Справа № 308/3836/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.03.2025 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000061 від 02.03.2025, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженець с. Пилява, Старосинявський район, Хмельницька область, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, військовослужбовця військової служби за контрактом, обіймає посаду водія 1 автомобільного відділення 1 автомобільного взводу автомобільної роти, ВОС 790037Т військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», одруженого, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у м. Чоп Закарпатської області, у ОСОБА_3 виник протиправний умисел, спрямований на виготовлення підробленого документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає право на керування транспортними засобами, з метою подальшого власного використання, а саме: посвідчення водія на його ім`я, з наданням права керування транспортними засобами категорій «В» та «С», з метою подальшого особистого використання вказаного підробленого документу.

Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на виготовлення завідомо підробленого посвідчення водія на право керування транспортними засобами, ОСОБА_3 , приблизно у травні 2024 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у м. Чоп Закарпатської області, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, користуючись персональним комп`ютером, зайшов у програму «Google», де завантажив ескіз посвідчення водія, який (тобто, вказаний ескіз) за допомогою програмних забезпечень «Adobe Photoshop», «Figma» та «Microsoft Word», відредагував, тобто заповнив реквізити, а саме: вніс свої персональні дані, завантажив свою фотографію обличчя, після чого взяв пластикову картку розміром 54 x 85 мм із заокругленими кутами, яку заздалегідь підготував, та вставив її у підключений принтер й за допомогою принтера виготовив посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 23.02.2023, видане ТСЦ 6841, на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при цьому достовірно знаючи, що він не має на це законних повноважень, та яке (посвідчення водія) ОСОБА_3 , розуміючи що вказане посвідчення водія є підроблене, мав намір у подальшому використовувати для безпідставного керування транспортними засобами відповідних категорій.

Крім того, 01.03.2025 ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом марки «Audi», д.н.з НОМЕР_3 , рухався по вул. Йосипа Бокшая у м. Чоп Ужгородського району Закарпатської області, де згідно зі ст. 35 Закону України ««Про Національну поліцію» та п. 2.3 «в» ПДР (на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки, дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів), за порушення правил дорожнього руху був зупинений поліцейським СРПП ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 .

На вимогу ОСОБА_4 пред`явити для перевірки документи, які водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, відповідно до п. 2.1 «а» ПДР, солдат ОСОБА_3 , перебуваючи біля будинку № 5 по вул. Йосипа Бокшая у м. Чоп Ужгородського району Закарпатської області, 01.03.2025 о 18 год. 00 хв., діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх лій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, усвідомлюючи те, що документ посвідчення водія є підробленим, тобто отриманий всупереч вимогам Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 №340, реалізовуючи заздалегідь обдуманий умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документа, достовірно знаючи, що вказане посвідчення водія виготовлене шляхом підробки, з метою підтвердження свого права на керування транспортним засобом надав працівнику поліції ОСОБА_4 для перевірки посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 23.02.2023, видане ТСЦ 6841, на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , бланк якого за способом виготовлення не відповідає встановленому зразку аналогічного бланку посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України, чим вчинив використання завідомо підробленого документа.

Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_3 інкримінується вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, а саме: підроблення посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи і яке надає право, з метою його використання підроблювачем, та кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а саме: використання завідомо підробленого документа.

Як встановлено судом, відповідно до положень ч. 2 ст. 302 КПК України обвинуваченому ОСОБА_3 в присутності його захисника ОСОБА_5 , прокурором роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, після чого ОСОБА_3 у заяві підтвердив роз`яснення йому вказаних положень та надав добровільну згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні. При цьому у даній заяві обвинуваченим зазначено, що він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінальних проступків за ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, згодний та не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, а також згодний з розглядом обвинувального акта без проведення судового засідання у спрощеному провадженні.

Прокурором зазначено клопотання, згідно з яким просить розглянути обвинувальний акт у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, який не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному проваджені, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням його заяви щодо визнання винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт слід розглянути у порядку, визначеному ст. ст. 381, 382 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 358 КК України, а саме: підроблення посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи і яке надає право, з метою його використання підроблювачем, та ч. 4 ст. 358 КК України, а саме: використання завідомо підробленого документа.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії проступків, дані про особу винного, який є молодим за віком, військовослужбовцем, згідно з службовою характеристикою, наданою військовою частиною НОМЕР_4 , характеризується позитивно, раніше не судимий.

Обставинами, визначеними ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає: визнання своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, визначених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи наведене та конкретні обставини провадження, за яких вчинено діяння, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих покарання обвинуваченому обставин та відсутність обставин, що обтяжують покарання, його поведінку після вчинення проступків, за наявності альтернативних санкцій, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, суд вважає, що ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді штрафу в межах санкцій, визначених вказаними нормами, і остаточне покарання визначити йому за сукупністю кримінальних правопорушень відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України.

Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім, справедливим і необхідним для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Процесуальні витрати за проведення у даному кримінальному провадженні судово-технічної експертизи документів у розмірі 2387,70 грн покласти на обвинуваченого.

Питання щодо речових доказів вирішується у порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 100, 373, 374, 375, 376, 381, 382 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу:

за ч. 1 ст. 358 КК України у розмірі одна тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень;

за ч. 4 ст. 358 КК України у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 2387 (дві тисячі триста вісімдесят сім) гривень 70 копійок за проведення експертизи.

Речові докази: посвідчення водія серії НОМЕР_2 , два файли з відеозаписами, які містяться на оптичному диску CD-R, що зберігаються при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, однак відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України, копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1