Справа № 573/88/25
Номер провадження 1-кп/573/46/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопіллі кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР 24 липня 2024 року за №0000119, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт Миколаївка Білопільського району Сумської області, з базовою середньою освітою, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-за ч. 1 ст. 249 КК України,

ВСТАНОВИВ:

23 липня 2024 року у точно не встановлений час ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , з метою незаконного зайняття рибним промислом, маючи за місцем мешкання заборонені знаряддя лову, а саме: сітку типу «кімля» з металевим каркасом, взяв її та вирушив на русловий ставок водотоки річки Вир, який розташований на території смт Миколаївка Сумського району Сумської області та є комунальною власністю Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області.

Відповідно до пп. 1 п. 1 розділу IV «Правил любительського і спортивного рибальства», затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19 вересня 2022 року №700, забороняється добування (вилов) сітками та пастками усіх типів та конструкцій, а також іншими сітковими знаряддями лову, за винятком раколовок конструкції «хапка» та підсак, встановлених цими Правилами розмірів.

Проте, всупереч законним вимогам, діючи умисно, протиправно з метою незаконного вилову риби 23 липня 2024 року у точно не встановлений час, прибувши до руслового ставку водотоки річки Вир, який розташований на території смт Миколаївка Сумського району Сумської області та є комунальною власністю Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області, використовуючи сітку типу «кімля» з металевим каркасом, продовжуючи свій єдиний злочинний умисел на зайняття незаконним рибним промислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді незаконного видобутку риби і бажаючи їх настання, посягаючи на суспільні відносини в сфері охорони відтворення навколишнього природного середовища, раціонального використання природних ресурсів, за допомогою вищевказаного засобу вилову ОСОБА_4 здійснив незаконний вилов щуки в кількості 1 штуки та раків в кількості 99 штук, чим відповідно до розрахунку та висновку експертизи завдано шкоди навколишньому природному середовищу на суму 333336 грн, що має ознаки істотної шкоди.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість визнав повністю, щиро розкаявся та дав показання, які відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті. Зокрема пояснив, що 23 липня 2024 року близько 20 години кімлею ловив на ставку в смт Миколаївка Сумського району раків. Впіймав 99 раків та одну щуку. Коли виліз з води з уловом, то до нього підійшли працівники поліції та виявили факт незаконного вилову раків та щуки. Дозвіл на їх вилов він не мав.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а тому в суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

За таких обставин суд дії ОСОБА_4 кваліфікує за ч. 1 ст. 249 КК України, оскільки він вчинив незаконне зайняття рибним добувним промислом, що заподіяло істотної шкоди.

При призначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується задовільно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття, оскільки він критично оцінив вчинене ним кримінальне правопорушення, своєю поведінкою під час досудового розслідування та судового провадження прагнув зменшити негативні наслідки своєї протиправної поведінки; активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки він правдиво повідомив про обставини його вчинення; на утриманні має трьох малолітніх дітей; вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Обставини, що обтяжують покарання, під час досудового розслідуванні та судового розгляду не встановлені.

Тому суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням наведених вище обставин і того, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді пробаційного нагляду з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 591 КК України, що буде достатнім для того, щоб він довів своє виправлення.

Хоча санкцією ч. 1 ст. 249 КК України передбачене й більш м`яке покарання у виді штрафу, але його неможливо призначити, бо обвинувачений не працює і для сплати штрафу не має достатніх коштів та майна.

Потерпілим Миколаївською селищною радою до ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про відшкодування майнової шкоди в розмірі 333336 грн (а. п. 7-9).

Обвинувачений позов визнав у повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З огляду на викладене, цивільний позов необхідно задовольнити та стягнути з обвинуваченого 333336 грн.

Запобіжний захід ОСОБА_4 під час досудового розслідування та судового розгляду не застосовувався.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Тому з обвинуваченого підлягають стягненню в доход держави процесуальні витрати в сумі 2271,84 грн за залучення експерта.

Арешт майна, а саме речових доказів, накладений ухвалою слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 26 липня 2024 року, необхідно скасувати, оскільки в ньому відпала потреба.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положеннями ч. 1 ст. 961 КК України визначено, що спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, зокрема, передбаченого ч. 1 ст. 249 цього Кодексу.

За правилами ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Згідно з п. 1 цієї норми гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).

За правилами п. 4 ч. 1 ст. 962 КК України, ч. 10 ст. 100 КПК України застосування спеціальної конфіскації здійснюється тільки після доведення в судовому порядку стороною обвинувачення, що власник (законний володілець) цього майна знав про його незаконне використання. У випадку, якщо власник цього майна не знав і не міг знати про його незаконне використання, таке майно повертається власнику.

Судом встановлено, що обвинувачений за допомогою сітки типу «кімля» з металевим каркасом займався рибним промислом і виловив водні живі біоресурси рибу та раків, які є предметом кримінального правопорушення.

З огляду на викладене сітка, яка належать ОСОБА_4 і була знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а також щука та раки підлягають спеціальній конфіскації.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, і призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 591 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області 333336 (триста тридцять три тисячі триста тридцять шість) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 в доход держави 2271 грн 84 коп. процесуальних витрат.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 26 липня 2024 року на сітку типу «кімля» з металевим каркасом, 1 (одну) щуку та 99 (дев`яносто дев`ять) раків.

На підставі ст. 961, ч. 1 ст. 962 КК України застосувати спеціальну конфіскацію сітки типу «кімля» з металевим каркасом, яка зберігається у ОСОБА_4 , 1 (однієї) щуки та 99 (дев`яносто дев`яти) раків, які зберігаються у відділенні поліції №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області.

Речовий доказ: диск СD-R з відеозаписом на ньому, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, що знаходиться в Білопільському відділі Сумської окружної прокуратури, залишити там же.

На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя