Справа №127/6209/25
Провадження №1-кс/127/2772/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження № 0000349 від 24.06.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000349 від 24.06.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що близько 19 год. 08.08.2021 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 прийшли до місцевого магазину по вул. Грушевського, 16 в с. Пирогів Тиврівської ОТГ Вінницької області з метою відпочити та відзначити професійне свято «День будівельника». У цей час в магазині та біля нього знаходилися місцеві жителі, у тому числі незнайомий їм раніше ОСОБА_6 , який разом з іншими вживав алкогольні напої.

Пізніше до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 приєднався їх знайомий ОСОБА_10 , з яким вони разом вживали їжу та алкогольні напої за столиком на дворі біля зазначеного магазину.

Приблизно о 19 год. 30 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в приміщенні магазину, усвідомлюючи, що він перебуває у громадському місці, порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, бажаючи проявити свою зверхність, підійшов до ОСОБА_10 та, використовуючи нецензурну лайку, почав безпричинно ображати ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 погрожуючи їх побиттям.

У відповідь ОСОБА_10 почав заспокоювати ОСОБА_6 та попросив не чіплятися до хлопців, які йому нічого поганого не зробили та спокійно відпочивають. Після цього, ОСОБА_6 на автомобілі «Audi» чорного кольору поїхав в невідомому напрямку.

Приблизно о 21 год. цього ж дня, ОСОБА_6 спільно з особою матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, з метою грубого порушення громадського порядку та безпричинного нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , повернулися до місцевого магазину на автомобілі «Audi» чорного кольору, з якого вибігли та, бажаючи показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки, безпричинно, грубо порушуючи громадський порядок, діючи з мотивів явної неповаги до суспільства, зневажливо ставлячись до існуючих в суспільстві загальновизнаних правил поведінки та моральності, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю накинулися на відпочиваючих, які сиділи за столом, та почали завдавати їм ударів.

Так, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, безпричинно наніс один удар ногою в обличчя ОСОБА_8 , внаслідок чого останній впав та втратив свідомість. Після цього, ОСОБА_6 безпричинно наніс удар рукою в обличчя ОСОБА_10 , унаслідок чого в останнього пішла кров з носу та в гортань, від чого він присів та почав прикриватися руками, а ОСОБА_6 продовжив наносити удари руками та ногами по тулубу та голові ОСОБА_10 .

Особа матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, який приїхав разом із ОСОБА_6 , підбігла до столу та безпричинно наніс удар рукою в область голови ОСОБА_9 та удар рукою в область голови ОСОБА_7 , які піднялися з-за столу та намагалися заспокоїти особу матеріали відносно якої виділено в окреме провадження.

Після цього, особа матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, не реагуючи на зауваження оточуючих людей, підбігла до ОСОБА_6 , який наносив удари ОСОБА_10 , що перебував в лежачому положенні, та спільно з ОСОБА_6 наніс кілька ударів ногами по тулубу ОСОБА_10 .

У подальшому ОСОБА_6 та особа матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, почувши крики оточуючих людей про припинення бійки та виклик працівників поліції, повернулися до автомобіля «Audi» чорного кольору та з місця події поїхали у невідомому напрямку.

Відповідно до висновків судово-медичного експерта № 1069/1070 від 03.12.2021 та № 31 від 18.02.2022 у ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження, які не являлись небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувалися загрозливими для життя явищами, за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (понад 6, але не більше 21 дня) розлад здоров`я.

За результатами розслідування ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Пирогів Тиврівського району Вінницької області, громадянину України, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, 08.06.2022 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжуються особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб.

Підозра ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення обґрунтовується наступними доказами: протоколами огляду місця події від 09.08.2021, 10.08.2021 та 26.0.2022; протоколами допиту потерпілого ОСОБА_10 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ; протоколами впізнання особи за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; протоколами проведення слідчих експериментів за участю потерпілого ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; висновками експертів за результатами судової медичної експертизи № 1069/1070 від 03.12.2021, № 330 від 16.11.2021, та № 31 від 18.02.2022; протоколом огляду речей та документів від 26.05.2022 та протоколом одночасного допиту осіб за участю потерпілого ОСОБА_10 та підозрюваного ОСОБА_21 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Підозрюваний ОСОБА_6 будучи ознайомлений з повідомленням про підозру та повістками, на виклик до слідчого не з`явився, будь-які підтверджуючі документи щодо поважності причин неявки не повідомив, його місце проживання (перебування, знаходження) невідоме.

Підозрюваний ОСОБА_6 17.01.2025 постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 оголошений в розшук.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_22 № 127/3030/25 від 28.01.2025 надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_6 , з метою його приводу до Вінницького міського суду Вінницької області для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У подальшому 25.02.2025 місце знаходження підозрюваного ОСОБА_6 було встановлено.

Окрім того, ОСОБА_6 офіційно ніде не працює, не має стабільного джерела доходів, проживає у житлі, яке йому не належить, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків, а тому може в будь-який момент без зайвих труднощів покинути місце тимчасового проживання, окрім того ОСОБА_6 неодноразово телефонним зв`язком викликався слідчим для проведення слідчих дій та вручалися йому повістки про виклик до слідчого, однак підозрюваний достовірно знаючи про загрозу застосування суворої міри покарання здійснив спробу переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, в наслідок чого 17.01.2025 був оголошений в розшук, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років; до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Підставою застосування вказаного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у ОСОБА_6 кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

?вчинити інше кримінальне правопорушення подібного характеру;

?переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_6 , усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні, а саме позбавлення волі на тривалий строк;

?незаконного впливу підозрюваного на свідків, оскільки згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Перебуваючи на волі ОСОБА_6 , матиме можливість незаконно впливати на свідків та співучасників злочину з метою створення сприятливих для себе умов.

Усі вищевказані обставини, у своїх сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_6 , в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам.

У зв`язку із цим, існує необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 , забіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи неможливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримали, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому вважали за необхідне застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Адвокат ОСОБА_5 , в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, зазначив, що обставини не відповідають дійсності.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав думку захисника, вину визнав частково, оскільки при вчиненні кримінального правопорушення був один.

Слідчий суддя, вислухавши думку підозрюваного та його захисника, прокурора, слідчого, дослідивши матеріали клопотання, характеризуючі дані підозрюваного, прийшов до наступного висновку.

Слідчим управлінням ГУНП України у Вінницькій області розслідується кримінальне провадження № 0000349 від 24.06.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

В рамках вказаного провадження 08.06.2022 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжуються особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб.

25.02.2025 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Дослідивши матеріали клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до висновку, що матеріалами клопотання підтверджено причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

В судовому засіданні стороною обвинувачення вказано про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органу досудового розслідування або суду, впливати на свідків та потерпілих, вчинити інше правопорушення.

Разом з тим, суд приходить до переконання, що ризик переховування від органів досудового розслідування не доведений, виходячи з наступного.

Відповідно до практики ЄСПЛ, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення не може бути підставою для застосування того чи іншого запобіжного заходу. Європейський суд у своїх рішеннях зазначає, що суд при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не встановлює прямої залежності між тяжкістю вчинення злочину, суворістю можливого покарання та необхідністю застосування запобіжного заходу. Інших обставин, що дають підстави вважати, що підозрюваний може здійснювати спроби переховуватись від органу досудового розслідування не наведено.

Крім того, суд звертає увагу на те, що кримінальне провадження зареєстровано у 2022 році. Слідчий вказує, що ОСОБА_6 здійснював переховування від органу досудового розслідування, на виклики слідчого не з`являвся, через що 17.01.2025 був оголошений у розшук. Проте, як вбачається з матеріалів клопотання та додатків до нього, зокрема з листа-відповіді за підписом Т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_23 встановлено, що ОСОБА_6 , 12.03.2022 року був призваний на військову службу. 06.09.2023 ОСОБА_6 було звільнено з військової служби в запас. Окрім того, як вбачається з матеріалів ОСОБА_6 з 2024 року працює у КП «Гніваньводопостач». Таким чином, суд приходить до висновку, що слідчим не було належно встановлено місцеперебування підозрюваного ОСОБА_6 .

З поданих матеріалів слідчим також зазначається, що у ОСОБА_6 відсутні стійкі соціальні зв`язки, постійне місце роботи та джерело доходу, однак вказані обставини не знайшли свого підтвердження в ході розгляду клопотання. Зокрема з листа-відповіді № 48 від 25.02.2025 року за підписом в.о. директора КП «Гніваньводопостач» ОСОБА_24 встановлено, що ОСОБА_6 з 2024 року працює на посаді водія автотранспортних засобів та за суміщенням інженером-механіком у КП «Гніваньводопостач», відповідно до наказу №22/К від 08.02.2024 року. З поданих адвокатом документів встановлено, що ОСОБА_6 одружений, має на утриманні трьох дітей, має постійне місце роботи, за яким позитивно характеризується, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Таким чином, в судовому засіданні спростовано відомості щодо відсутності соціальних зв`язків, антисоціальну поведінку підозрюваного та наміри переховуватись від органів досудового розслідування.

Щодо ризику впливу на свідків та потерпілих, суд зазначає, що вказаний ризик може бути забезпечено шляхом покладення ухвалою суду на підозрюваного відповідного обов`язку. Крім того встановлено, що ОСОБА_6 після звільнення в 2023 році зі служби знаходився за місцем свого проживання, відомості про вплив останнім на свідків або потерпілого чи вчинення ним інших кримінальних правопорушень відсутні.

Долучені слідчим до клопотання докази, містять дані виключно щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого діяння, однак не містять обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Оскільки прокурор не довів обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, а саме недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого та можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваному, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Крім того, слід враховувати, що запобіжний захід не є мірою покарання, а спрямований на забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків; запобігання спробам будь-якого перешкоджання здійсненню кримінального провадження; забезпечення можливості виконання процесуальних рішень. При цьому одного лише посилання на можливість протидії підозрюваним досудовому розслідуванню є недостатнім, воно повинно підтверджуватись відповідними матеріалами, які містять незаперечні фактичні дані про таке.

З урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_6 , ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, характеризуючих даних підозрюваного, який раніше не судимий, його ставлення до вчиненого ним кримінального правопорушення, а саме визнання вини, наявність міцних соціальних зв`язків та перебування на утриманні трьох дітей, слідчий суддя приходить до висновку про можливість застосування до підозрюваного на даному етапі досудового розслідування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України, оскільки даний запобіжний захід зможе запобігти ризикам зазначеним у статті 177 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 179, 183, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_4 про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

?прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

?не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

?повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та / або роботи;

?утриматись від спілкування із особами, які являються свідками, потерпілим у даному кримінальному провадженні;

?здати на зберігання закордонний паспорт та інші документи, які дають право на виїзд за кордон.

Встановити строк дії ухвали в межах строку досудового розслідування, тобто до 06.03.2025 року.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого в ОВС СУ ГУ Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_4 .

Звільнити підозрюваного з-під варти в залі суду.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя