових матеріалів кримінального провадження, заслухавши доповідача, в дебатах прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали подану апеляційну скаргу захисника, апеляційну скаргу прокурора залишили на розсуд суду, представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_11 , який просив апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок без зміни, апеляційну скаргу прокурора залишив на розсуд суду, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Вирок є обґрунтованим, якщо він ухвалений судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є вирок, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, викладених у вироку, підтверджуються сукупністю зібраних органами досудового розслідування доказами.

Колегія суддів вважає, що дослідивши у сукупності зібрані по кримінальному провадженню докази, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що вину обвинуваченого ОСОБА_7 доведено повністю та правильно кваліфікував його дії за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинено повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_7 свою вину у вчиненні даних кримінальних правопорушень не визнав та пояснив, що він дійсно знайомий із ОСОБА_13 . Йому належав автомобіль «Merсedes», на якому він неодноразово, зазвичай в ранковий час доби, підвозив по місту Кропивницькому, як самого ОСОБА_13 , так і останнього разом із ОСОБА_12 . При цьому повністю заперечив факт вчинення крадіжок за попередньою змовою із ОСОБА_13 . Вказав, що, коли він підвозив ОСОБА_13 за потрібною йому адресою, зазвичай залишав останнього та від`їдав, однак інколи допомогав винести з квартири деякі речі. Чи перебував він разом із ОСОБА_13 у квартирі АДРЕСА_9 , а також у квартирі АДРЕСА_10 , пригадати не в змозі. За надані послуги з перевезення ОСОБА_13 розраховувався з ним виключно грошовими коштами та не пропонував йому будь-які речі чи золоті прикраси. Додав, що підвозив останнього і до ломбардів, де той на власне ім`я закладав якісь речі, однак які саме, він не бачив.

Незважаючи на доводи апеляційної скарги та повне невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, його вина, як обґрунтовано зазначається в оскаржуваному вироку, повністю доведена сукупністю зібраних та досліджених в судовому засіданні доказів, а саме: показаннями потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які детально наведені у вироку та які узгоджуються між собою та іншими доказами, які суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 85 КПК України, визнав належними та допустимими.

Зокрема, крім показань наведених вище осіб, вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України підтверджується також сукупністю письмових доказів, а саме:

1) за фактом таємного викрадення майна потерпілого ОСОБА_8 :

- протоколом огляду місця події від 05.05.2017 року з фототаблицею до нього, під час якого було оглянуто квартиру АДРЕСА_9 , в кімнатах якої було виявлено розкидані речі. В ході проведення огляду було також виявлено та вилучено, в тому числі два замка від вхідних дверей до квартири (а.п. 23-26, т. 1);

- висновком судово-трасологічної експертизи № 121 від 26.06.2017 року, згідно якого, зокрема, циліндровий механізм замка із постійним ключем (верхній), вилучений 05.05.2017 року в ході проведення огляду місця події в квартирі АДРЕСА_9 , надійшов на дослідження у несправному стані, причина якого полягає у блокуванні кристалічною речовиною (зовні схожою на клейку речовину) трьох верхніх кодових штифтів та одного нижнього кодового штифта у каналах циліндру. Встановити, чи відкривався вказаний циліндровий механізм замка ключами та відмичками, вилученими 10.05.2017 року в ході огляду місця події по АДРЕСА_2 , не представляється можливим, у зв`язку з відсутністю інформативного комплексу ознак, який би вказував на обертання циліндру, що можна пояснити тим, що запірний механізм замка можна відкрити підібраним ключем, відмичкою або стороннім предметом, однак якщо їх форма і розміри будуть близькі аналогічним параметрам штатних ключів, то явних ознак може і не залишитись. При цьому на внутрішній поверхні циліндру є нашарування кристалічної речовини, зовні схожої на клейку, яка блокує три верхніх кодових штифта та один нижній кодовий штифт у каналі циліндру. На внутрішній поверхні одного циліндру двостороннього циліндрового механізму замка (нижній), вилученого 05.05.2017 року в ході проведення огляду місця події в квартирі АДРЕСА_9 , є пошкодження, які свідчать про те, що до ключової шпарини даних циліндрів вводився сторонній предмет (а.п. 66-82, т. 1);

- протоколом огляду предмета від 12.05.2017 року, під час якого було оглянуто оптичний диск, на якому міститься відеозапис з камери відеоспостереження, що розташована навпроти вхідних дверей до під`їзду, в якому знаходиться квартира АДРЕСА_9 , який був наданий ОСОБА_8 працівникам поліції для долучення до матеріалів кримінального провадження (а.п. 104, т. 1);

- протоколом перегляду відеозапису від 12.05.2017 року з доданим до нього оптичним диском, під час якого було оглянуто оптичний диск, на якому міститься відеозапис з камери відеоспостереження, що розташована навпроти вхідних дверей до під`їзду, в якому знаходиться квартира АДРЕСА_9 . Так, переглядом вказаного відеозапису встановлено, що 05.05.2017 року, о 08-13 годині, ОСОБА_12 разом з невстановленою особою чоловічої статі, підійшли до дверей під`їзду, в якому розташована квартира ОСОБА_8 . Далі вказаний чоловік різким рухом відчинив двері під`їзду, після чого ОСОБА_12 увійшла всередину під`їзду, а чоловік зник з поля зору відеокамери. В подальшому, о 08-15 годині, ОСОБА_12 вийшла з під`їзду, та через деякий час, о 08-19 год. знову у вищевказаний спосіб, скориставшись допомогою невстановленої особи чоловічої статі, увійшла до вказаного під`їзду. Після цього, о 08-30 годині до вхідних дверей під`їзду, в якому розташована квартира ОСОБА_8 , підійшли ОСОБА_7 та ОСОБА_13 . Так, ОСОБА_7 на протязі 10 секунд стояв обличчям до вхідних дверей, а ОСОБА_13 стояв поруч, розмовляючи по телефону. Через деякий час з під`їзду вийшов чоловік із собакою, не зачинивши за собою вхідні двері. Скориставшись цим, ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , увійшли до примйщення під`їзду. Далі, о 08-40 годині, ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 вийшли з під`їзду. При цьому ОСОБА_12 обперлася об вхідні двері, не даючи їм зачинитися, після чого всі три особи, в тому числі і ОСОБА_7 знову увійшли до приміщення під`їзду. Далі, о 08-45 годині, з вказаного під`їзду вийшла ОСОБА_12 , після якої вийшов ОСОБА_7 , а через деякий час і ОСОБА_13 . В подальшому, о 09-04 годині, ОСОБА_13 за допомогою невстановленої особи чоловічої статі, знову проник до під`їзду, після чого, о 09-22 годині, вийшов з приміщення під`їзду, тримаючи на плечі сумку чорного кольору (а.п. 105-106, т. 1);

- протоколом огляду місця події від 11.05.2017 року, під час якого було оглянуто флігельне приміщення, по АДРЕСА_2 , в якому тимчасово проживав ОСОБА_13 . В ході проведення огляду виявлено і вилучено, в тому числі золоту підвіску у вигляді прямокутника із зображенням ОСОБА_16 , а також сумку з джинсового матеріалу, синього кольору, з ключами різних марок та видів; 2 металевих пристрої-«відмички»; пластиковий футляр синього кольору, всередині якого знаходиться 14 «відмичок»; зв`язку ключів (а.п. 129-132, т. 1);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 15.06.2017 року, під час якого ОСОБА_8 впізнав належну йому золоту підвіску у вигляді прямокутника із зображенням ОСОБА_16 , яка була виявлена і вилучена під час проведення 11.05.2017 року огляду місця події у флігельному приміщенні, по АДРЕСА_2 , як таку, що була викрадена 05.05.2017 року з його домоволодіння, по АДРЕСА_3 (а.п. 175-176, т. 1);

- заявою ОСОБА_12 , згідно з якою остання добровільно видала працівникам поліції, в тому числі парфуми «Аvon Fеmmе» (а.п. 178, т. 1);

- протоколом огляду предмета від 12.05.2017 року, під час якого було оглянуто парфуми «Аvon Fеmmе», які були добровільно видані ОСОБА_12 та вилучені працівниками поліції (а.п. 179, т. 1).

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 12.05.2017 року, під час якого ОСОБА_8 впізнав належні його доньці парфуми « ІНФОРМАЦІЯ_2 », які були добровільно видані ОСОБА_12 та вилучені працівниками поліції, як такі, що були викрадені 05.05.2017 року з його домоволодіння, по АДРЕСА_3 (а.п. 180-181, т. 1);

- довідкою ПТ «Ломбард партнер «Вівенко і компанія» від 13.05.2017 року, згідно якої ОСОБА_12 неодноразово отримувала в даній установі фінансові кредити під заклад майна. Зокрема, 05.05.2017 року ОСОБА_12 , у відділенні, розташованому по АДРЕСА_11 , було отримано кредит під заклад золотої каблучки 585 проби та камери «Sоnу DСR-SR87», які було викрадено у ОСОБА_8 (а.п. 189, т. 1);

- протоколом та відеозаписом слідчого експерименту, проведеного 07.06.2017 року, під час якого ОСОБА_12 пояснила, що в травні 2017 року, вранці, вона разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , на автомобілі під керуванням останнього, прибули до будинку АДРЕСА_12 , де вони зустрілись із чоловіком на ім`я ОСОБА_17 . В подальшому ОСОБА_13 попросив, щоб вона разом з ОСОБА_18 пішла до квартири АДРЕСА_9 , та перевірила, чи знаходиться хтось у вказаній квартирі. На це вона разом з ОСОБА_18 пішла за вищенаведеною адресою, після чого, підійшовши до вхідних дверей під`їзду, ОСОБА_17 різким рухом відчинив вхідні двері, а вона увійшла всередину під`їзду. Далі вона подзвонила у дзвінок квартири АДРЕСА_6 , однак їй ніхто не відчинив. Про це вона повідомила ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , які чекали на неї біля автомобіля останнього. Після цього ОСОБА_13 разом з ОСОБА_7 та невстановленою особою на ім`я ОСОБА_17 пішли у невідомому напрямку. При цьому ОСОБА_13 , тримав в руках футляр від окулярів. Через деякий час ОСОБА_7 повернувся до автомобіля, а через деякий час до вказаного автомобіля повернувся і ОСОБА_13 , який тримав в руках сумку, в якій знаходились зокрема фотоапарат, відеокамера та дві золоті каблучки. Одразу після цього вони втрьох поїхали до ломбарду, де на прохання ОСОБА_13 вона заклала на своє ім`я каблучки та камеру. Отримані від закладеного майна гроші вона віддала ОСОБА_13 , після чого останній частину з них віддав їй та ОСОБА_7 (а.п. 186-188, т. 1);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.05.2017 року, під час якого свідок ОСОБА_15 впізнав ОСОБА_13 , як особу, яка продала йому фотоапарат «Саnon 550 D» (а.п. 191-192, т. 1);

- висновком судово-товарознавчої експертизи № 262 від 26.05.2017 року, згідно якого станом цін на 05.05.2017 року ринкова вартість фотоапарату «Саnon 550 D» становить 6000 гривень; камери «Sоnу DСR-SR87» - 5500 гривень; парфумів «Аvon Fеmmе» - 200 гривень; спортивної сумки «Аdidas» - 400 гривень; золотої каблучки 585 проби, вагою 5,28 грама, 20 розміру - 3166 гривень 79 копійок; золотої каблучки 585 проби, вагою 5 грам, 20 розміру - 2998 гривень 85 копійок; золотої підвіски у вигляді прямокутника посередині зі вставками з білого золота із зображенням Миколи Чудотворця 585 проби, вагою 3 грама - 1799 гривень 31 копійка; годинника наручного марки «Royal Lоndon 20010-01» зі шкіряним ремінцем - 1500 гривень; трьох золотих кілець 585 проби, вагою по 2 грама кожне - 1199 гривень 54 копійки. Загальна вартість вказаних речей станом цін на 05.05.2017 року складає 22764 гривні 49 копійок (а.п. 109-110, т. 1);

2) за фактом таємного викрадення майна потерпілої ОСОБА_9 :

- протоколом огляду місця події від 10.05.2017 року з фототаблицею до нього, під час якого було оглянуто квартиру АДРЕСА_10 , в приміщенні якої було виявлено розкидані речі, а також виявлено та вилучено, в тому числі замок від вхідних дверей до квартири (а.п. 12-14, т. 2);

- висновком судово-трасологічної експертизи № 121 від 26.06.2017 року, згідно якого, зокрема на внутрішній поверхні циліндрового механізму замка (нижній), вилученого 10.05.2017 року в ході проведення огляду місця події в квартирі АДРЕСА_10 , є пошкодження, які свідчать про те, що до ключової шпарини даних циліндрів вводився сторонній предмет (а.п. 66-82, т. 1);

- протоколом та відеозаписом слідчого експерименту, проведеного 07.06.2017 року, під час якого ОСОБА_12 пояснила, що вранці, точної дати та часу пригадати не в змозі, вона разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , на автомобілі «Merсedes Benz», сірого кольору, під керуванням останнього, прибули до подвір`я, розташованого по АДРЕСА_7 . Так, вона залишилась в автомобілі, а ОСОБА_13 та ОСОБА_7 направились в бік багатоповерхового будинку, розташованого за вищевказаною адресою. Через 10 хвилин ОСОБА_7 повернувся до транспортного засобу, а ще через 20 хвилин до них приєднався і ОСОБА_13 , який в руках, крім власної сумки, тримав сумку для ноутбуку рожевого кольору, в якій ймовірно знаходився ноутбук. Після цього, ОСОБА_13 дістав із своєї сумки планшет «Lenovo», фотоапарат, а також сонцезахисні окуляри. Так, вказані окуляри ОСОБА_13 подарував їй, після чого вона разом із ОСОБА_13 та ОСОБА_7 на автомобілі під керуванням останнього, поїхали до ломбарду «Партнер», де на прохання ОСОБА_13 вона заклала вищезазначений планшет на власне ім`я. Отримані грошові кошти вона віддала ОСОБА_13 . В подальшому ОСОБА_13 та ОСОБА_7 відвезли її у власних справах, а самі поїхали ймовірно збувати ноутбук. Цього ж дня, в нічний час доби, на прохання ОСОБА_13 вона заклала фотоапарат, який їй демонстрував ОСОБА_13 в автомобілі ОСОБА_7 , в ломбард «Скарбниця», а отримані грошові кошти віддала ОСОБА_13 . Додала, що сонцезахисні окуляри, подаровані їй ОСОБА_13 були добровільно видані нею працівникам поліції (а.п. 48-50, т. 2);

- заявою ОСОБА_12 від 22.05.2017 року, згідно з якою остання добровільно видала працівникам поліції, сонцезахисні окуляри, подаровані їй ОСОБА_13 10.05.2017 року (а.п. 51, т. 2);

- протоколом огляду предмета від 22.05.2017 року, під час якого було оглянуто сонцезахисні окуляри, які були добровільно видані ОСОБА_12 та вилучені працівниками поліції (а.п. 52, т. 2).

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 08.06.2017 року, під час якого ОСОБА_9 впізнала належні їй сонцезахисні окуляри, які були добровільно видані ОСОБА_12 та вилучені працівниками поліції, як такі, що були викрадені 10.05.2017 року з її домоволодіння, по АДРЕСА_4 (а.п. 53-54, т. 2);

- довідкою ПТ «Ломбард партнер «Вівенко і компанія» від 13.05.2017 року, згідно якої ОСОБА_12 неодноразово отримувала в даній установі фінансові кредити під заклад майна. Зокрема, 10.05.2017 року ОСОБА_12 , у відділенні, розташованому по АДРЕСА_13 , було отримано кредит під заклад планшета «Lenovo Уоgа Таblet 8 3G», який був викрадений у ОСОБА_9 (а.п. 189, т. 1; а.п. 57, т. 2);

- заявою ОСОБА_19 від 24.05.2017 року, згідно з якою останній добровільно видав працівникам поліції, зовнішній жорсткий диск «Тrаnsсеnd StоrеJеt 1ТВ ТS1ТSJ25М3 2.5 USВ 3.0 Ехtеrnаl», ноутбук «Dell Іnsріrоn 5720», сумку для ноутбуку, рожевого кольору, синій чохол до жорсткого диску, модем «Gеnіvs», USВ провід до жорсткого диску та комп`ютерну мишку НР (а.п. 61, т. 2);

- протоколом огляду предметів від 22.05.2017 року, під час якого було оглянуто зовнішній жорсткий диск «Тrаnsсеnd StоrеJеt 1ТВ ТS1ТSJ25М3 2.5 USВ 3.0 Ехtеrnаl», ноутбук «Dell Іnsріrоn 5720», сумку для ноутбуку, рожевого кольору, синій чохол до жорсткого диску, модем «Gеnіvs», USВ провід до жорсткого диску та комп`ютерну мишку НР, які були добровільно видані ОСОБА_19 та вилучені працівниками поліції (а.п. 63, т. 2);

-висновком судово-товарознавчої експертизи № 258 від 26.05.2017 року, згідно якого станом цін на 10.05.2017 року ринкова вартість ноутбука «Dell Іnsріrоn 5720» становить 3865 гривень; планшета «Lenovo Уоgа Таblet 8 ' 3G 16 GВ Silver» - 3059 гривень; фотоапарата «Nicon соlріх125 red» - 499 гривень; карти пам`яті «Тrаnsсеnd SDYC 8GВ СLАSS 10» - 53 гривні; зовнішнього жорсткого диску «Тrаnsсеnd StоrеJеt 1ТВ ТS1ТSJ25М3 2.5 USВ 3.0 Ехtеrnаl» - 1398 гривень; сумки для ноутбуку «Роrtо Тuсаnо Drittа 13"/14" & МасВоок Рrо 15" (Вlасk) BDR1314» - 350 гривень. Загальна вартість вказаних речей станом цін на 10.05.2017 року складає 9224 гривні (а.п. 45, т. 2).

Оцінюючи наведені у вироку докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з правовою кваліфікацією дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення.

Твердження ж сторони захисту про недопустимість всіх зібраних у даному провадженні доказів оскільки прокурори ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 не мали повноважень прокурорів у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, передбачених ст.36 КПК України, оскільки постанова про призначення групи прокурорів у даному кримінальному провадженні не містила підпису першого заступника керівника Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_24 колегія суддів вважає необґрунтованими.

Так, з наявного в матеріалах провадження витягу із кримінального провадження №000193 від 06.05.2017, прокурорами у кримінальному провадженні зазначені ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 (т.1 а.к.п.1). Зазначений витяг також зазначений в описі документів, що знаходяться в кримінальному провадженні.

При цьому, як убачається з матеріалів кримінального провадження, дійсно не підписана постанова про призначення групи прокурорів при здійсненні процесуального керівництва від 12.05.2017 у кримінальному провадженні №0005400 від 10.05.2017, де визначені прокурори ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 .

Водночас, колегією суддів встановлено, що в матеріалах кримінального провадження наявна підписана першим заступником керівника Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_24 постанова про призначення групи прокурорів при здійсненні процесуального керівництва від 13.05.2017 у кримінальному провадженні №000193 від 06.05.2017. (т.1 а.к.п.10)

Крім того, постановою прокурора про об`єднання кримінальних проваджень в одне провадження від 13.05.2017, матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях №000193 та №0005400 об`єднано та визначено як основне кримінальне провадження до якого об`єднано інші №000193 від 06.05.2017, у якому постанова про призначення групи прокурорів при здійсненні процесуального керівництва підписана заступником керівника Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_24 (т.2 а.к.п.65)

Більше того, а.п. 9, т. 2 вказаного кримінального провадження містить повідомлення про призначення групи прокурорів у зазначеному кримінальному провадженні, яке містить підпис заступника керівника Кіровоградської місцевої прокуратури. При цьому перелік прокурорів, що призначені для здійснення процесуального керівництва, зазначений у вказаному повідомленні повністю співпадає з переліком, зазначеним в постанові.

За наведених обставин у колегії суддів відсутні сумніви щодо відсутності повноважень прокурорів у даному кримінальному провадженні.

При цьому колегія суддів вважає необхідним зауважити, що під час відкриття матеріалів кримінального провадження, у порядку ст.290 КПК України, сторона захисту не оспорювала повноваження вище зазначених прокурорів у кримінальному провадженні.

Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що не будь-яке порушення вимог кримінального процесуального закону допущене органом досудового розслідування при збиранні доказів у кримінальному провадженні автоматично тягне за собою визнання цих доказів недопустимими. Вирішуючи питання про допустимість таких доказів суду насамперед необхідно з`ясувати чи є це порушення істотним та яким чином воно вплинуло на забезпечення і реалізації прав та свобод особи у кримінальному провадженні.

Якщо якийсь доказ суд визнає недопустимим з урахуванням положень ст. 87 КПК, він має вказати у своєму рішенні наслідком порушення якого саме фундаментального права або свободи стало отримання цього доказу та хто саме зазнав такого порушення. Обґрунтовуючи наявність такого порушення, суд має послатися на конкретні норми Конституції та/або міжнародних договорів, якими гарантуються ці права і свободи, і за потреби на практику відповідних органів, уповноважених тлумачити ці норми, і має обґрунтувати, чому він вважає порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, щоб зумовити визнання такого доказу недопустимим. За наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли вони: прямо та істотно порушують права і свободи людини; та/або надають підстави для сумнівів у достовірності отриманих фактичних даних, які не видалося за можливе усунути в ході судового розгляду.

Наведене кореспондується і з висновком Великої Палати Верховного Суду в постанові від 31 серпня 2022 року (справа № 756/10060/17, провадження №13-3кс22).

Щодо міркування апелянта, що слідчий експеримент із свідком ОСОБА_12 належить розцінювати як допит, є безпідставними, оскільки вони носять суб`єктивний характер.

Сторона захисту стверджує, що слідчий експеримент проведений не з метою відтворення і перевірки її показань, а фактично мали ознаки допиту, а тому суд, з огляду на положення ст. 95 КПК, не міг покласти в основу винуватості обвинуваченого протокол вказаних слідчих дій.

Такий довід захисник обґрунтовує, посилаючись на позицію, викладену в постанові від 14 вересня 2020 року об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду.

Зокрема у зазначеній справі об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду вказала, що метою слідчого експерименту відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Проведення за участю підозрюваного слідчого експерименту з метою перевірки й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, крім отримання відомостей, передбачає також здійснення учасниками слідчого експерименту певних дій, спрямованих на досягнення мети цієї слідчої (розшукової) дії.

Отримання від підозрюваного, обвинуваченого відомостей під час проведення слідчого експерименту (з дотриманням встановленого законом порядку) є складовою належної правової процедури цієї процесуальної дії, що разом з іншими її сутнісними компонентами дозволяє досягнути її мети і вирішити поставлені завдання. При цьому відомості, які надаються під час слідчої (розшукової) дії слідчого експерименту, не є самостійним процесуальним джерелом доказів, оскільки таким джерелом виступає протокол цієї слідчої (розшукової) дії, що в розумінні ч. 2 ст. 84 та п. 3 ч. 2 ст. 99 КПК є документом.

Виходячи із сутнісних ознак показань, визначених в ч. 1 ст. 95 КПК, у системному зв`язку із ч. 2 ст. 84 цього Кодексу, показання є самостійним процесуальним джерелом доказів лише в тому випадку, коли вони надаються під час допиту.

Відповідно до нормативного змісту засади безпосередності (ст. 23 КПК), суд досліджує докази безпосередньо з метою встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, де протокол слідчого експерименту за участю підозрюваного, обвинуваченого є предметом оцінки суду за правилами, визначеними ст. 94 цього Кодексу.

Отже, протокол слідчого експерименту після його оцінки судом із точки зору належності, допустимості й достовірності набуває значення судового доказу.

В той же час, об`єднана палата зауважила, що термін «показання» в контексті ч. 4 ст. 95 КПК України використовується для позначення відомостей, які надаються в судовому засіданні під час судового провадження. Правило, закріплене в цій нормі, має застосовуватися лише до відомостей, що відповідають ознакам показань як самостійному процесуальному джерелу доказів за вимогами ст. 95 цього Кодексу. Якщо відомості повідомлено підозрюваним, обвинуваченим під час проведення інших процесуальних дій, то вони є складовим компонентом змісту документа як іншого окремого процесуального джерела доказів, зокрема, протоколу слідчого експерименту, де фіксуються його хід та результати. Отже, показання і протокол слідчого експерименту є окремими самостійними процесуальними джерелами доказів, які суд оцінює за правилами ст. 94 КПК України.

Апеляційний суд дослідив протокол слідчого експерименту від 07 липня 2017 року за участю свідка ОСОБА_12 та встановив, що зазначені слідчі дії проведені із дотриманням вимог чинного кримінального процесуального закону.

До того ж, у цьому випадку під час слідчого експерименту ОСОБА_12 зазначила та показала за яких обставин було вчинено крадіжку із квартири АДРЕСА_14 .

Слідчий експеримент відбувався у формі, що містила ознаки відтворення дій, обстановки та обставин події. Це свідчить про те, що ці слідчі дії були проведені з дотриманням вимог закону, а тому він є допустимим доказом.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що ці слідчі дії проведено за правилами, передбаченими ст. 240 КПК України, а тому підстав вважати, що із свідком було проведено таку слідчу дію як допит, про що наголошує сторона захисту, немає.

При цьому, колегією суддів встановлено, що під час судового розгляду даного кримінального провадження, суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, вживав усіх можливих та необхідних заходів для повідомлення свідка ОСОБА_12 про дату, час і місце розгляду провадження і забезпечення її явки до суду, в тому числі і шляхом застосування до неї примусового приводу, однак у зв`язку із тим, що сторона обвинувачення не змогла забезпечити явку вказаного свідка в судові засідання, прокурор відмовився від її допиту, що є правом сторони обвинувачення, оскільки вказаний свідок є свідком саме сторони обвинувачення, і саме сторона обвинувачення заявляла клопотання про її виклик.

Отже, враховуючи, що судом першої інстанції було вжито всіх необхідних заходів для повідомлення свідка та забезпечення явки її до суду, однак через її неодноразову неявку, суд був позбавлений можливості провести допит останньої та ухвалив рішення на підставі наданих сторонами доказів, які він мав можливість безпосередньо дослідити в судовому засіданні, з чим погоджується колегія суддів.

Доводи апеляційної скарги про недопустимість як доказу протоколу ОМП від 11.05.2017 є безпідставними та не ґрунтуються на нормах кримінального процесуального закону.

Статтею 84 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст. 223 КПК України обшук або огляд житла чи іншого володіння особи, обшук особи здійснюються з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої (розшукової) дії, крім особливостей, встановлених статтею 615 цього Кодексу.

Огляд місця події є однією з перших та невідкладних слідчих дій. За змістом статей 214, 223, 237 КПК огляд є слідчою (розшуковою) дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до ЄРДР, що здійснюється після огляду. Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі. Відповідно до ч. 5 ст. 237 КПК при проведені огляду дозволяється вилучення речей та документів, які мають значення для кримінального провадження. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КПК ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження 11 травня 2017 року проведено огляд місця події - будинку АДРЕСА_2 . Цю слідчу (розшукову) дію було проведено за участю власника будинка ОСОБА_25 та двох понятих ОСОБА_26 , ОСОБА_27 на підставі добровільної згоди власника будинка ОСОБА_25 , що підтверджується її заявою (т.1, а.к.п. 128). Хід проведення огляду зафіксовано на цифрове фото.

В описовій частині протоколу огляду вказано, що був огляд флігельного приміщення, що розташований за вище вказаною адресою, в ході якого було вилучено речі, які в подальшому постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 12 травня 2017 року визнані речовими доказами.

При цьому, обшук - це слідча дія, що полягає в примусовому обстеженні приміщень, споруд, ділянок місцевості та інших об`єктів, які перебувають у віданні певних осіб з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду за наявності ймовірних даних про те, що розшукуване приховане в певному місці чи в певної особи.

У той же час огляд місця події - це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію та вилучення різних речових доказів, з`ясування характеру події, що відбулася, встановлення особи злочинця та мотивів скоєння злочину. Огляд місця події є однією з перших та невідкладних слідчо-оперативних дій, а також джерелом отримання доказів. За змістом статей 214, 223, 237 КПК України огляд є слідчою дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження.

Окрім цього, порядок складання і процесуального оформлення доказу - протоколу огляду місця події регламентується ст.ст. 104 106, 237 КПК України. У протоколі обшуку повинно бути докладно викладено відомості про виявлені предмети, також зазначено загальні та окремі ознаки виявлених предметів (назва, розмір, форма, вага, колір, маркування, позначки, номери, пошкодження та ін.). Завдання слідчого полягає в тому, щоб охарактеризувати та індивідуалізувати вилучений предмет, зафіксувати ознаки та особливості, що дають змогу відрізнити його від інших подібних предметів, виключити можливість підміни. Поряд з цим даний процесуальний документ повинен бути належним та допустимим.

Аналізуючи протокол огляду місця події від 11 травня 2017 року, колегія суддів вважає, що цей процесуальний документ відповідає вимогам КПК України, складений належним чином та з залученням понятих.

Вказане узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові Верховного суду від 09.07.2024, справа № 678/428/23, де суд констатував, що стороною обвинувачення не було допущено порушень, які б потягнули за собою недопустимість огляду як слідчої дії або ж неможливість подальшого визнання вилучених речей як речових доказів у цьому провадженні з посиланням на доктрину плодів отруйного дерева, як про це вказує сторона захисту.

Отже, суд першої інстанції, з`ясувавши передбачені ст. 91 КПК України обставини, що належать до предмета доказування, встановив факт наявності суспільно небезпечного діяння й обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Фактичні дані, які покладено в основу вироку і на яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_7 отримано в порядку, визначеному КПК України, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення. Тому ці дані в силу ст. 84 КПК України є доказами у кримінальному провадженні.

Вищенаведені докази перевірені судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та їх обґрунтовано покладено в основу вироку, оскільки вони є належними, допустимими та достатніми.

Окрім цього, а ні матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , а ні доводи апеляційної скарги його захисника адвоката ОСОБА_6 не містять у собі достатніх даних про наявність обставин, передбачених ст. 284 КПК України, які б могли служити підставою для скасування обвинувального вироку та закриття судом апеляційної інстанції кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , в тому числі через не доведення його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких злочинів та особу обвинуваченого.

Крім цього, суд взяв до уваги, що ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Також суд врахував поведінку обвинуваченого, який у вчиненому не розкаявся, збитки потерпілим не відшкодував, не вчиняв ніяких дій для погашення збитків, що свідчить про те, що він не усвідомив суспільної небезпеки своїх дій, тяжкості наслідків, а тому визнав за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України.

При цьому, суд першої інстанції не знайшов підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 іншої міри покарання та вважав, що призначене покарання у виді позбавлення волі буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Наведені у вироку мотиви призначеного покарання, дозволяють колегії суддів зробити висновок про те, що при вирішенні питання про те, яка саме міра покарання повинна бути призначена обвинуваченому ОСОБА_7 та чи повинен він відбувати це покарання, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, врахував всі ті обставини, які повинні бути ним враховані при вирішенні цього питання.

За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги та приймаючи до уваги відсутність передбачених законом підстав для скасування оскаржуваного вироку та закриття кримінального провадження в суді першої інстанції, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Що стосується доводів прокурора про неправильне визначення судом початку строку відбування покарання обвинуваченим, то вони є обгунтованими, з огляду на таке.

Так, за змістом п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку зазначається рішення про початок строку відбування покарання, рішення про залік досудового тримання під вартою.

Як видно з резолютивної частини оскаржуваного вироку, суд зазначив, що ОСОБА_7 , відповідно до ч.5 ст.72 КК України ( в ред. ЗУ №838-VІІІ), в строк відбування покарання у виді позбавлення волі зараховано строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 12.05.2017 по 15.05.2017 включно та з 10.04.2024 і до дня набрання даним вироком законної сили.

При цьому, згідно з ч. 5 ст. 72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

В той же час, відповідно до положень ч. 7 ст. 72 КК України домашній арешт зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в ч. 1 ст. 72 КК України, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.05.2017 до підозрюваного ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в межах двомісячного строку досудового розслідування, строком на 2 місяці, а саме до 11.07.2017, у кримінальному провадженні № 0005193 за ч. 3 ст. 185 КК України.

В порушення вимог ч. 7 ст. 72 КК України суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі не зарахував обвинуваченому у строк покарання цілодобовий домашній арешт з 15.05.2017 по 11.07.2017, тобто не застосував закон України про кримінальну відповідальність, який підлягає застосуванню, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та згідно із п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст.376 ч.2, 404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 серпня 2024 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Відповідно до ч. 7 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 у строк призначеного покарання у виді позбавлення волі строк цілодобового домашнього арешту з 15.05.2017 по 11.07.2017 із розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ: