Провадження № 1-кс/761/870/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу, ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 11.12.2024 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001052 від 25.11.2024, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою, в якій просила скасувати постанову слідчого Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 11.12.2024 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001052 від 25.11.2024 та зобов`язати слідчого визнати її потерпілою, вручити пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

У судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Слідчий ДБР ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував та просив відмовити в її задоволенні.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали скарги, долучені до неї документи, заслухавши учасників, прийшов до наступного висновку.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою, може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Судом встановлено, що слідчими Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001052 від 25.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 397 КК України.

Постановою слідчого Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 11.12.2024 прийнято рішення про відмову ОСОБА_3 у визнанні потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.

У відповідності до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень статті 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий, дізнавач або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Вимогами ч. 5 ст. 110 КПК України передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови, повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Мотивуючи оскаржувану постанову слідчий вказав, що диспозиція ч. 2 ст. 397 КК України не передбачає можливість та факт настання будь-яких наслідків вчинення злочину, а також те, що ОСОБА_3 у своєму клопотанні не стверджує про спричення шкоди або настання негативних наслідків.

Проте, такий висновок слідчого є хибним, оскільки основним безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ст. 397 КК України, є встановлений законом порядок здійснення правосуддя в частині забезпечення права особи на її захист чи представлення її інтересів під час розгляду справи у суді, а також нормальна діяльність захисника чи представника особи, а відтак ствердження слідчого про відсутність можливості та факту настання будь-яких наслідків від вчинення даного злочину є неспроможним.

Таким чином, на переконання слідчого судді, оскаржувана постанова є необґрунтованою, не узгоджується з положеннями кримінального процесуального закону України, які регулюють правовий статус потерпілого у кримінальному провадженні та визначають, з якого часу особа набуває права й обов`язки потерпілого, а також не містить жодного посилання на конкретні обставини, що послугували достатньою підставою для висновку про недоведеність факту заподіяння ОСОБА_3 якої-небудь шкоди, передбаченої ст. 55 КПК України, кримінальним правопорушенням, за фактом вчинення якого здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001052 від 25.11.2024.

Аналогічна позиція викладена й у рішеннях Європейського суду з прав людини, винесених у справах «Шевченко проти України» (заява № 32478/02) та «Трубніков проти росії» (скарга № 49790/99), практика якого згідно ст. 9 КПК України є обов`язковою для застосування під час здійснення кримінального провадження, зокрема, виключення заявника з провадження шляхом ненадання йому статусу жертви суперечить звичайній практиці відповідно до національного законодавства та є неприйнятним, оскільки таким чином він позбавляється можливості приймати участь у ході розслідування.

Так, розслідування кримінального провадження № 0001052 від 25.11.2024 здійснюється за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 397 КК України, тобто за вчинення службовою особою з використанням свого службового становища в будь-якій формі перешкод до здійснення правомірної діяльності захисника чи представника особи по наданню правової допомоги або порушення встановлених законом гарантій їх діяльності та професійної таємниці.

Таким чином, слідчий суддя зазначає, що сама кваліфікація, за якою здійснюється кримінальне провадження, передбачає наявність особи, відносно якої вчиненні дії, визначенні в диспозиції ч. 2 ст. 397 КК України.

Враховуючи, що така особа, очевидно, випливає як з суті кримінальних правопорушень, за якими здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0001052 від 25.11.2024, так і з заяви про визнання потерпілим, висновок слідчого про відмову у визнанні потерпілим в редакції постанови від 11.12.2024 виглядає спірним і недостатньо логічним.

Так, на переконання слідчого судді повна та всебічна оцінка доводам особи, що заявила про те, що є потерпілою від кримінального правопорушення, неможлива без проведення допиту такої особи, адже саме під час такого допиту, особа, що стверджує, що є потерпілою від злочину, може більш детально викласти свої доводи слідчому чи прокурору, а вони можуть усунути всі сумніви, які у них можуть виникнути під час попередньої оцінки обставин, викладених у клопотанні про визнання особи потерпілим.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність скасування постанови від 11.12.2024 про відмову у визнанні адвоката ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні №0001052 від 25.11.2024.

В той же час, щодо вимог скарги в частині зобов`язання слідчого визнати ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено повноважень слідчого судді надавати вказівки слідчому щодо вчинення тих чи інших конкретних процесуальних дій чи слідчих (розшукових) дій, за виключенням випадків, що прямо передбачені законом. Більш того, спроба вчинення таких дій з боку суду була б невиправданим втручанням в роботу слідчого в цілому, та в заплановану слідчим стратегію досудового розслідування у кримінальному провадженні, що прямо суперечить принципу диспозитивності, а тому в цій частині - скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 9, 55, 110, 303, 306-307, 309, КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Скаргу - задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 11.12.2024 про відмову адвокату ОСОБА_3 у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні № 0001052 від 25.11.2024.

В іншій частині скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1