Справа № 635/2730/21
Провадження № 1-кп/545/101/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.03.2025 Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду у м. Полтаві кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004414 від 18.11.2015, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лизогубівка Харківського району Харківської області, громадянина України, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

в с т а н о в и в :

Викладення фактичних обставин справи, встановлених судом

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.

01.11.2015 близько 03:00 години, обвинувачений ОСОБА_4 перебуваючи поблизу будівлі нічного клубу «Л-Клуб», розташованого за адресою: вул. Центральна, 92, с. Лизогубівка, Харківський район, Харківська область, під час сварки, що виникла на ґрунті раптово виниклих стосунків із ОСОБА_5 , умисно завдав останньому удар кулаком правої руки в область обличчя, а саме щелепи зліва, спричинивши потерпілому згідно з висновком судово-медичної експертизи за №1337-Ая від 24.03.2016, двобічний перелом нижньої щелепи лівого суглобного відростку та тіла на рівні 1-го зуба на нижній щелепі праворуч, що не є травмою, небезпечною для життя в момент заподіяння, а спричинила тривалий розлад здоров`я і належить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Кваліфікація дій обвинуваченого органом досудового розслідування

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікованіза ч. 1 ст. 122 КК України як середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Позиції сторін

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, у зв`язку з закінчення строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності; цивільний позов просив залишити без розгляду.

Обвинувачений клопотання підтримав.

Потерпілий ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив та заяви про відкладення розгляду справи не подав, у зв?язку з чим суд, розцінюючи його неявку як неповажну, розглянув клопотання за його відсутності.

За змістом положень ч. 2 ст. 288 КПК України при розгляді питання про звільнення від кримінальної відповідальності суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Тобто, хоча думка потерпілого (його представника) і має бути вислухана судом, однак при закритті кримінального провадження з підстав, передбачених ст. 49 КК України, не є пріоритетною та вирішальною. Ухвалюючи рішення про проведення судового розгляду за відсутності потерпілого, суд виходить з того, що були вжиті достатні заходи для забезпечення його явки в судове засідання, однак останній до суду не з`явився.

При цьому суд враховував також і те, що учасники судового провадження не заперечували проти проведення судового розгляду без участі потерпілого, а також те, що цивільний позов ним не заявлений.

Мотиви суду

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 44 КК України і ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом про кримінальну відповідальність. Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення .

Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі, якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення (злочину) і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Ця норма кримінального закону є імперативною, тобто підлягає обов`язковому застосуванню судом за наявності встановлених законом умов, і розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, яке є нетяжким злочином, санкцією якого визначено найбільш суворе покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.

Так, за умови відсутності факту ухилення підозрюваного (обвинуваченого) від слідства або суду, строк давності для звільнення його від кримінальної відповідальності згідно з положеннями ч. 1 ст. 49 КК України становить п`ять років з дня вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, і до дня набрання вироком законної сили.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, постановою слідчого від 06.02.2017 оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_4 , кримінальне провадження зупинено до його розшуку; постановою слідчого від 06.04.2021 провадження відновлене у зв`язку із встановленням місцезнаходження обвинуваченого.

Отже, у цьому кримінальному провадженні строк давності для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення необхідно обраховувати згідно з вимогами ч. 2 ст. 49 КК України.

Наведене дає підстави вважати, що ОСОБА_4 ухилявся від явки на виклик до суду під час судового розгляду справи, а отже, перебіг строків давності, передбачених п. п. 2 і 3 ч. 1 ст. 49 КК України, у цьому кримінальному провадженні зупинявся.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 02 лютого 2023 року у справі № 735/1121/20, у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого ч. 1 ст. 49 КК України, подовженого на період ухилення. Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті, є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності лише у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.

Тобто, диференційований строк давності за кримінальним правопорушенням, яке інкриміноване ОСОБА_4 , має бути продовжений на період його ухилення від суду, тобто з 6 лютого 2017 по 6 квітня 2021 року.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що з моменту вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, з виключенням періоду з 6 лютого 2017 по 6 квітня 2021 року, минуло понад п`ять років, а тому строк давності, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, з урахуванням періоду зупинення їх перебігу на підставі постанови слідчого від 06.02.2017, на цей час закінчився.

Після 01.11.2015 ОСОБА_4 нового злочину не вчинив, а тому перебіг цих строків давності не переривався, у зв`язку з чим останній підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Окремо суд зауважує, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав останнього, що є недопустимим.

Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23 грудня 2005 року, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, тобто суд, встановивши наявність всіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності на цій підставі незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа), - досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею (за КПК України 1960 року), підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але важливо, - до набрання вироком суду законної сили (ст. 532 КПК України).

Висновок суду про відповідність клопотання вимогам закону

На підставі викладеного, впевнившись у добровільності та усвідомленні обвинуваченим наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд приходить до висновку про те, що викладені обставини справи в їх сукупності вказують на наявність достатніх правових підстав для задоволення клопотання прокурора та вважає за необхідне звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, у зв`язку з закінчення строків давності, визначених п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження за №0004414, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.11.2015, - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Вирішення цивільного позову

У кримінальному провадженні прокурором Харківської окружної прокуратури заявлений цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування коштів на стаціонарне лікування потерпілого у розмірі 1466,80 грн, який підлягає залишенню без розгляду відповідно до положень ч. 1 ст. 129 КПК, згідно з якими вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог можливо лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, з роз`ясненням позивачу права вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства.

Мотиви інших рішень

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався та підстав для обрання такого суд не вбачає.

Процесуальних витрат та речових доказів по матеріалах кримінального провадження немає.

Керуючись ст. ст. 284, 288 і 372 КПК України, ст. 49 КК України,

у х в а л и в:

Клопотання прокурора про звільнення особи від кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження за №0004414, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.11.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, щодо ОСОБА_4 - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням його від кримінальної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через районний суд протягом семи днів з моменту її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1