Справа №293/1095/24
Провадження №1-кп/293/169/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000808 від 10.06.2024 по обвинуваченню ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Черняхів Житомирської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, військовозобов`язаного,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

09.06.2024 близько 18 години 00 хвилин ОСОБА_5 перебував за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього виникла сварка з ОСОБА_4 із-за гучної їзди на мотоциклі.

У цей час на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_5 винник умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

З метою реалізації вказаного злочинного умислу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, ОСОБА_5 стоячи навпроти ОСОБА_4 , умисно наніс один удар своєю правою рукою, зжатою в кулак, в область обличчя, від якого ОСОБА_4 не втримав рівноваги та впав спиною на землю.

В подальшому не припиняючи свої протиправні дії, ОСОБА_5 сівши зверху на ОСОБА_4 , наніс йому близько 3-4 ударів своєю правою рукою, зжатою в кулак, в область обличчя. Після чого взявши до рук захисний шолом, який лежав поруч на узбіччі та тримаючи його в правій руці, наніс в область обличчя ОСОБА_4 близько 2-3 ударів.

Своїми протиправними діями ОСОБА_5 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_4 у вигляді відкритого перелому кісток спинки носа, забійної рани спинки носа, садна в тім`яній ділянці зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

II. Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

У ході судового розгляду справи ОСОБА_5 винним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав частково, дав показання, що дійсно 09.06.2024 близько 18 год. він разом із ОСОБА_6 катались на мотоциклі по вул. Мирона Верещака в с. Новосілки. В цей час по дорозі йшов ОСОБА_4 з косою. Коли вони проїжджали біля нього, ОСОБА_4 замахнувся на них косою. Вони проїхали далі, розвернулись і зупинились, та намагались забрати в нього косу, впали на узбіччя. В цей час підійшла дружина потерпілого ОСОБА_7 , ОСОБА_6 наніс один удар ОСОБА_4 рукою, бив потерпілого шоломом, після чого всі заспокоїлись.

Суд дослідив версію подій обвинуваченого ОСОБА_5 , зокрема щодо його непричетності до нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , однак вказана версія спростовується іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, суд вважає показання обвинуваченого, як форму захисту від пред`явленого обвинувачення, спрямовану на уникнення чи пом`якшення відповідальності за вчинене.

Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Вказаних вимог закону при розгляді даного кримінального провадження суд дотримався, створивши передбачені процесуальним законом умови для реалізації як стороною обвинувачення, так і стороною захисту їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Зокрема, суд допитав потерпілого та свідків сторони обвинувачення, показаннями яких спростовано доводи обвинуваченого.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 показав, що 09.06.2024 у селі Новосілка хлопці цілий день ганяли по вулиці на мотоциклі без глушника, хоча діти ходять по дорозі, 5-6 разів проревів мотоцикл на вулиці. Того ж дня, близько 18 години він йшов по вул. Мирона Верещака косити траву, ніс з собою косу, а його дружина ОСОБА_7 йшла позаду. Тоді ж хлопці гучно проїхали біля нього на мотоциклі, а він махнув до них косою, тому хлопці розвернулись, зупинились, ОСОБА_5 відразу вдарив його по зубах і груди, тому він впав на узбіччя, ОСОБА_6 вирвав з його рук косу, а ОСОБА_5 бив його і по тулубу руками і ногами, шоломом по носу. Його дружина ОСОБА_7 викликала поліцію, після чого його забрали у лікарню з тілесними ушкодженнями.

Будучи допитана в якості свідка дружина потерпілого - ОСОБА_7 показала, що 09.06.2024 під вечір вона з чоловіком ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 йшли косити траву, а хлопці ганяли на мотоциклі по вулиці. ОСОБА_4 йшов спереду, а вона позаду. ОСОБА_4 махнув до хлопців косою, після чого вони на мотоциклі розвернулись і зупинились. На мотоциклі спереду був в шоломі ОСОБА_5 , а ОСОБА_6 сидів ззаду. ОСОБА_5 вдарив ОСОБА_4 кулаком в обличчя і груди, дід впав на спину і лежав, а ОСОБА_6 виривав з його рук косу. Коли вона почала кричати до ОСОБА_5 , він штовхнув її на землю, а сам бив ОСОБА_4 руками і ногами по голові, зняв мотошолом, і ним бив ОСОБА_4 . Тоді ж вона викликала поліцію.

Допитана в якості свідка дочка потерпілого ОСОБА_8 показала, що 09.06.2024 мати розповіла їй, що ОСОБА_5 побив її батька ОСОБА_4 . Приїхавши до батька в лікарню, він сказав їй, що його побив ОСОБА_5 , бив руками і ногами, зняв шолом і ним бив, а ОСОБА_6 забирав косу.

Допитаний свідок ОСОБА_6 показав, що 09.06.2024 ближче до вечора в с. Новосілки біля клубу він попросив ОСОБА_5 прокатати його на мотоциклі, на що останній погодився, вони сіли на мотоцикл, ОСОБА_5 був за кермом у шоломі, та вони поїхали на мотоциклі в кінець вулиці Мирона Верещака. По вулиці йшов дід ОСОБА_4 , який махнув до них косою, після чого ОСОБА_5 розвернув мотоцикла, зіскочив з мотоцикла і почав бити ОСОБА_4 , а саме рукою вдарив у голову, від чого дід впав на землю, тримаючи косу, а ОСОБА_5 продовжував бити діда, а ОСОБА_6 намагався їх розборонити і забрати косу у ОСОБА_4 . Коли підбігла жінка ОСОБА_7 , то ОСОБА_5 штовхнув її на землю, та знову бив ОСОБА_4 , який вже лежав на узбіччі, руками та мотошоломом по голові. ОСОБА_6 забрав косу у діда і переніс через дорогу, допоміг піднятися жінці. Потерпілий свідомості не втрачав, його дружина була неподалік і все бачила. Після цього вони пішли в напрямку клубу, та по дорозі зустріли ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які вийшли з провулку, то ОСОБА_5 віддав їм мотошолом.

Будучи допитана в якості свідка ОСОБА_11 показала, що 09.06.2024 після обіду ОСОБА_5 їздив на мотоциклі по дорозі в селі Новосілка, а саме по АДРЕСА_2 . В кінці вулиці вона побачила, як ОСОБА_4 махнув до хлопців на мотоциклі косою, за кермом був ОСОБА_5 , а за ним сидів ОСОБА_6 . Мотоцикл розвернувся, ОСОБА_5 зіскочив з мотоцикла і наніс ОСОБА_4 удари руками, від яких потерпілий впав, а ОСОБА_5 присів продовжував його бити, зокрема шоломом. Також ОСОБА_5 штовхнув жінку ОСОБА_7 на землю. Інших осіб на місці події не було. Хлопців ОСОБА_10 і ОСОБА_9 на місці події не було.

Допитана в якості свідка ОСОБА_12 в судовому засіданні показала що 09.06.2024 після обіду вона перебувала в с. Новосілки біля клубу на вулиці та бачила, як ОСОБА_5 та ОСОБА_6 каталися на мотоциклі по вулиці Мирона Верещака. Коли вони поїхали в кінець вулиці, ОСОБА_4 з косою кинувся на мотоцикл, після чого ОСОБА_5 зіскочив з мотоцикла і почав бити ОСОБА_4 руками в обличчя, а ОСОБА_6 який спочатку стояв біля мотоцикла, потім намагався забрати косу у ОСОБА_4 . При цьому ОСОБА_5 штовхнув жінку на землю, та бив ОСОБА_4 руками та мотошоломом. Хлопці ОСОБА_10 і ОСОБА_9 вже після бійки вийшли з провулку.

Будучи допитана в якості свідка ОСОБА_13 показала, що 09.06.2024 після обіду вона перебувала в с. Новосілки біля клубу на вулиці та бачила, як ОСОБА_5 та ОСОБА_6 поїхали на мотоциклі в кінець вулиці Мирона Верещака, де ОСОБА_4 махнув косою до мотоциклу, після чого ОСОБА_5 зіскочив з мотоцикла і почав бити ОСОБА_4 руками в обличчя, а ОСОБА_6 спочатку сидів на мотоциклі, потім намагався забрати косу у ОСОБА_4 . Коли підбігла жінка ОСОБА_7 , то ОСОБА_5 штовхнув її на землю, та знову бив ОСОБА_4 , який вже лежав на узбіччі, руками та мотошоломом. ОСОБА_6 діда не бив.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, доводиться, окрім вказаних показань, наступними письмовими доказами, дослідженими судовому засіданні:

- протоколом проведення слідчого експерименту від 27.06.2024, за участі свідка ОСОБА_7 з долученими ілюстративними таблицями (а.с.46-48,49-50);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 27.06.2024, за участі потерпілого ОСОБА_4 з долученими ілюстративними таблицями (а.с.51-52,53-54);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 01.07.2024 за участі свідка ОСОБА_6 з долученими ілюстративними таблицями (а.с.59-61,62-63);

- випискою із медичної карти стаціонарного хворого №7157 ОСОБА_4 (а.с.56);

- консультативним висновком спеціаліста від 13.06.2024 (а.с.57);

- консультативним висновком спеціаліста від 09.06.2024 (а.с.58);

- висновком експерта №1004, за результатами проведення якого встановлено, що у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому кісток спинки носа, забійної рани спинки носа, садна в тім`яній ділянці зліва. Вказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії твердих тупих з обмеженою контактуючою поверхнею предметів, якими могли бути: кулак, взута нога, тощо, могли утворитись 09.06.2024 року, при обставинах вказаних потерпілим та відносяться до категорії легких з короткочасним розладом здоров`я (а.с.73-74).

Статтею 84 КПК передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з вимогами статті 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Стаття 94 КПК визначає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На переконання суду всі наведені вище докази, які були досліджені в ході судового розгляду, отримані в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України, є належними, допустимими, достовірними, перебувають між собою у взаємозв`язку та в своїй сукупності є достатніми для твердження про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Вказаний висновок суду узгоджується з п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» (заява №1637/04), у якому зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Авшар проти Туреччини» п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Крім того, суд вважає неправдивими та не враховує показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які, кожен окремо, показали, зокрема що 09.06.2024 близько 18 год. на вул. Мирона Верещака у с. Новосілки саме ОСОБА_6 вдарив шоломом та лівою рукою потерпілого ОСОБА_4 , а обвинувачений ОСОБА_5 потерпілого не бив. Такі показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є, на переконання суду, намаганням виправдати в інкримінованому діянні обвинуваченого ОСОБА_5 , з яким вони перебувають у дружніх відносинах.

Вказані показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_4 та свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які перевірені судом в ході розгляду кримінального провадження й в сукупності з іншими дослідженими доказами такі показання підтверджують дійсні обставини справи, узгоджуються між собою та відомостями про характер та локалізацію тілесних ушкоджень, є послідовними, а тому не викликають сумнівів у їх достовірності.

IІІ. Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, доведена.

З огляду на вік обвинуваченого, а також відсутність будь-яких фактичних даних, які б вказували на неосудність (обмежену осудність) обвинуваченого або перебування його у такому стані до постановлення вироку, суд вважає, що ОСОБА_5 є суб`єктом цього злочину.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

ІV. Мотиви призначення відповідного покарання.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 у справі № 1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Водночас, суд звертає увагу на те, що мета покарання, зокрема, виправлення засуджених та запобігання вчиненню ними нових кримінальних правопорушень, може бути досягнута лише тоді, коли кримінальне покарання буде для засудженого важким, але у той же час реальним щодо його виконання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, судом також не встановлено.

Судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_5 є молодою особою, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; в силу ст. 89 КК України не судимий, має постійне місце проживання, Черняхівська селищна рада компрометуючих матеріалів на ОСОБА_5 не має, спосіб його життя (одружений, має на утриманні малолітню доньку, не працює), відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є кримінальним проступком, особливості й обставини його вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення протиправних дій, також враховано позицію прокурора та потерпілого щодо необхідної міри покарання.

Таким чином, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_5 у межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України у виді громадських робіт.

Підстав для призначення покарання в порядку передбаченому ст. 69, 69-1 КК України, судом не встановлено.

V. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази у кримінальному проваджені відсутні.

Запобіжний захід не обирався, клопотань про його обрання до вступу вироку в законну силу не подано.

Арешт на майно не накладався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 368-371, 373-374, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у вигляді громадських робіт на строк двісті годин.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок можуть бути подані апеляції до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку, після його проголошення, негайно вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_14