ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.01.2025 Справа №607/24562/24 Провадження №1-кп/607/76/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду, у м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000080 від 16.10.2024 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Підволочиськ Тернопільської області, громадянина України, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.200 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений: ОСОБА_3 , захисник: ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , усвідомлюючи незаконність своїх дій, 03 квітня 2024 року знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , в денний період часу, приблизно з 10 год. 30 хв. до 13 год. 12 хв., діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення і тримання незаконних (неконтрольованих Державою) доходів, не маючи ліцензії (дозволу) Національного банку України, надав послуги з обміну (вводу, виводу) заборонених електронних грошей шляхом використання забороненої платіжної системи «WebMoney Transfer», при цьому порушив положення наступних законів України:

Закону України «Про платіжні послуги» та «Положення про випуск електронних грошей та здійснення платіжних операцій з ними», що затверджено Постановою Правління Національного банку України № 210 від 29 вересня 2022 року, якими визначено правові вимоги щодо випуску та використання електронних грошей в Україні.

Відповідно до Закону України «Про платіжні послуги»:

ст. 1:

*п. 14 Електронні гроші - це одиниці вартості, що зберігаються в електронному вигляді, випущені емітентом електронних грошей для виконання платіжних операцій (у тому числі з використанням наперед оплачених платіжних карток багатоцільового використання), які приймаються як засіб платежу іншими особами, ніж їх емітент, та є грошовим зобов`язанням такого емітента електронних грошей;

*п. 27 комерційний агент - юридична особа або фізична особа-підприємець, яка діє від імені, в інтересах, під контролем і за рахунок особи, яку вона представляє під час надання платіжних послуг на підставі відповідного договору;

*п. 28 користувач платіжних послуг (далі - користувач) - фізична особа або юридична особа, яка отримує чи має намір отримати платіжну послугу як платник або отримувач (або обидва одночасно) та/або є власником електронних грошей (цифрових грошей Національного банку України), а в разі надання послуг банком - клієнт банку;

ст. 10:

*п. 1 до надавачів платіжних послуг належать:

*1) банки, філії іноземних банків (далі - банки);

*2) платіжні установи (у тому числі малі платіжні установи);

*3) філії іноземних платіжних установ;

*4) установи електронних грошей;

*5) фінансові установи, що мають право на надання платіжних послуг;

*6) оператори поштового зв 'язку;

*7) надавачі нефінансових платіжних послуг;

*8) Національний банк України;

*9) органи державної влади, органи місцевого самоврядування;

*п. 2 надавати платіжні послуги мають право лише особи, зазначені у частині першій цієї статті;

*п. 3. Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають право на провадження діяльності з надання фінансових платіжних послуг лише після отримання ними ліцензії відповідно до цього Закону (крім банків) та за умови включення до Реєстру, якщо інше не передбачено цим Законом;

*п. 13 особи, які здійснюють діяльність без ліцензії та/або включення до Реєстру, якщо така авторизація діяльності вимагається відповідно до цього Закону;

Відповідно до «Положення про випуск електронних грошей та здійснення платіжних операцій з ними»:

- п. 22 особи, які надають фінансову платіжну послугу з випуску електронних грошей та виконання платіжних операцій з ними, у тому числі відкриття та ведення електронних гаманців, без ліцензії та/або включення до Реєстру.

Відповідно до постанови Національного банку України №18 від 24 лютого 2022 року «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану»:

п. 151заборонити;

*п.п. 1 зарахування коштів на рахунки клієнтів фізичних осіб за переказами, ініційованими з використанням електронних платіжних засобів, емітованих учасниками (учасниками, що здійснюють свою діяльність на території Російської Федерації та Республіки Білорусь) міжнародних карткових платіжних систем (платіжних систем, які зареєстровані Національним банком України та відомості щодо яких унесені до Реєстру платіжних систем, систем розрахунків, учасників цих систем та операторів послуг платіжної інфраструктури);

*п.п. 2 приймати в Україні електронні платіжні засоби (уключаючи перекази, здійснення розрахунків та видачу готівки), емітовані учасниками (учасниками, що здійснюють свою діяльність на території Російської Федерації та Республіки Білорусь) міжнародних карткових платіжних систем (платіжних систем, які зареєстровані Національним банком України та відомості щодо яких унесені до Реєстру платіжних систем, систем розрахунків, учасників цих систем та операторів послуг платіжної інфраструктури).

Рішеннями Ради національної безпеки і оборони України (далі - РНБО України) «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших межувальних заходів (санкцій)» від 14 травня 2021 року, введених в дію Указом Президента України від 21 травня 2021 №203/2021, та «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введених в дію Указом Президента України від 22 травня 2024 № 340/2024, застосовано ряд обмежувальних заходів відносно УАБ «ДІД Белтік» («UAB DEED Baltic»), Литовська Республіка, м. Вільнюс, вул. Вутеніо,4, ЛТ-03113, яке є власником та адміністратором платіжної системи «WebMoney Transfer», що виразилися у повному припиненні та забороні її діяльності на території України.

Відповідно до введених в дію санкцій відносно «WebMoney» Національним банком України скасовано реєстрацію внутрішньодержавної системи розрахунків, відкликано (анульовано) ліцензії на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунків, скасовано реєстрацію учасника платіжних систем, скасовано реєстрацію оператора послуг платіжної інфраструктури.

Незважаючи на перелічені закони та нормативні акти, нехтуючи їх положеннями ОСОБА_3 , усвідомлюючи незаконність своїх дій, 03 квітня 2024 року знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , в денний період часу, приблизно з 10 год. 30 хв. до 13 год. 12 хв., діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення і отримання незаконних (неконтрольованих Державою) доходів, не маючи ліцензії (дозволу) Національного банку України, надав послуги з обміну (вводу, виводу) заборонених електронних грошей шляхом використання забороненої платіжної системи «WebMoney Transfer».

ОСОБА_3 з метою отримання незаконного доходу за надання послуг обміну (вводу, виводу) заборонених електронних грошей, діючи без ліцензії (дозволу) Національного банку України на обмін та переказ коштів у національній валюті, без відкриття рахунків та не будучи комерційним агентом з розрахунків у сфері використання електронних грошей, використовуючи можливості веб-ресурсу «exchanger.money», на якому за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 розміщено заявку на придбання електронних коштів - «WMZ» (різновид заборонених електронних грошей) у сумі 50 до 1300 «WMZ» за гривню, а саме надається послуга з обміну, вводу, виводу електронних коштів через заборонену платіжну систему «WebMoney Transfer» 03 квітня 2024 року здійснив обмін (ввід, вивід) 5000 грн. у WMZ, а саме о 10 год. 32 хв. отримав вказані кошти на власну банківську карту № НОМЕР_1 від ОСОБА_6 з банківської картки № НОМЕР_2 . Після чого, ОСОБА_3 з електронного гаманця забороненої платіжної системи «Webmoney Transfer» № НОМЕР_8 здійснив переказ заборонених електронних грошей в розмірі 139, 34 (сто тридцять дев`ять, тридцять чотири) одиниць в номіналі «WMZ» на електронний гаманець ОСОБА_6 № НОМЕР_7.

Отже, ОСОБА_3 усвідомлюючи протиправність своїх дій, використав заборонену платіжну систему «Webmoney Transfer» та здійснив обмін (ввід, вивід) заборонених електронних грошей «WMZ».

Таким чином, ОСОБА_3 діючи умисно, неправомірно використав електронні гроші, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 200 КК України.

07.11.2024 між прокурором у кримінальному провадженні - прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_5 , на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

Зміст укладеної угоди про визнання винуватості.

При вирішенні питання про укладення даної угоди враховано наступні обставини:

1) ступінь та характер сприяння підозрюваним у розслідуванні кримінального провадження щодо нього, а саме активне сприяння ОСОБА_3 розкриттю кримінального правопорушення (злочину), що виразилось у повідомленні про всі обставини вчинення ним кримінального правопорушення (злочину). Таким чином, ОСОБА_3 активно сприяв встановленню всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення;

2) характер і тяжкість підозри - вчинене кримінальне правопорушення є нетяжким та не завдало майнових наслідків;

3) наявний значний суспільний інтерес у забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження, у викритті причетних до вчинення злочину осіб, закріпленні доказової бази щодо вчиненого ним злочину, що забезпечується шляхом надання визнавальних показань ОСОБА_3 ;

4) наявний суспільний інтерес у виявленні більшої кількості кримінальних правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 200 КК України, в обсязі та при обставинах, викладених у повідомленні про підозру, оголошеному у кримінальному провадженні № 0000080 і зобов`язується:

а) беззастережно визнати обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 200 КК України, в обсязі та при обставинах, викладених у повідомленні про підозру від 17 вересня 2024 року, у судовому провадженні;

б) повідомляти в подальшому про всі відомі йому випадки вчинення іншими особами кримінальних правопорушень та сприяти правоохоронним органам у їх виявленні, припиненні та притягненні винних осіб до відповідальності.

ОСОБА_3 щиро розкаюється у скоєному, критично оцінює свою злочинну поведінку, в тому числі шляхом повного визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність.

При укладенні угоди враховано, що ОСОБА_3 , раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та інші обставини, які його характеризують.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України відсутні.

Крім того, встановлено обставини, передбачені ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , а саме його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до угоди, прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 200 КК України та погодилися на призначення покарання у виді штрафу в розмірі 3 000 (трьох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень.

На призначення зазначеного покарання обвинувачений ОСОБА_3 згоден.

Відповідно до угоди, сторонам відомо та зрозуміло, що відповідно до вимог ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження даної угоди про визнання винуватості для прокурора і обвинуваченого є обмеження їх права на оскарження вироку згідно з положеннями пункту першого частини першої статті 394 та пункту першого частини третьої статті 424 КПК України, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України.

В угоді сторонами обумовлено наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості. Перевірка судом відповідності угоди вимогам КПК України та положення закону, якими він керується.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою вину, підтвердив свою згоду на призначення узгодженого покарання, а також те, що цілком розуміє свої права, які передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнав себе винним, вид покарання, що буде застосований до нього, у разі затвердження угоди.

Обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що насильства, примусу чи погроз з питань укладення угоди до нього ніхто не застосовував. Обіцянок, чи будь-яких інших обставин, не передбачених угодою йому ніхто не надавав.

Захисник ОСОБА_5 повідомив, що здійснював захист обвинуваченого під час укладення угоди та повністю підтвердив зазначені його підзахисним дані.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні просив затвердити угоду.

Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні, зокрема, щодо нетяжких злочинів, до яких згідно з ст. 12 КК України належить злочин, вчинений ОСОБА_3 . Крім того, шкода, спричинена внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 завдана лише державним та суспільним інтересам.

Узгоджене сторонами у судовому засіданні покарання відповідає вимогам ст. ст. 53, 65 КК України.

Умови угоди відповідають інтересам суспільства. Затвердження угоди свідчить про швидке здійснення судового провадження, яке забезпечить притягнення обвинуваченого до відповідальності за вчинене ним правопорушення з метою виправлення останнього.

Із досліджених судом в судовому засіданні обвинувального акту та угоди, пояснень сторін вбачається, що умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, нею не вирішується питання щодо майна третіх осіб.

Суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Обґрунтованих підстав вважати протилежно судом не встановлено.

Фактичні обставини, описані у обвинувальному акті, формулювання обвинувачення, вказане в угоді, підтвердження ОСОБА_3 цих обставин та визнання ним своєї вини у присутності захисника, дають можливість суду дійти висновку про існування фактичних підстав для визнання винуватості обвинуваченим.

Отже, підстави для відмови у затвердженні угоди відсутні, остання відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26.09.2024, у справі № 761/35223/24, на підставі ч.4 ст.174 КПК України, слід скасувати.

Долю речових доказів, необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 474-475 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

затвердити угоду про визнання винуватості від 07.11.2024, укладену між прокурором у кримінальному провадженні - прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000080 від 16.10.2024 за участі захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.200 КК України та призначити за даним правопорушенням узгоджене покарання у виді штрафу в розмірі 3 000 (трьох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень.

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26.09.2024, у справі № 761/35223/24- скасувати.

Речові докази, після набрання вироком законної сили, а саме:

- ноутбук ASUS серійний номер BACAAS405651 чорного кольору із зарядним пристроєм та мобільний телефон марки Redmi Note 7, ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 з двома сім картами: оператор Київстар НОМЕР_5 та оператор МТС НОМЕР_6 , що були вилучені 17.09.2024 у ОСОБА_3 та згідно постанови детектива відділу детективів Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки від 18.09.2024 зберігаються у матеріалах кримінального провадження - повернути ОСОБА_3 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Захисник має право отримати в суді копію вироку.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно з статтею 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ч.2 ст.389-1 КК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1