1-кп/205/689/24
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська
У Х В А Л А

05 грудня 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001236 від 22.09.2023 стосовно

ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянки України, має повну загальну середню освіту, не заміжня, не має на утриманні малолітніх, неповнолітніх та інших непрацездатних осіб, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима.,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває вищевказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор, в порядку ст. 331 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченій ОСОБА_7 , яке мотивував наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК, запобігти яким можливо лише шляхом застосування до обвинуваченої виключного запобіжного заходу.

Обвинувачена ОСОБА_7 та її захисники заперечували проти задоволення клопотання прокурора, вважали його безпідставним, а ризики, на які прокурор посилається у своєму клопотанні вважали непідтвердженими. При цьому, вважали, що задля забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої буде достатньо до неї застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з огляду, також й на тривалість утримання ОСОБА_7 під вартою.

Суд, заслухавши заявлене клопотання прокурора, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши їх доводи та обґрунтування доходить таких висновків.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За змістом ч. ч. 1, 4 ст. 196 КПК в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості, зокрема про обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Розглянувши клопотання прокурора, суд доходить висновку про доведеність прокурором ризиків, передбачених пунктом 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме, що обвинувачена ОСОБА_7 , може переховуватись від суду або продовжити вчиняти злочини з огляду на таке.

Так, суд бере до уваги, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисних, корисливих кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним збутом наркотичних засобів та психотропних речовин, які, відповідно до ст. 12 КК, належать до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, за які Законом України про кримінальну відповідальність передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі строком до 12 років з конфіскацією майна, а тому розуміючи можливе застосування такого суворого покарання, у разі визнання її винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, обвинувачена ОСОБА_7 потенційно може перейти на нелегальне становище та переховуватися від суду, що доводить наявність ризику переховування.

На наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК вказують відомості про особу обвинуваченої та фактичні дані цього кримінального провадження, оскільки остання офіційно не працевлаштована, тобто не має офіційного, стабільного та легального джерела доходу, їй інкриміновано вчинення корисливих кримінальних правопорушень, пов`язаних зі збутом наркотичних засобів та психотропних речовин, метою якого було отримання прибутку, у зв`язку з чим суд доходить висновку про можливість продовження протиправної поведінки обвинуваченою ОСОБА_7 , тобто про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

В той же час, з огляду на фактичні обставини цього кримінального провадження, тривалість утримання обвинуваченої ОСОБА_7 під вартою, її молодий вік, суд доходить висновку про те, що прокурор в судовому засіданні не довів, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої ОСОБА_7 .

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Наданими матеріалами клопотання, а також прокурором в судовому засіданні не доведено обставини, передбачені ч. 3 ст. 176, ч. 1 ст. 183 та п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК, а саме, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК, не може запобігти доведеним під час судового розгляду ризикам.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Європейський суд з прав людини, зокрема, у справі «Харченко проти України», № 40107/02, § 80, рішення від 10 лютого 2011 року, Суд зазначив, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Таким чином, суд враховує всі зазначені вище обставини, в тому числі і тяжкість кримінального правопорушення та суворість покарання у разі визнання ОСОБА_7 винуватою, проте для запобігання встановлених ризиків та для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої достатнім буде застосувати до неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у зв`язку з чим, в задоволенні клопотання прокурора слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 181, 183, 199, 331, 372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченої ОСОБА_7 відмовити.

Клопотання захисників про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно обвинуваченої ОСОБА_7 задовольнити.

Обрати обвинуваченій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк 60 діб, тобто до 03 лютого 2025 року включно.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на ОСОБА_9 наступні обов`язки:

- не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду цілодобово;

- прибувати за кожною вимогою на визначений час до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця проживання;

- утриматись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити до ВП №1 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області для постановки ОСОБА_7 на облік, як особу, щодо якої обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Контроль за виконанням цієї ухвали покласти на прокурора.

Звільнити обвинувачену ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з під варти, в залі суду, негайно.

Ухвала суду є остаточною і апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1