Справа №751/333/25
Провадження №1-кп/751/141/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_5 про визнання очевидно недопустимими доказів обвинувачення щодо всіх проведених у кримінальному провадженні

№ 0000951 від 06 серпня 2024 року негласних слідчих (розшукових) дій та їх результатів і припинення дослідження та неможливість дослідження таких доказів,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Новозаводського районного суду знаходиться кримінальне провадження № 0000951 від 06 серпня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ч. 1 ст. 368 КК України.

02 квітня 2025 року в судовому засіданні під час дослідження письмових доказів сторони обвинувачення захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 подав письмове клопотання про визнання очевидно недопустимими доказів обвинувачення щодо всіх проведених у кримінальному провадженні № 0000951 від 06 серпня 2024 року негласних слідчих (розшукових) дій та їх результатів і припинення дослідження та неможливість дослідження таких доказів.

Обґрунтовуючи своє клопотання, захисник указує на те, що негласні слідчі (розшукові) дії у кримінальному провадженні № 0000951 від 06 серпня 2024 року проведені з порушенням вимог ст. 246 КПК України по кримінальному правопорушенню, передбаченому ч. 1 ст. 368 КК України, яке є нетяжким злочином, із штучним завищенням тяжкості зазначеного кримінального правопорушення на ч. 3 ст. 368 КК України за кваліфікуючою ознакою вимагання, якої вже на стадії внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вбачалось, а також не було і інших кваліфікуючих ознак ч. 3 ст. 368 КК України.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 підтримав своє клопотання та просив його задовольнити з наведених у ньому мотивів.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні повністю підтримав позицію свого захисника адвоката ОСОБА_5 , вважав клопотання захисника обґрунтованим і просив його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_5 , вважав зазначене клопотання захисника необґрунтованим і просив залишити його без задоволення. Звернув увагу на те, що захисник у клопотанні не навів конкретних підстав, передбачених ст. 87 КПК України, для визнання доказів недопустимими. Щодо завищення тяжкості кримінального правопорушення, то вказав на дані, які містяться в заяві ОСОБА_6 про його законний інтерес щодо зменшення суми боргу по сплаті аліментів.

Вислухавши думки учасників судового провадження, вивчивши доводи клопотання захисника та оцінивши зазначені у клопотанні доводи сторони захисту, суд приходить до такого висновку.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ст. 84 КПК України).

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 87 КК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 87 КК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння:

1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов;

2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження;

3) порушення права особи на захист;

4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права;

5) порушення права на перехресний допит;

Згідно з ч. 3 ст. 87 КК України недопустимими є також докази, що були отримані:

1) з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні;

2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень;

3) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії. Факт недопущення до участі в обшуку адвокат зобов`язаний довести в суді під час судового провадження;

4) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання.

Посилання захисника на штучне створення підстав для отримання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій, шляхом завищення тяжкості кримінального правопорушення з ч. 1 на ч. 3 ст. 368 КК України за кваліфікуючою ознакою вимагання є необґрунтованими, оскільки на даній стадії судового розгляду відсутні підстави вважати, що на час внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 серпня 2024 року в органу досудового розслідування були достатні відомості/підстави для визначення правової кваліфікації кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 368 КК України.

Так, із дослідженого у судовому засіданні витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що відомості були внесені за фактом висунення службовою особою Чернігівської області вимоги фізичній особі щодо надання неправомірної вигоди.

За змістом заяви ОСОБА_6 від 02 серпня 2024 року, яку також безпосередньо досліджено судом, останній повідомив про вимагання ОСОБА_4 у нього неправомірної винагороди за вирішення питання щодо зменшення суми боргу по сплаті аліментів, закриття щодо нього виконавчого провадження та видалення з реєстру боржників.

Відповідно до вимог ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Отже, на даній стадії судового розгляду відсутні підстави вважати, що докази обвинувачення, отримані в результаті проведення у кримінальному провадженні № 0000951 від 06 серпня 2024 року негласних слідчих (розшукових) дій, є очевидно недопустимими доказами, про що порушує питання захисник, а тому обґрунтованих підстав для задоволення клопотання останнього суд не вбачає.

Згідно з положеннями ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Тобто, оцінку доказам у кримінальному провадженні судом буде надано у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення по суті обвинувачення, оскільки встановлення судом ознак недопустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду, а тому на цій стадії судового розгляду суд не вбачає підстав та вважає передчасним вирішення питання про недопустимість доказів, отриманих в результаті проведення негласних слідчих (розшукових) дій без дослідження під час судового розгляду та оцінки таких доказів в сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами у кримінальному провадженні.

Керуючись статями 84, 87, 89, 358, 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про визнання очевидно недопустимими доказів обвинувачення щодо всіх проведених у кримінальному провадженні № 0000951 від 06 серпня 2024 року негласних слідчих (розшукових) дій та їх результатів і припинення дослідження та неможливість дослідження таких доказів, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1