ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 676/8444/24

Провадження № 11-сс/4820/536/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000357 від 29.08.2023 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кам`янець Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 грудня 2024 року, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Кам`янець Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 грудня 2024 року задоволено клопотання заступника начальника ВРЗЗС СВ Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором та застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця в с. Зелені Курилівці Новоушицького району Хмельницької області, фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, у військовому званні - старший солдат, водія-механіка військової частини НОМЕР_1 , одруженого, не судимого

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 14 лютого 2025 року включно.

Органом досудового розслідування встановлено, що будучи військовослужбовцем військової служби, старший солдат ОСОБА_7 , відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Разом з тим, старший солдат ОСОБА_7 , проходячи військову службу, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.12.2019 року № 19-РС, призначений на посаду водія-механіка метеорологічної станції метеорологічного бюро військової частини НОМЕР_1 , а також, згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26 липня 2023 року №189 (по стройовій частині), вибув з 27 липня 2023 року у військово-медичний клінічний центр Західного регіону (військово-лікарська комісія №2) для проходження військо-лікарської комісії, у порушення вимог вищевказаного законодавства, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, тимчасово ухилився від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, без поважних причин та дозволу командування військової частини НОМЕР_1 , після обстеження військово-лікарською комісією в клініці ВМКЦ Західного регіону 15.08.2023 року щодо придатності до військової служби в ЗС України не з`явився на службу, чим самим самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 та не повернувся по теперішній час в розташування вказаної військової частини та перебував поза межами вказаного села тривалістю понад три доби, проводячи час на власний розсуд та не виконуючи обов`язки військової служби, тим самим припинив виконувати свій Конституційний обов`язок щодо захисту суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості України.

За вказаним фактом 29 серпня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості №0000357 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

13 грудня 2024 року підозрюваному ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що існує обґрунтована підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за які загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, ризики переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності та покарання, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином з метою уникнення відповідальності від покарання.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вказує, що слідчим суддею не взято до уваги, що перебуваючи на волі ОСОБА_7 не зможе завадити проведенню жодної зі слідчих дій, оскільки вже долучені матеріали першочергових слідчих дій, які орган досудового розслідування отримало при їх проведенні, а у більшості з цих дій, він не приймає безпосередньої участі, або приймаючи участь, не може вплинути на їх результат, оскільки особи, з якими може виникнути необхідність проведення таких слідчих дій, вже допитані під час досудового розслідування.

Посилається і на те, що можливість же переховуватися від органів досудового розслідування незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні іншим чином, у якому підозрюється ОСОБА_7 обґрунтовувалася досудовим розслідуванням тільки тими обставинами, які зазначені в КПК України, а не доказами, які би підтверджували ці обставини, які не знайшли жодного підтвердження.

Зазначає, що слідчим суддею не визначено розмір застави.

Звертає увагу, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується, раніше до відповідальності не притягувався, перебуваючи на волі зможе виконувати покладені на нього обов`язки.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає за таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, актом службового розслідування №2556, витягами з наказів командира військової частини НОМЕР_1 , протоколами допиту свідків щодо відомих їм обставин вчинення кримінального правопорушення, повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Задовольняючи клопотання слідчого та застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з того, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України є обґрунтована, наявні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності та покарання, оскільки усвідомлює те, що за вчинений ним злочин, законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином з метою уникнення відповідальності від покарання, тому неможливо запобігти зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини кримінального провадження, особу ОСОБА_7 , який не має офіційного джерела доходів, міцних соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходів, обґрунтовано прийняв рішення про необхідність його ізоляції від суспільства.

А тому твердження захисника ОСОБА_6 про відсутність ризиків є безпідставними.

Посилання захисника про те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується, на переконання колегії суддів не є достатніми підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу та не слугували стримуючими факторами від вчинення кримінального правопорушення.

Тому, такі вимоги захисника про необхідність обрання більш м`якого запобіжного заходу, слід залишити поза увагою.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного не дасть можливість запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 .

Не можуть бути задоволеними і вимоги апеляційної скарги захисника про не визначення слідчим суддею застави враховуючи наступне.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-1142, 258-2586, 260, 261, 402 - 405, 407, 408, 429, 437-4421 Кримінального кодексу України.

Тому, незастосування застави як альтернативи триманню під вартою у випадках визначених ч.4 ст.183 КПК України є правом, а не обов`язком слідчого судді.

Колегія суддів вважає, що надані докази на обґрунтування підозри є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку про те, що підозра є обґрунтованою. Об`єктивних даних, які б свідчили про те, що вказані докази отримані з порушенням порядку, передбаченого КПК України, колегією суддів не встановлено.

Зважаючи на те, що обставини провадження свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися та вони виправдовують тримання підозрюваного під вартою, колегія суддів підстав для скасування ухвали слідчого судді не знаходить.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Кам`янець - Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 грудня 2024 року про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк по 14 лютого 2025 року залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3