печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року м. Київ

суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву захисника, адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 , про відвід слідчому судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_5 від участі у розгляді скарги,

УСТАНОВИВ:

У провадження судді ОСОБА_1 надійшла заява адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 , про відвід слідчому судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_5 від участі у розгляді його скарги, поданої в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 , на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у не розгляді його клопотання від 20.09.2024 вих. № 87 у кримінальному провадженні № 0000768 від 31.08.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Заява про відвід мотивована тим, що слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_5 у цьому кримінальному провадженні, розглядаючи його скаргу у справі № 757/42319/24-к на бездіяльність прокурорів, яка полягає у не розгляді клопотання № 33 від 03.09.2024 про проведення слідчих (розшукових) дій за участю сторони захисту, а саме перевірку зібраних під час досудового розслідування доказів згідно з показаннями свідка ОСОБА_7 , ухвалила, на думку адвоката, свавільне процесуальне рішення.

Відвід заявлений на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України.

Учасники у судове засідання не прибули, будучи належно повідомленими про день, час та місце розгляду справи.

Зважаючи на те, що учасники судового провадження належно повідомленні про розгляд заяви про відвід слідчому судді та враховуючи основоположні принципи кримінального провадження, такі як диспозитивність, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, а також змагальність сторін, суддя визнав за можливе прийняти рішення по суті заяви без їх участі в судовому засіданні на підставі наявних доказів.

Суддя, вивчивши матеріали провадження, дійшов наступного висновку.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна людина має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких слідчий суддя безумовно підлягає відводу, визначений ст. 75, 76 КПК України.

Суддя виконує свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи у суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

Положеннями ст. 80 КПК України розкрито поняття заяви про відвід, а саме частиною 5 вказаної статті передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).

Незгода будь-якого учасника кримінального провадження із тими чи іншими рішеннями суду/слідчого судді не може бути підставою для відводу головуючого у справі.

Інших доказів щодо упередженості слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_5 заява не містить.

Підстави для відводу слідчого судді відсутні.

Керуючись ст. 75, 81, 309 КПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_8