ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 522/14210/22

Провадження №1-кп/522/117/25

25 лютого 2025 року місто Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000589, відомості про яке внесено 05.09.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Тузли, Татарбунарського району, Одеської області, громадянина України, українця, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого

- 08.09.2017р., Ленінським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;

- 13.11.2018р., Татарбунарським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнився 15.07.2022р.;

- 27.10.2022 року Суворовським районним судом м. Одеси за ст. 395 КК України до покарання у виді арешту, строком на 2 місяці.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 05.09.2022 під час воєнного стану, який був введений 24 лютого 2022 року Президентом ОСОБА_11 (Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та продовжено строк дії воєнного стану в Україні відповідно до часткової зміни статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №2102-IX(зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, та Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ), а також відповідно до Указу Президента України від 12.08.2022 № 573/2022«Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 15.08.2022 № 2500-ІХ з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року військовий стан в Україні продовжено строком на 90 діб, він перебував в денний час біля будинку № 3 по вулиці Сегедській, в місті Одесі, де побачив раніше не знайому йому ОСОБА_8 , яка у той час сиділа на лавочці за вказаною адресою та тримала в руках сумочку чорного кольору, після чого у нього виник умисел, спрямований на відкрите заволодіння вказаним майном, з метою особистого незаконного збагачення.

Усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді неправомірного заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів підбіг до ОСОБА_8 та шляхом ривку вирвав із руки ОСОБА_8 сумку чорного кольору, яка матеріальної цінності для потерпілої не представляє, в якої знаходились грошові кошти в сумі 450 євро (що станом на 05.09.2022 згідно курсу НБУ, становить 17887 гривень 50 копійок) та 2000 гривень.

В подальшому ОСОБА_10 разом із викраденим майном з місця вчинення ним кримінального правопорушення втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду, на загальну суму в розмірі 19887 гривень 50 копійок.

Умисні дії ОСОБА_10 , які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинені повторно, вчиненому в умовах воєнного стану, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні не визнав, зазначив, що ніяких злочинів не вчиняв та від дачі будь-яких показів відмовився.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що 05.09.2022 року очікувала на свій запис, сидячи на лавці по вул. Сегедській, більш точної адреси не пам`ятає, сумка лежала поруч із нею на лавці. Після чого, як показала ОСОБА_8 суду, до неї повільно підійшов обвинувачений, коли вона підійняла голову, останній схопив у неї сумку чорного кольору, в якій були грошові кошти в розмірі 450 євро та гривні, точну суму вона вже не пам`ятає, і почав бігти у бік дворів. Потім потерпіла почала його наздоганяти, але втратила з виду, однак продовжувала шукати. Коли вона побачила його вдруге, він вже був одягнений у майстерку і її сумки у нього вже не було. Після чого викликала поліцію та написала заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпіла пояснила, що коли вона повернулась другий раз, у кущах знайшла сумку, в якій грошей вже не було, залишились лише ключі. Пояснила, що матеріальна шкода їй відшкодована не була.

Вина ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України підтверджується наступними дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами:

-Таблицею ілюстрації до протоколу огляду місця події від 05.09.2022 року, фактом відкритого заволодіння майном гр-ки ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 (ЄО № 12381 від 05.09.2022 року);

-Актом про застосування службового собаки від 05.09.2022;

-Протоколом огляду предмету від 09.09.2022 р., а саме сумки чорного кольору, прямокутної форми, яка виготовлене з матеріалу під шкіру. Сумка має ручки та фурнітуру у вигляді металевої цепі білого кольору;

-Довідкою про результати радіотехнічного обстеження вих. 16/3-1044 від 06.10.2022 р.

-Рапортом опер уповноваженого СКП відділу поліції № 5 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області старшого ле йтенанта поліції ОСОБА_12 про затримання громадянина ОСОБА_10 ;

-Повідомленням про підозру від 17.10.2022 року громадянину ОСОБА_10 ;

-Протоколом проведенням слідчого експерименту від 17.10.2022р. з підозрюваним ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_4 , в ході якого ОСОБА_10 показав, що 05.09.2022р., близько 14:00, знаходячись за адресою АДРЕСА_4 , перебуваючи біля лавки на куту вказаного будинку, побачивши дівчину біля котрої знаходилась жіноча сумка, він вирішив заволодіти майном ОСОБА_8 , реалізуючи свій намір схватив сумку та втік у двори вул. (проспект) АДРЕСА_3 . В момент заволодіння майном потерпіла почала бігти за підозрюваним. У дворі будинку по АДРЕСА_3 , у кущах, вийняв зміст сумки та сумочку у вказаних кущах залишив;

-Фототаблицею до протоколу слідчого експерименту від 17.10.2022 року в рамках кримінального провадження № 0000589;

-Протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 09.09.2022 свідком ОСОБА_13 , згідно якого остання впізнала фото №1, на якому згідно з довідки до протоколу впізнання зображений ОСОБА_10 , який перебував по АДРЕСА_5 ;

-Протоколом огляду місця події від 05.09.2022 року, в ході якого було вилучено сумку чорного кольору, передану потерпілій на відповідальне зберігання;

-Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05.09.2022 року від ОСОБА_8 ;

-Таблиця ілюстрацій до протоколу огляду місця події від 05.09.2022 року, за фактом відкритого заволодіння майном гр-ки ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_4 (ЄО №12381 від 05.09.2022 р);

-Протоколом огляду відеозапису від 09.09.2022 року в якому виявлено: лазерний диск, круглої форми, помаранчевого кольору. При включенні вказаного лазерного диску на моніторі ноутбуку марки «SUMSUNG RV511», встановлено, що на диску мається інформація, яка складається з 2-х файлів. Файл №1 під назвою: 0-02-05- 4def47e30441f0b6c4c86b3ddbca05f7654033d270cf4aeed40a3193896c75ea_c02126d686db392f. При відкритті файлу, встановлено, що він триває 53 секунди. В лівому верхньому куті відео є надпис 05-09-2022 та рахується час починаючи з 14 год. 04 хв. На 20 секунді зазначеному відео вбачається, як по вулиці проходить бистрою ходою чоловік, який одягнутий в шорти джинсові, футболку білого кольору з малюнком, через плече у нього надягнута сумка по типу «барсетки» чорного кольору, кросівки чорні з білою підошвою. Чоловік має худорляву статуру, волосся темне коротко стрижене, на правій голені мається татуювання, на обох руках також маються татуювання. Файл №2 під назвою: 0-02-05-fafc1f145f56c7fca882f19a51ce24575d5518f61eaeabc5a46bbd_460a13bd491a94ef. При відкритті файлу, встановлено, що він триває 43 секунди. В лівому верхньому куті відео є надпис 05-09-2022 та рахується час починаючи з 13 год. 15 хв. На 17 секунді зазначеному відео вбачається, як по вулиці проходить бистрою ходою чоловік, який одягнутий в шорти джинсові, футболку білого кольору з малюнком, через плече у нього надягнута сумка по типу «барсетки» чорного кольору, кросівки чорні з білою підошвою. Чоловік має худорляву статуру, волосся темне коротко стрижене, на правій голені мається татуювання, на обох руках також маються татуювання;

-Відео диск до протоколу огляду відеозапису з камери відеоспостереження, що розташований на фасадній частині будинку АДРЕСА_6 ;

-Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000589 від 05.09.2022 року;

-Рапортом про отримання заяви та зареєстрованого ЄО за № 12381 від 05.09.2022 року як Грабіж;

-Протоколом огляду місця події від 05.09.2022 року.

Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази по справі поза розумним сумнівом, суд дійшов до висновку про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_10 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, вчиненому в умовах воєнного стану.

Таким чином, суд повно, всебічно та неупереджено дослідивши всі обставини даного кримінального провадження, об`єктивно та за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на такому дослідженні, оцінивши кожний поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов таких висновків.

Обрана обвинуваченим ОСОБА_10 позиція про його невинуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину, суд оцінює критично та сприймає, як намагання уникнути від кримінальної відповідальності за вчинене. Суд також враховує покази потерпілої, яка вказала на ОСОБА_10 , як на особу, яка відкрито заволоділа її майном. Крім того, під час проведення слідчого експерименту обвинувачений в присутності захисника особисто вказав на місце, де він заволодів сумочкою потерпілої та де саме викинув її, забравши грошові кошти.

Позиція сторони захисту щодо неправильності кваліфікації дій обвинуваченого є необґрунтованою з огляду на наступне.

Так, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах проти власності», крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

Грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.

Розрізняючи крадіжку і грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій. У зв`язку з цим викрадення належить кваліфікувати як крадіжку не лише тоді, коли воно здійснюється за відсутності потерпілого, але й у присутності сторонніх осіб, які не усвідомлюють факту викрадення майна і не можуть дати йому належної оцінки (психічно хворі, малолітні). Викрадення є таємним і в тому разі, коли воно відбувається у присутності потерпілої особи за умови, що винна особа не знає про це чи вважає, що робить це непомітно для неї, а також тоді, коли викрадення вчиняється у присутності особи, якій доручено майно, але вона перебуває в такому стані, що виключає можливість усвідомлювати значення того, що відбувається (сон, непритомність, стан сп`яніння).

Дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.

З показань потерпілої ОСОБА_8 вбачається, що заволодіння її сумкою шляхом ривку було здійснене обвинуваченим ОСОБА_10 після того, як вона його побачила. Тобто, останній продовжив свої дії спрямовані на заволодіння її майном, будучи побаченим потерпілою.

Відтак, суд прийшов до висновку, що дії ОСОБА_10 органом досудового розслідування кваліфіковані вірно, вина останнього знайшла своє підтвердження перед судом та повністю доведена дослідженими під час судового розгляду доказами.

Таким чином, допитавши обвинуваченого, потерпілу, дослідивши письмові докази, суд вважає, що зібрані докази є належними, допустимими та достовірними, і є достатніми для встановлення вини ОСОБА_10 в інкримінованому кримінальному правопорушенні за ч. 4 ст. 186 КК України.

Надаючи оцінку доводам захисника ОСОБА_9 , викладеним в клопотанні про визнання доказів недопустимими, суд зазначає наступне.

Нормативна вимога проведення процесуальних дій уповноваженими суб`єктами покликана забезпечити вчинення цих дій особами з необхідною кваліфікацією, які виконують свої професійні обов`язки в умовах передбаченого законом контролю і у визначений правовий спосіб. Якщо орган розслідування здійснює слідчі дії, прямо передбачені КПК України, такі дії не можуть мати наслідком автоматичного визнання доказів недопустимими.

Імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини, заборони катування й нелюдського поводження (ст.3 Конвенції, ч.1 ст.28 Конституції України), прав підозрюваного, обвинуваченого на захист, у тому числі професійну правничу допомогу (п.«с» ч.3 ст.6 Конвенції, ст. 59 Конституції України), на участь у допиті свідків (п.«d» ч.3 ст.6 Конвенції), права людини на повагу до свого приватного життя, недоторканність житла (ст.8 Конвенції), на відмову давати показання щодо себе, членів своєї сім`ї та близьких родичів (ч.1 ст.63 Конституції України).

Відтак у кожному з вищезазначених випадків простежується чіткий зв`язок правил допустимості доказів з фундаментальними правами і свободами людини, гарантованими Конвенцією та/або Конституцією України. З огляду на зазначене суд, вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.

Надаючи оцінку протоколу огляду предмету від 09.09.2022 року, суд зазначає, що на аркуші першому протоколу огляду заначено, що вказана слідча дія була проведена за участі понятих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . В протоколі зазначені місця проживання вказаних понятих.

Оскільки відсутність підпису понятих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у протоколі огляду від 09.09.2022 року та потерпілої ОСОБА_8 у протоколах огляду місця події жодним чином не впливають на права обвинуваченого, підстав для визнання вказаних доказів недопустимими суд не вбачає.

Вказане узгоджується з позицією викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 756/10060/17, в якій зазначено, що невідповідність тим чи іншим вимогам закону нівелює доказове значення відомостей, одержаних у результаті відповідних процесуальних дій, не в будь-якому випадку, а лише в разі, якщо вона призвела до порушення прав людини і основоположних свобод або ж ставить під сумнів походження доказів, їх надійність і достовірність. Адже для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд має отримувати максимально повну інформацію щодо обставин, які належать до предмета доказування, надаючи сторонам у змагальній процедурі достатні можливості перевірити й заперечити цю інформацію.

Надаючи оцінку твердженням сторони захисту з приводу того, що в матеріалах кримінального провадження до 17.10.2022 року відсутня постанова керівника органу досудового розслідування про призначення слідчого для здійснення досудового розслідування, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 39 КПК України керівник органу досудового розслідування уповноважений визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих.

Положеннями ст. 110 КПК України визначено, що процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Водночас, відповідно до висновку Верховного Суду від 21 березня 2023 року у справі №336/941/19, якщо процесуальне рішення про визначення слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування, прийнято не у формі «постанови», а у формі «доручення», однак зміст, структура і обсяг викладеної у ньому інформації відповідають вимогам КПК, то потрібно констатувати, що у відповідному кримінальному провадженні є процесуальне рішення, яким належно визначено слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування.

Так, в матеріалах кримінального провадження міститься письмове доручення від 05.09.2022 року, яким т.в.о. начальника СВ ВП№5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_16 у відповідності до вимог ст.39, 214 КПК України доручила старшому слідчому СВ ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_17 провести досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000589.

Зміст, структура і обсяг викладеної у згаданому документі інформації відповідають вимогам КПК, тому суд констатує, що у цьому кримінальному провадженні є процесуальне рішення, яким належно визначено слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування.

Крім того, прокурором в судовому засіданні за згоди як захисника, так і обвинуваченого було долучено постанову заступника начальника начальника СВ відділу поліції № 5 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_18 про призначення групи слідчих у кримінальному провадженні №0000589, відомості про яке внесені 05.09.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань та постанову про призначення групи слідчих в цьому ж кримінальному провадженні від 17.10.2022 року.

Таким чином, доводи сторони захисту не знайшли підтвердження в ході судового розгляду і спростовуються наданими прокурором постановами.

Твердження ж захисника про те, що у реєстрі матеріалів досудового розслідування містяться невідповідності суд приймає до уваги, однак неправильна дата постанови про призначення групи прокурорів та посилання на повідомлення прокурору від 01.09.2022 року щодо кримінального провадження №0000581 є лише технічним недоліком.

Так, статтею 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до позиції, викладеної у рішенні ЄСПЛ «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року, складовими елементами принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , судом не встановлено.

Відповідно до положень ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , судом не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_10 суд, відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, данні про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, належних висновків для себе зробив і знову вчинив аналогічний злочин через півтора місяці після звільнення з місць позбавлення волі, у зв`язку із чим суд вважає, що покарання у вигляді позбавлення волі, як визначено у санкції ч. 4 ст. 186 КК України, буде необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

На переконання суду, належна правова охорона будь-яких соціальних цінностей, у тому числі й таких найбільш соціально значимих, як власність, забезпечується лише тоді, коли застосовується ефективний кримінально-правовий засіб, яким є кримінальна відповідальність.

Судом встановлено, що згідно ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 17.10.2022р. ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого продовжувався ухвалами Приморського районного суду м. Одеси та відповідно до повідомлення з ДУ «Одеський слідчий ізолятор» 24.08.2023 року, останній був звільнений з-під варти у зв`язку із внесенням застави.

Згідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Таким чином, суд вважає за необхідне в строк основного покарання, призначеного обвинуваченому ОСОБА_10 у виді позбавлення волі, зарахувати строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 17.10.2022 року по 24.08.2023 року.

При цьому, судом також враховується, що вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 27.10.2022 року ОСОБА_10 було засуджено за ст.395 КК України до покарання у виді арешту строком на 2 місяці, яке на час розгляду справи ним не відбуте.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається шляхом зарахування покарання, відбутого повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України. Кодексу.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту. Таким чином, невідбуте покарання ОСОБА_10 за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 27.10.2022 року складає 2 місяці позбавлення волі, відповідно до вимог ст. 72 КК України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що на підставі вимог ч.4 ст.70 КК України, остаточне покарання ОСОБА_10 необхідно призначити за сукупністю кримінальних правопорушень, частково зарахувавши до покарання за цим вироком, частково не відбуте покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 27.10.2022 року.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 у виді позбавлення волі, рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Окрім того, враховуючи те, що ОСОБА_10 будучи належним чином повідомлений, неодноразово не з`являвся за викликом суду без поважних причин, не повідомляв суд про причини своєї неявки, на теперішній час є заарештованим по іншому кримінальному провадженню за ч. 4 ст. 185 КК України, застава, у розмірі 99240 гривень, відповідно до вимог ч. 8 ст. 182 КПК України, підлягає зверненню в дохід держави та зарахуванню до спеціального фонду Державного бюджету України.

Долю речових доказів, відомості про які надано прокурором в судовому засіданні, слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України наступним чином:

- сумку чорного кольору вважати повернутими за належністю потерпілій ОСОБА_8 ;

- паперовий пакет білого кольору в якому знаходиться лазерний диск зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0000589.

Цивільний позов у кримінальному провадженні №0000589 заявлено не було.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 8, 9, 100, 368, 370- 374,394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст.70, п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 27.10.2022 року до призначеного покарання за цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_10 покарання у виді 7 (семи) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_10 строк перебування під вартою з 17.10.2022 року по 24.08.2023 року на підставі вимог ч. 5 ст.72 КК України, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строу відбування покарання ОСОБА_10 у виді позбавлення волі, рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Заставу, у розмірі 99 240 (дев`яносто дев`ять тисяч двісті сорок) гривень, після вступу вироку в законну силу звернути в дохід держави та зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України.

Речові докази у кримінальному провадженні № 0000589.

- сумку чорного кольору вважати повернутими за належністю потерпілій ОСОБА_8 ;

- паперовий пакет білого кольору, в якому знаходиться лазерний диск зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0000589.

Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з часу отримання вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1

25.02.2025