Справа № 138/3439/24
Провадження №:1-кп/138/84/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого, судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому дистанційному судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду, в режимі відеоконференцїїпоза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів, за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС, кримінальне провадження №0000473 від 21.10.2024 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

27.11.2024 до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з Могилів-Подільської окружної прокуратури надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000473 по обвинуваченню ОСОБА_5 у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.332 КК України до якого додані реєстр матеріалів досудового розслідування і розписка підозрюваного про отримання обвинувального акту та копії реєстру матеріалів досудового розслідування.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 28.11.2024 призначено підготовче судове засідання.

Прокурор просив призначити судовий розгляд по даному провадженню у відкритому судовому засіданні з викликом обвинуваченого.

Суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, вивчивши обвинувальний акт, вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав.

Дане кримінальне провадження підсудне Могилів-Подільському міськрайонному суду Вінницької області.

Підстав для закриття чи зупинення кримінального провадження немає.

Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально - процесуального законодавства.

За таких обставин є достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

22.12.2024 на адресу суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у виді застави на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Заставу повернути застоводавцю. Клопотання мотивовано тим, що згідно ухвали слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 23 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 242240 грн. 24.10.2024 заставодавцем - ОСОБА_6 було внесено визначену в ухвалі слідчого судді суму застави. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 10.12.2024 строк дії покладених на ОСОБА_5 обов`язків було продовжено на 60 діб.

Під час вирішення питання про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу слідчим суддею було встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. З початку розслідування та до теперішнього часу будь-яких відомостей про факти неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_5 з часу обрання йому запобіжного заходу не встановлено. Також відсутні відомості, які б свідчили про вплив обвинуваченого на будь-якого з учасників кримінального провадження. Обвинувачений ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, працює, позитивно характеризується, раніше не судимий. ОСОБА_5 перебуває у фактичних шлюбних відносинах (цивільний шлюб) з застоводавцем ОСОБА_6 , від цього шлюбу вони мають 3 спільних дітей, з яких ОСОБА_7 є неповнолітньою, а ОСОБА_8 лише кілька місяців тому виповнилось 18 років.

Заставодавець ОСОБА_6 працює в Опорному закладі «Вендичанський ліцей» на посаді вихователя та асистента вчителя (за сумісництвом) та має незначні доходи. Їх спільні з ОСОБА_5 діти часто хворіють та потребують періодичного обстеження в містах Могилів-Подільський та Вінниця, а також постійно амбулаторного лікування.

Наведені обставини є причиною постійних значних витрат на придбання ліків та проведення медичних обстежень. При цьому грошові кошти заставодавцем ОСОБА_6 були взяті в борг у ОСОБА_9 23.10.2024 та 31.03.2025 спливає термін повернення грошових коштів, що підтверджується відповідною розпискою.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 клопотання підтримав з підстав у ньому зазначених.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 клопотання підтримав.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Дослідивши зміст заяви з додатками, заслухавши пояснення захисника, думку прокурора, обвинуваченого, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно ухвали Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 23 жовтня 2024 року у кримінальному провадженні №0000473 від 21.10.2024 до обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 днів. Одночасно визначено, як альтернативний запобіжний захід, заставу у сумі 242240 гривень Згідно ч.5 ст.194 КПК України визначені обов`язки, покладені на підозрюваного.

Під час застосування запобіжного заходу, встановлені ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду і вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 10.12.2024 строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного продовжено.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Аналізуючи обставини та факти, наведені стороною захисту в обґрунтування клопотання, суд приходить до переконливого висновку, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, визначені в ухвалі Могилів-Подільського міськрайонного суду від 23.10.2024 про обрання запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді застави, не зменшилися.

ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332КК України, відповідно до вимог ст.12 КК України класифікується як тяжкий злочин.

Підставою для обрання міри запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків того, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового слідства або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Під час розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання судом не встановлено підстав до застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Всі наведені захисником в клопотанні підстави для зміни запобіжного заходу були предметом оцінки слідчого судді.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, стадію судового провадження, існування ризиків, суд відмовляє у задоволенні клопотання про зміну ОСОБА_5 раніше обраного запобіжного заходу з застави на особисте зобов`язання.

З наведених вище підстав суд відмовляє у задоволенні клопотання захисника про повернення внесеної ОСОБА_6 застави.

22.01.2025 на адресу суду надійшло клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту накладеного в межах кримінального провадження №0000473 від 21.10.2024.

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області знаходиться кримінальна справа №138/3439/24 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України. Під час проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 24.10.2024, накладено арешт на автомобіль марки «Hyundai» моделі «Santa FE», д.н.з. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу«Hyundai» моделі «Santa FE», д.н.з. НОМЕР_1 . Вказана ухвала мотивована тим, що арешт на автомобіль було накладено, оскільки він може бути знаряддям кримінального правопорушення. Мета накладання арешту на свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу в ухвалі суду не була зазначена взагалі. Власник майна вважає, що зі спливом часу доцільність продовження терміну дії арешту на автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу призводить до намірного обмеження правомірного володіння та користування ним та є неспіврозмірним з завданнями кримінального провадження, оскільки після проведення всіх необхідних слідчих дій з автомобілем у справі потреба у подальшому застосуванні цього заходу забезпечення вже відпала. Огляд автомобіля слідчим було проведено ще 21.10.2024 та в цей же день даний автомобіль було поміщено на спеціальний майданчик ГУ НП у Вінницькій області. До теперішнього часу будь-які слідчі дії з автомобілем не проводились, а тому відсутня необхідність у подальшому зберіганні транспортного засобу на спецмайданчику. ОСОБА_6 зазначає, що виховує 3 дітей, працює в Опорному закладі «Вендичанський ліцей» на посаді вихователя та асистента вчителя (за сумісництвом). Позбавлення її права користування автомобілем створює значні перешкоди в життєдіяльності, оскільки її робота та виховання дітей вимагають оперативного переміщення в межах населеного пункту та району. Діти часто хворіють та потребують періодичного обстеження в містах Могилів-Подільський та Вінниця, та поїздки до вказаних міст значно ускладнились у зв`язку з відсутністю можливості використання належного їй автомобіля.

В судовому засіданні власник майна ОСОБА_6 клопотання підтримала з підстав у ньому зазначених.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні проти клопотання про скасування арешту заперечував. Просив відмовити у його задоволенні. Свою позицію обґрунтовує тим, що автомобіль марки «Hyundai» моделі «Santa FE» в межах кримінального провадження №0000473 від 21.10.2024 визнано речовим доказом, зокрема - знаряддям вчинення злочину. Підтвердив, що доказів того, що власник майна була обізнана в тому, що транспортний засіб використовувався як знаряддя злочину, в ході досудового розслідування не отримано. Разом з тим, вказана обставина буде доводитися в процесі судового розгляду.

Дослідивши зміст заяви з додатками, заслухавши пояснення власника майна, думку прокурора, обвинуваченого, захисника, суд приходить до наступних висновків.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, які передбачені ст.131 КПК України, є арешт майна, суть якого полягає у тимчасовій забороні, адресованій власнику чи володільцю майна, відчужувати його, або розпоряджатися чи користуватися ним.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Порядок скасування арешту майна встановлюється ст.174 КПК України.

Судом встановлено, що згідно ухвали слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 24.10.2024, накладено арешт, зокрема, на автомобіль марки «Hyundai» моделі «Santa FE», д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, з метою збереження вказаного майна в якості речових доказів (знаряддя злочину) у кримінальному провадженні. Згідно свідоцтва про реєстрацію автомобіля марки«Hyundai» моделі «Santa FE», д.н.з. НОМЕР_1 , транспортний засіб на праві власності належить ОСОБА_6 ..

Згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 41 Конституції України регламентовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Згідно ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна, суд повинен врахувати, крім іншого, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Згідно п.2 ч.1 ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч.4 ст.132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

У поданому клопотанні ОСОБА_6 зазначає, що всі слідчі дії які могли бути проведені з використанням транспортного засобу завершені. Крім того, не встановлено, що транспортний засіб на який накладено арешт є предметом злочину чи отриманий незаконним шляхом. За потреби проведення будь-яких додаткових слідчих дій, власник майна зможе надати його на вимогу суду чи органу досудового розслідування.

Враховуючи, що подальше збереження арешту на майно, ОСОБА_6 , а саме права користуватися майном, з урахуванням перебігу розгляду кримінального провадження, матиме характер надмірного тягаря, невиправдано обмежуватиме права власника і порушуватиме справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, суд приходить до переконання, що клопотання є обґрунтованим.

Крім того, немає підстав стверджувати, що часткове скасування арешту будь-яким чином вплине на повноту судового розгляду кримінального провадження.

Враховуючи викладене вище, а також те, що кримінальне провадження на даний час перебуває на стадії судового розгляду, тобто з вказаним майном проведено всі необхідні слідчі дії, на транспортний засіб обгрунтовано накладено арешт як на знаряддя злочину, однак власнику майна в даному кримінальному провадженні не оголошено підозру, стороною обвинувачення не надано будь-яких доказів обізнаності власника про незаконне використання транспортного засобу, суд приходить до висновку, що арешт може бути скасовано частково, а саме, в частині скасування заборони користування майном.

Керуючись ст.314, ст.315, 331, КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області на 11 год. 00 хв. 31 січня 2025 року.

Кримінальне провадження розглядати суддею одноособово.

Відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу.

Клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту накладеного в межах кримінального провадження №0000473 від 21.10.2024 - задовольнити.

Частково скасувати арешт, накладений ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 24.10.2024, а саме: на автомобіль марки «Hyundai» моделі «Santa FE», д.н.з. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу«Hyundai» моделі «Santa FE», д.н.з. НОМЕР_1 - повернувши на відповідальне зберігання та користування власнику майна ОСОБА_6 , без права розпорядження та відчуження, попередивши про необхідність збереження арештованого майна та про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1