Справа № 308/3286/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород клопотання прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та про продовження строку покладених, відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, обов`язків у кримінальному провадженні №0000610 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.02.2024 року про обвинувачення ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.1 ст.306 КК України ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_8

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_9

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10

встановив:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000610 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.02.2024 року про обвинувачення ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.1 ст.306 КК України ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

Прокурором в підготовчому судовому засіданні подано клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 строком на 60 діб. Вказане клопотання обґрунтовує тим, що органом досудового розслідування, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ужгород, Закарпатської області, українець за національністю, громадянин України, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту та збут наркотичних засобів, психотропних речовин, вчиненому повторно, організованою групою.

Прокурор вказує, що ризики, які були встановлені слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 наразі не зменшилися та продовжують існувати, а тому виправдовують подальше тримання ОСОБА_7 під вартою, а саме: запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, експерта у кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити речі і документи, що мають істотне значення для встановлення всіх обставин вчинених кримінальних правопорушень; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Таким чином, підставою застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень та наявність вищевказаних ризиків.

Прокурор просить врахувати те, що ОСОБА_7 , має 40 років, одружений, має двох неповнолітніх дітей, за наявною інформацією хронічних чи інших тяжких захворювань не має, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Постійного місця роботи та джерел доходу не має. Враховуючи викладене, підстав стверджувати, що ОСОБА_7 , має міцні соціальні зв`язки в місці свого проживання не вбачається. Окрім цього, у користуванні має рухоме майно, а саме автомобіль марки «Hyundai I30», чорного кольору, номерний знак НОМЕР_1 .

Прокурор зазначає, що ОСОБА_7 , на підставі зібраних доказів, обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів за які, у випадку визнання його винним, загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років із конфіскацією майна.

Інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 та не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Таким чином, при визначенні слідчим суддею альтернативного запобіжного заходу, сторона обвинувачення просить врахувати виключний випадок, який полягає в самій особі підозрюваного ОСОБА_7 , у системності та тривалості вчинення ним злочинних дій групою осіб за попередньою змовою, їх завуальованості, корисливому мотиві та меті, а тому з метою виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, забезпечення належної процесуальної поведінки та виключення наявних ризиків, підозрюваному ОСОБА_7 доцільно залишити розмір застави не менший за 331 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 002 268 гривень, із покладенням обов`язків, передбачених п. 1-4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Крім того, прокурором подано клопотання про продовження строку обов`язків щодо ОСОБА_4 строком на 60 діб.

Клопотання обґрунтовує тим, що органом досудового розслідування, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Ужгород, Закарпатської області, громадянин України, українець за національністю,зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та фактично проживаючий за адресою АДРЕСА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 та ч. 1 ст. 306 КК України, саме незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту та збут наркотичних засобів, психотропних речовин, вчиненому у великих розмірах, повторно, організованою групою та ч. 1 ст. 306 КК України, а саме використання коштів, здобутих від незаконного обігу психотропних речовин, з метою продовження незаконного обігу психотропних речовин.

Прокурор вказує, що ризики, які були встановлені слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 наразі не зменшилися та продовжують існувати, а тому виправдовують подальше продовження обовязків, а саме: запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, експерта у кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити речі і документи, що мають істотне значення для встановлення всіх обставин вчинених кримінальних правопорушень; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Таким чином, підставою застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність вищевказаних ризиків.

Прокурор просить врахувати те, що ОСОБА_4 має 38 років, одружений, має одну неповнолітню дитину, за наявною інформацією хронічних чи інших тяжких захворювань не має, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Постійного місця роботи та джерел доходу не має. Враховуючи викладене, підстав стверджувати, що ОСОБА_4 , має міцні соціальні зв`язки в місці свого проживання не вбачається. Окрім цього, у користуванні має рухоме майно, а саме автомобіль марки «Ford Fiesta», білого кольору, номерний знак НОМЕР_2 . Згідно наявної інформації має у власності нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 57.6 (кв.м.) за адресою: АДРЕСА_4 .

Прокурор зазначає, що ОСОБА_4 , на підставі зібраних доказів, обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який, у випадку визнання його винним, загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років із конфіскацією майна. Інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 та не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Таким чином, при визначенні слідчим суддею альтернативного запобіжного заходу, сторона обвинувачення просить врахувати виключний випадок, який полягає в самій особі підозрюваного ОСОБА_4 , у системності та тривалості вчинення ним злочинних дій групою осіб за попередньою змовою, їх завуальованості, корисливому мотиві та меті, а тому з метою виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, забезпечення належної процесуальної поведінки та виключення наявних ризиків, підозрюваному ОСОБА_4 доцільно залишити розмір застави не менший за 331 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 002 268 гривень, із покладенням обов`язків.

Також прокурором було подане клопотання про продовження строку обов`язків щодо ОСОБА_5 строком на 60 діб

Клопотання обґрунтовує тим, що Органом досудового розслідування, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Ужгород, Закарпатської області, громадянин України, українець за національністю, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 та фактично проживаючий за адресою АДРЕСА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин, наркотичних засобів вчиненому у великих розмірах, повторно, організованою групою.

Прокурор вказує, що зважаючи на встановлені під час досудового розслідування обставини вчинення кримінального правопорушення, відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлені та підтверджені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, якими обґрунтовується необхідність у продовженні щодо ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків, які ніяк не зникли та продовжують існувати, а саме: запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, експерта у кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити речі і документи, що мають істотне значення для встановлення всіх обставин вчинених кримінальних правопорушень; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Прокурор просить врахувати те, що ОСОБА_5 має 39 років, одружений, має одну неповнолітню дитину за наявною інформацією хронічних чи інших тяжких захворювань не має, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_7 . Постійного місця роботи та джерел доходу не має. Враховуючи викладене, підстав стверджувати, що ОСОБА_5 , має міцні соціальні зв`язки в місці свого проживання не вбачається. Окрім цього, у користуванні має рухоме майно, а саме автомобіль марки «Dacia Logan», синього кольору, номерний знак НОМЕР_3 , та у власності мотоцикл марки «Tekken» червоного кольору, номерний знак НОМЕР_4 . Будь-яке нерухоме майно за ОСОБА_5 , на праві власності не зареєстровано.

Крім цього також встановлено що ОСОБА_5 раніше притягувався у 2020 році до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 309 КК України.

Таким чином, ОСОБА_5 , на підставі зібраних доказів, обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів за які, у випадку визнання його винним, загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років із конфіскацією майна.

Прокурор зазначає, що з метою запобігання підозрюваним ОСОБА_5 можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду, спробам незаконно впливати на свідків, експерта у кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити речі і документи, що мають істотне значення для встановлення всіх обставин вчинених кримінальних правопорушень, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, виникла необхідність у продовжені строку дії покладених обов`язків, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного ОСОБА_5 .

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 та клопотання про продовження строку обов`язків відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтримав, із підстав, зазначених у них та просив задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_8 у підготовчому судовому засіданні не заперечили проти задоволення клопотання та продовження строку обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_9 у підготовчому судовому засіданні не заперечили проти задоволення клопотання та продовження строку обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_7 у підготовчому судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_10 у підготовчому судовому засіданні подав письмові заперечення та зазначив, що подане клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 є необґрунтованим, ризики наведені прокурором у клопотання не доведені жодними доказами, Просив врахувати, що ОСОБА_7 , одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, має місце роботи - зареєстрований ФОП, має на утриманні та доглядає, за своєю матір?ю ОСОБА_11 , яка є інвалідом другої групи та потребує постійного догляду (що підтверджується висновком МСЕК), раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення йому не повідомлялось. Окрім цього вказує, що ОСОБА_7 не був організатором злочину в якому він обвинувачується, про що також прокурором зазначено в клопотанні, зокрема прокурор вказує на те, що організатором групи, який створив та очолив організовану групу був ОСОБА_4 . Вважає, що у зв`язку з чим, явно неспівмірною є до його підзахисного обрана в якості альтернативної застава один мільйон дві тисячі шістдесят вісім гривень. Відносно всіх інших підозрюваних її розмір не перевищував 400 тис. грн. Також, вказує, що відповідно висновків експерта Закарпатського ДЕКУ МВС України відсутні генетичні ознаки (ДНК) належні ОСОБА_7 на пакетах з наркотичними засобами, зберігання та розповсюдження яких інкримінується його підзахисному. Відносно ОСОБА_7 не проводились контролі за вчинення злочину (оперативна закупка), тому факти вчинення ним зберігання наркотичних засобів та збуту не підтверджені, а докази створені штучно. Вважає, що зазначені обставини в сукупності свідчать про можливість застосування відносно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, оскільки такий є занадто суворим та недоцільним, з огляду на обставини, що характеризують особу обвинуваченого. Перебуваючи під вартою його підзахисний не має можливості здійснювати догляд за мамою, інвалідом 2 групи. Окрім цього, попередньо обрана судом застава в розмірі 1 002 268 грн. є занадто велика та являється надмірним тягарем, для нього та його сім`ї. Це підтверджується тим, що гроші не внесені. ОСОБА_7 наразі поставлений у скрутне матеріальне становище. За таких обставин, сума застави в розмірі 1 002 268 грн. є для обвинуваченого занадто обтяжливою, з огляду на його майновий стан та відсутність постійного заробітку. Просив обрати відносно ОСОБА_7 цілодобовий домашній арешт або зменшити розмір застави до 80 розмірів прожиткового мінімуму.

Заслухавши думку прокурора, обвинувачених та їх захисників, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1, 2 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно положень ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.

Клопотання про продовження строку запобіжного заходу розглядається слідчим суддею за правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, тобто у порядку ст. ст.193, 194 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Щодо клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до положень ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Положеннями ч.2 ст.29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Як вбачається з обвинувального акту та доданого до нього реєстру матеріалів досудового розслідування, на підставі зібраних доказів ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених, ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту та збут наркотичних засобів, психотропних речовин, вчиненому повторно, організованою групою.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 передбачає покарання у виді карається позбавлення волі строком від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, та у відповідності до положень ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.

При обранні запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 було встановлено ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експерта, у цьому ж кримінальному провадженні; продовжити кримінальне правопорушення).

При розгляді клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого встановлено, що ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, що були враховані і слугували підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати.

Так, на даний час судом не проведено підготовчого судового засідання, не визначено обсяг та порядок дослідження доказів, докази ще не досліджувалися, свідки не були допитані.

Суд зазначає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

При цьому, суд враховує, що ризик переховування від органу досудового розслідування/суду обумовлюється серед іншого можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування особи від суду.

Кримінальні правопорушення у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_7 передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років із конфіскацією майна. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування особи від суду.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, що хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, в сукупності із іншими обставинами суттєво збільшує ризик втечі, а тому враховується при оцінюванні ризиків. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні Європейського суду «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р. зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, експерта у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду отримуються усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). Вплив на вказаних осіб може бути здійснений шляхом застосування певного психологічного тиску і спонукання осіб до надання неправдивих свідчень, введення в оману суду та замовчування відомостей, які мають значення для даного кримінального провадження.

Ризик незаконного впливу на свідків, експерта у кримінальному провадженні підтверджується тим, що на даний час ще не було допитано свідків, у зв`язку із чим існує об`єктивна реальність ризику можливого тиску обвинувачених на вказаних осіб.

Також судом при вирішенні клопотання про продовження строку раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 враховано дані про особу обвинуваченого які були взяті до уваги й при обранні запобіжного заходу, а саме, що останній має постійне місце проживання, на утриманні має двох дітей, 2015 та 2019 р.н., одружений.

Будь-яких інших даних, які б безумовно свідчили про те, що тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено і стороною захисту беззаперечно не доведено.

Беручи до уваги вищевикладене, особу дані про особу обвинуваченого, а також те, що прокурором доведено, що ризики, передбачені п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати, що свідчить про неможливість їх запобіганню застосуванням більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, суд вважає, що з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та процесуальної поведінки обвинуваченого, запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, необхідно продовжити.

Продовжуючи вказаний запобіжний захід, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Будь-яких обставин, котрі б свідчили про те, що обвинувачений ОСОБА_7 за станом здоров`я не можуть утримуватися в закладі тимчасового обмеження волі під час розгляду клопотання суду надано не було.

Згідно ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Разом з тим, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, суд враховує при цьому обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан обвинуваченого, інші дані про особу обвинуваченого та ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 3 частини 5 статті 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і тільки у виключних випадках, якщо суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що обвинувачується у вчинені особливо тяжкого злочину покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, суд з урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу обвинуваченого, тяжкістю злочину, у вчиненні якого він обвинувачується.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, суд з урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу обвинуваченого, тяжкістю злочину у вчиненні якого він обвинувачується. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення обвинуваченим ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України, суд враховує вимоги ст.ст. 178, 182 КПК України, тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , та з урахуванням даних про особу обвинуваченого в їх сукупності, майновий стан останнього, враховуючи, що ОСОБА_7 тривалий час утримується під вартою, при цьому ухвалою слідчого судді про обрання запобіжного заходу передбачався альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, однак обвинувачений не вніс заставу в розмірі 1 002 268, 00 грн., отже його дохід є недостатнім для внесення застави у раніше визначеному розмірі, та вважає необхідним визначити заставу у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн. 00 коп. Такий розмір застави, на переконання суду, буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, зможе запобігти ризикам, передбаченими ст.177 КПК України та буде з одного боку утримувати обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого, не перетворить обраний запобіжний захід на безальтернативне ув`язнення.

У випадку внесення застави суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, та зобов`язати ОСОБА_7 : прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та особами, які мають причетність до даного кримінального провадження; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Відповідно до ч. 4 ст.202 КПК України підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває обвинувачений, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Згідно ст. 197 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Враховуючи викладене, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Щодо клопотання прокурора про продовження строку обов`язків щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Відповідно до ст.194 КПК України обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Як вбачається з обвинувального акту та доданого до нього реєстру матеріалів досудового розслідування, на підставі зібраних доказів ОСОБА_4 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту та збут наркотичних засобів, психотропних речовин, вчиненому у великих розмірах, повторно, організованою групою та ч. 1 ст. 306 КК України, а саме використання коштів, здобутих від незаконного обігу психотропних речовин, з метою продовження незаконного обігу психотропних речовин; ОСОБА_5 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин, наркотичних засобів вчиненому у великих розмірах, повторно, організованою групою.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_4 та ОСОБА_5 передбачає покарання у виді карається позбавлення волі строком від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, та у відповідності до положень ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.

При обранні запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було встановлено ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України (переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків, експерта у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується), встановлені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу, не зменшилися та продовжують існувати.

При розгляді клопотання прокурора про продовження строку обов`язків встановлено, що ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, що були враховані і слугували підставою для обрання та продовження обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати.

Так, на даний час судом не проведено підготовчого судового засідання, не визначено обсяг та порядок дослідження доказів, докази ще не досліджувалися, свідки не були допитані.

Суд зазначає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

При цьому, суд враховує, що ризик переховування від органу досудового розслідування/суду обумовлюється серед іншого можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування особи від суду.

Кримінальні правопорушення у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_4 та ОСОБА_5 передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років із конфіскацією майна. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування особи від суду.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим в разі визнання їх винними у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, що хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, в сукупності із іншими обставинами суттєво збільшує ризик втечі, а тому враховується при оцінюванні ризиків. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні Європейського суду «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р. зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, експерта у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду отримуються усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). Вплив на вказаних осіб може бути здійснений шляхом застосування певного психологічного тиску і спонукання осіб до надання неправдивих свідчень, введення в оману суду та замовчування відомостей, які мають значення для даного кримінального провадження.

Ризик незаконного впливу на свідків, експерта у кримінальному провадженні підтверджується тим, що на даний час ще не було допитано свідків, у зв`язку із чим існує об`єктивна реальність ризику можливого тиску обвинувачених на вказаних осіб.

Також судом при вирішенні клопотання про продовження строку обов`язків враховано дані про особу обвинуваченого які були взяті до уваги й при обранні запобіжного заходу, а саме, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, одружений, має одну неповнолітню дитину, його стан здоров`я, зокрема відсутність відомостей щодо наявності у нього хронічних чи інших тяжких захворювань; ОСОБА_5 має постійне місце проживання, його стан здоров`я, зокрема відсутність відомостей щодо наявності у нього хронічних чи інших тяжких захворювань, відсутність постійного місця роботи.

Враховуючи наведене вище, та те, що строк дії обов`язків покладених на ОСОБА_4 та ОСОБА_5 закінчується, під час розгляду клопотання прокурором було доведено, що ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати, суд приходить до висновку, про необхідність продовження строку їх дії строком до 60 днів, а саме до 02 травня 2025 року (включно).

Враховуючи викладене, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.176-178,183, 201, 315, 331, 372, 395, КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 60 днів, а саме до 02 травня 2025 року (включно).

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_7 обов`язків передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України - в розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн. 00 коп.

У разі внесення застави на ОСОБА_7 покласти наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками та особами, які мають причетність до даного кримінального провадження;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_7 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Строк дії покладених на обвинуваченого обов`язків визначити до 02 травня 2025 року (включно).

Згідно з частиною сьомою статті 194 КПК України обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Клопотання прокурора про продовження строку обов`язків щодо ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 ,- задовольнити.

Продовжити строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 строком до 60 днів, а саме до 02 травня 2025 року (включно), а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками та особами, які мають причетність до даного кримінального провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченим, що у разі невиконання вищевказаних обов`язків, до них може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на них може бути накладено грошове стягнення.

Контроль за виконанням обов`язків покласти на прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, їх захисникам та прокурору.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

В частині продовження строку обов`язків ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області ОСОБА_1