Справа № 357/713/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.01.2025 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, кримінальне провадження за № 0000788, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.12.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 05.01.2024 Херсонським міським судом Херсонської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 3 роки.

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

УСТАНОВИВ:

02.12.2024 приблизно о 15 годині 30 хвилин, ОСОБА_2 проходячи залізні колії, що знаходяться поруч з шляхопроводом по Сквирському шосе («Горбатий" міст), в м. Біла Церква Київської області, на землі, незаконно придбав-знайшов ємкість із полімерного матеріалу в середині якого знаходилась кристалоподібна речовина білого кольору.

Надалі ОСОБА_2 за зовнішніми ознаками переконався, що знайдена ним речовина є психотропною речовиною, а саме «PVP», оскільки в минулому мав досвід її вживання, поклав знайдену ним ємкість з полімерного матеріалу в середині якого знаходилась кристалоподібна речовина білого кольору, до лівої кишені куртки, яка була на ньому одягнена та почав незаконно зберігати при собі для власного вживання, без мети збуту.

В подальшому, 02.12.2024, приблизно о 16:28 год, ОСОБА_2 був зупинений працівниками поліції на предмет зберігання заборонених в обігу предметів та речовин та під час перевірки документів, останній повідомив працівникам патрульної поліції, що зберігає заборонені в обігу речовини. Надалі, у період часу з 16:53 год по 16:58 год, під час огляду місця події, дізнавачем, в присутності двох понятих, вилучено із капоту службового транспортного засобу марки «Mitsubishi» моделі «Outlander» з д.н.з. НОМЕР_2 , ємкість з полімерного матеріалу в середині якого знаходилась кристалоподібна речовина білого кольору, в якій виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP. Маса PVP в речовині становить 0,189 г., яку ОСОБА_2 посягаючи на встановлений законом порядок обігу психотропних речовин і охорону здоров`я населення, всупереч положення Законом України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно придбав та зберігав при собі для власного вживання, без мети збуту.

Таким чином, ОСОБА_2 обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин без мети збуту, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Положеннями ч. 2 та ч. 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Прокурор надіслав до суду обвинувальний акт з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_2 , складену в присутності захисника - адвоката ОСОБА_3 , в якій ОСОБА_2 зазначає про те, що беззаперечно визнає винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинам та згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності у спрощеному провадженні.

Також, у вказаній заяві ОСОБА_2 зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

У даній заяві захисником ОСОБА_3 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності.

Положеннями ч. 2 та ч. 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, його заяву, в якій він зазначає, що беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, згоден із встановленими під час дізнання обставинами, згоден з розглядом обвинувального акту в спрощеному порядку, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному ст. 381-382 КПК України

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювалось.

Суд відповідно до вимог ст. 382 ч. 2 КПК України визнає встановленим, що органом досудового розслідування встановлені обставини вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_3 , обставини вчинення кримінального поступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України не оспорює, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_2 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України доведена повністю поза розумним сумнівом.

Суд дії ОСОБА_2 кваліфікує за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання ОСОБА_2 , суд, відповідно до ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України, є кримінальним проступком.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_2 військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», має місце реєстрації та проживання, медичну допомогу лікаря-нарколога не отримує, на обліку в Херсонській міській психоневрологічній поліклініці не перебуває, раніше судимий за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, на шлях виправлення не став і вчинив новий злочин під час іспитового строку.

З урахуванням всіх обставин справи, ступеня тяжкості, обставини вчиненого кримінального проступку, і даних про особу обвинуваченого, пом`якшуючої його покарання обставини та відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_2 неможливе без ізоляції його від суспільства, тому йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі у розмірі, наближеному до середнього.

Вказаний вид покарання, за глибоким переконанням суду є необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_2 та відповідатиме цілям покарання.

Поряд з цим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 05.01.2024 ОСОБА_2 був засуджений Херсонським міським судом Херсонської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 3 роки.

У цьому кримінальному провадженні судом встановлено, що ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення 02.12.2024, тобто у період іспитового строку, що свідчить про існування у нього на момент вчинення нового кримінального правопорушення невідбутого покарання за попереднім вироком у виді 5 років позбавлення волі.

Частиною 3 ст. 78 КК України визначено, що у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КК, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

На підставі ч.1 ст.72КК України при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання - обмеження волі переводиться в більш суворий вид покарання - позбавлення волі із розрахунку: два дні обмеження волі відповідають одному дню позбавлення волі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність переведення призначеного покарання за цим вироком з обмеження волі на позбавлення волі.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Таким чином, на підставі ч.1 та ч.4 ст.71 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком, слід частково приєднати невідбуте покарання за вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 05.01.2024 та з урахуванням ч.1 ст.72 КК України, остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у вигляді позбавлення волі.

Суд переконаний, що визначена ним вид і міра покарання, є необхідною і достатньою для можливого виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним та іншими особами нових кримінальних правопорушень. Таке покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності з урахуванням того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи), а також призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Згідно зі ст. 124 КПК України процесуальні витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні від 06.12.2024 № СЕ-19/111-24/70700-НЗПРАП в розмірі 3183,60 гривень, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_2 ..

Долю речових доказів вирішити згідно зі ст. 100 КПК України.

В ході досудового розслідування стосовно ОСОБА_2 запобіжний захід не застосовувався.

На підставі викладеного та керуючись ст. 100, 124, 301, 302, 368-374, 381- 382, 394 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.71, ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 05.01.2024 у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, і остаточно визначити ОСОБА_2 покарання у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_2 , до набрання вироком законної сили не обирати.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_2 обчислювати з моменту його фактичного затримання.

Речовий доказ: кристалоподібну речовину білого кольору, в якій виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, маса PVP в речовині становить 0,189 г, яка знаходиться в спеціальному пакеті 3638084, яка передана на зберігання до камери схову Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області після набрання вироком законної сили знищити;

Відеозаписи події, що містяться на оптичному диску DVD+R «hp» №PAP631BL07004360, 16-х. об`ємом 2,7 GBна 120 min Video, на якому окрім звичайних фабричних маркувань мається напис «02.12.2024 ОСОБА_2 309 ККУ» отриманий 12.12.2024 від ППП у місті Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП з портативних відео реєстраторів номер 477056, 477876, після набрання вироком законної сили зберігати при матеріалах судового провадження.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави витрати на проведення експертизи у розмірі 3 183,60 гривень (три тисячі сто вісімдесят три гривні шістдесят копійок).

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному проваджені не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України - вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Суддя ОСОБА_4