УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 720 240 013 200 000 09 від 21.05.2024,

в с т а н о в и в:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 720 240 013 200 000 09 від 21.05.2024, в порядку ст.174 КПК УКраїни.

На обґрунтування доводів свого клопотання адвокат зазначає, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15.07.2024 (справа № 761/24916/24) було задоволено клопотання детектива та накладено арешт на майно, а саме на автомобіль «Mitsubishi L400», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 . При цьому, адвокат вказує, що арешт на майно накладено необґрунтовано, оскільки ОСОБА_4 не повідомлено про підозру у даному кримінальному провадженні, всі необхідні слідчі дії з даним автомобілем проведено, а тому потреба у такому заході забезпечення кримінального провадження є відсутньою.

В судове засідання заявник та його представник, будучи належним чином повідомленими, не зявилися.

Уповноважений детектив БЕБ України в судове засідання також не з`явився, будь яких заяві чи заперечень не надсилав.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, детективами Бюро економічної безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000009 від 21.05.2024 за ч. 1, 2 ст. 204 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження 15.07.2024 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва (справа № 761/24916/24), накладено арешт на майно, що вилучене 04.07.2024 під час обшуку транспортного засобу «Mitsubishi L400», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився за адресою - м. Чернігів, вул. Малиновського, земельна ділянка № 43, зокрема, на автомобіль «Mitsubishi L400», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Вирішуючи питання про накладення арешту на вказане майно слідчий суддя дійшов висновку про відповідність вказаного майна критеріям речового доказу, визначеним ст. 98 КПК України, оскільки зберегло на собі сліди його вчинення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є доказами у цьому кримінальному провадженні, та з метою забезпечення збереження речових доказів наклав арешт.

Приписами статей 131, 132 КПК України передбачено, що арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які вживаються за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування відповідного заходу забезпечення.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як вбачається з матеріалів клопотання та долучених до нього документів, вони не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії розслідування вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальність та які б спростували висновки, викладені в ухвалах слідчого судді, що дає слідчому судді підстави дійти висновку, що необхідність арешту на зазначене в клопотанні майно на теперішній час не відпала.

Аналізуючи наведене, слідчий суддя вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін не доведено необґрунтованості накладення арешту на майно та не доведено відсутність потреби в продовженні дії такого заходу, а відтак слідчий суддя приходить висновку, про наявність підстав для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності, а тому у задоволенні такого клопотання про скасування арешту слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 309 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 720 240 013 200 000 09 від 21.05.2024.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: