Ружинський районний суд Житомирської області
Справа № 291/600/24
Ружинський районний суд Житомирської області
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
Ружинський районний суд Житомирської області
в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Ружині Житомирської області
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Роставиця Ружинського району Житомирської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, в силу ст.89 не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним, у зв`язку з прийняттям Указу Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію», перебуваючи на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_2 , пройшовши 28.02.2024 військово-лікарську комісію, якою визнаний здоровим та придатним до проходження військової служби, ухилився від призову на військову службу під час мобілізації за наступних обставин.
Так, ОСОБА_4 11.04.2024 близько 09 год. 30 хв. перебуваючи в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи належним чином повідомленим у встановленому законом порядку про явку на загальну мобілізацію, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, порушуючи порядок комплектування Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, керуючись небажанням бути призваним для несення служби в рядах Збройних Сил України, відмовився від отримання мобілізаційного розпорядження та повістки на відправку до 169 НЦ в ВОС №166 на 7 год. 13.04.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою АДРЕСА_2 . Таким чином, ОСОБА_4 ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, шляхом відмови від отримання повістки та не з`явився у визначену дату та час до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою АДРЕСА_2 , для відправки у команду по мобілізації, чим порушив вимоги ст.65 Конституції України, вимоги Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та вимоги Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 "Про загальну мобілізацію".
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ст. 336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Обвинувачений вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав та показав, що повістку йому вручали прямо на дорозі в с. Крилівка Бердичівського району. Йому вручили повістку для того щоб з`явитись у військомат і на другий день він з"явиввся. 11.04.2024 він приїхав до військомату. Його там запитали чи піде він служити, він відмовився за станом здоров"я. Та те, що його співмешканка інвалід, вона глухоніма, також його мати потербує стороннього догляду.
Він проходив ВЛК в м. Житомирі. Дали заключенняч, що він придатний . Рішення ВЛК він не оскаржував. Після того він не з`являвся в ТЦК. В той день був у поліції. Про те що його притягнуть за ухилення від призову до кримінальної відповідальності він не знав. Вважає, що за станом здоров"я не може служити.
Вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведена дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами.
Встановлені судом обставини повністю підтверджуються зібраними в кримінальному провадженні та дослідженими в судовому засіданні наступними доказами, які суд вважає належними та допустимими, а саме:
- показаннями допитаного в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 , який повідомив суду, що 11 квітня 2024 року ОСОБА_4 особисто прибув в ТЦК де було встановлено, що він придатний до військової служби, документів які б надавали йому відстрочку у нього не було. Йому було вручено повістку про явку на службу, він відмовився від отримання повістки і написав, що у нього громадянська дружина інвалід. Більше до військкомату ОСОБА_4 .. Перебуває на військовому обліку з 2004 року. Документів про підтвердження відстрочки від призову він не надавав. Військово-лікарську комісію він проходив 28.02.2024 року і визнаний придатним. При врученні повістки присутні були ОСОБА_7 та солдат ОСОБА_8 , який на даний час проходить військову службу. Про відмову про отримання повістки було складено акт:
-показаннями допитаної в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 , яка повідомила суду, що військовозобов`язаний ОСОБА_4 пройшов ВЛК, потім йому була вручена бойова повістка, але він відмовився її отримати так як у нього дружина інвалід. У її присутності було складено акт відмови. ОСОБА_4 проходив строкову службу і з тих пір стоїть на обліку як військовозобов"язаний;
-показаннями допитаної в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 , яка повідомила суду, що у них у Вчорайшенській територіальній громаді, де вона працює, є список про осіб, які потребують стороннього догляду. Співмешканка обвинуваченого ОСОБА_10 не зверталася і документів не подавала про те, що потребує стороннього догляду. Їй не відомо чи здійснює догляд за кимось ОСОБА_4 ..
Водночас, суд зауважує, що в ході судового розгляду прокурором було заявлено клопотання про допит інших свідків сторони обвинувачення, а саме ОСОБА_8 , ОСОБА_11 від допиту яких у вказаному кримінальному провадженні в подальшому прокурор відмовився, а сторона захисту на їх допиті не наполягала.
Встановлені судом обставини також підтверджуються зібраними в кримінальному провадженні та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, які суд вважає належними та допустимими, а саме:
-повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від 22.04.2024, згідно якого начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_12 повідомлено про скоєння громадянином ОСОБА_4 , 1983 р.н., кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України (а.с.61);
-рапортом начальника відділу обліку мобілізаційної роботи заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_13 , про те, що ОСОБА_4 11.04.2024 року прибув до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Під час уточнення облікових даних було встановлен, що він згідно довідки військово лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_6 від 28.02.2024 №999/3 визнаний придатним до військової служби, документів які надають право на відстрочку від призову по мобілізації не надано. Тому було виписано мобілізаційне розпорядження про призначення до 169 НЦ та повістку на відправку. Під особистий підпис в отриманні мобілізаційного розпорядження та повістці на відправку відмовився, про що було складено відповідний акт про відмову. Разом з тим ОСОБА_4 написав заяву про відмову про отримання повістки та покинув приміщення ІНФОРМАЦІЯ_5 . На відправку о 07.00 13.04.2024 не прибув. Станом на 22.04.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_5 не з`являвся (а.с.62);
-заявою ОСОБА_4 на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 11.04.2024 року про те, що відмовляється в отриманні повістки у зв`язку з тим, що у нього цивільна дружина інвалід, та хвора мати в селі Роставиця (а.с.63);
- копією Розписки на ім`я ОСОБА_4 з відміткою про необхідність з`явитися 13.04.2024. о 07.00 год, з відміткою від підпису відмовився (а.с.64);
-актом про відмову від отримання повістки від 11.04.2024 року складено в каб.№2 приміщення ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.65);
- мобілізаційним розпорядженням на ім`я солдата ОСОБА_4 , команда НОМЕР_1 НЦ про явку за адресою АДРЕСА_2 (а.с.66);
- військовим квитком серія НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданим ІНФОРМАЦІЯ_7 16.11.2001 (а.с.67-75);
-довідкою військово лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_6 від 28.02.2024 №999/3, відповідно до якої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проведено 28.02.2024 медичний огляд ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_6 28.02.2024. Невротичні реакції в анамнезі, на підставі ст.17-в графи ІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ Б придатний до військової служби (а.с.104);
- протоколом огляду документів від 16.05.2024, яким встановлено перелік документів щодо ухилення ОСОБА_4 від проходження військової служби, що долучені до повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за вих. № 1527 від 22.04.2024 (а.с.61);
Аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду докази в сукупності за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального правопорушення, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд визнає їх належними та допустимими доказами для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством.
Недопустимості доказів згідно вимог ст.ст. 87-89 КПК України судом не встановлено, оскільки всі письмові та речові докази встановлені, зібрані та перевірені органом досудового розслідування, а згодом судом, відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства України. Істотних порушень прав та свобод людини, визначених ст. 87 КПК України, судом не встановлено. Досліджені в судовому засіданні речові докази, документи відповідають вимогам щодо їх отримання, проведення та оформлення, складені уповноваженими процесуальними особами відповідно, узгоджуються між собою, та не викликають сумнівів у суду. Порушень вимог КПК України, які б могли спростувати висновки суду під час розгляду справи, судом встановлено не було.
Дослідивши і перевіривши надані в ході судового розгляду показання свідків, які також є процесуальними джерелами доказів, суд дійшов висновку, що ці показання є конкретними та узгоджуються з сукупністю інших доказів, які судом покладено у вирок.
Свідки були попереджені судом про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів і підстав сумніватися у показах свідків обвинувачення суд не вбачає.
Дослідивши у змагальній процедурі й зіставивши докази, оцінивши їх в аспекті ст. 94 КПК з точки зору належності, допустимості й достовірності, а також з`ясувавши передбачені ст. 91 вказаного Кодексу обставини, що належать до предмета доказування, суд вважає, що ці докази в їх сукупності та взаємозв`язку доводять факт вчинення обвинуваченим кримінально-караного діяння, передбаченого ст. 336 КК України, і вони в їх сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно ОСОБА_4 ..
Відповідно до ст.370КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, яке має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими згідно з ст. 94 цього Кодексу. Суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви й підстави для його ухвалення.
Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який продовжено до теперішнього часу.
Указом Президента України "Про загальну мобілізацію" № 69/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України - оголошено про проведення загальної мобілізації.
Об`єктивна сторона злочину за ст. 336 КК України, яка інкримінована обвинуваченому, виявляється в бездіяльності - ухиленні будь-яким способом від призову за мобілізацією, на особливий період.
Безпосереднім об`єктом цього злочину є відносини, що забезпечують обороноздатність України, зокрема комплектування її Збройних Сил, на які відповідно до ч.2 ст.17 Конституції покладаються найважливіші функції: оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості.
Суспільна небезпечність ухилення від призову за мобілізацією обумовлена тим, що мобілізація пов`язується з умовами особливого періоду в державі - з загрозою нападу, небезпекою державній незалежності України.
Суб`єктивна сторона злочину за ст.336 КК України - прямий умисел. Мотиви на кваліфікацію не впливають.
Суб`єкт - особа що підлягає мобілізації. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» це: військовозобов`язані, що знаходяться в запасі, та громадяни, що підлягають на час мобілізації призову на військову службу і отримали мобілізаційні посвідчення (повістки).
Згідно до абзацу п`ятого статті 1Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію » особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Стаття 3 Закону України"Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" визначає загальну мобілізацію як складову частину організації оборони держави, змістом якої, зокрема, є переведення Збройних Сил України, інших військових формувань на організацію і штати воєнного часу.
Саме це і є підставою криміналізації ухилення від призову за мобілізацією осіб, які підлягають такому призову.
Згідно з вимогами ч.3 статті 22Закону України"Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" - під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ст. 336 КК України, тобто ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 не одружений, непрацюючий, на утриманні неповнолітніх дітей не має, в силу ст..89 КК України не судимий, на обліках у психіатра та нарколога не перебуває.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до ст.65КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст.50КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Необхідно зазначити, що у правовій державі покарання передусім є виправним та превентивним засобом, в якій мають використовуватися не надмірні, а лише необхідні й зумовлені метою заходи. Виправлення як мета покаранняце той наслідок, якого прагне досягнути держава передбаченими законом заходами примусу, це ті певні зміни в особистості винної особи, які утримують її в подальшому від вчинення нових злочинів. З моральної точки зору, виправлення обвинуваченого і є кінцевою метою покарання.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.
Суд зазначає, що ухилення від захисту Батьківщини у період воєнного стану під час військової агресії ворога свідчить про підвищену суспільну небезпеку вчиненого злочину, оскільки це могло призвести до підриву військової дисципліни, розлагодження дій, спрямованих на захист суверенітету держави, що в умовах воєнного стану неприпустимо.
Крім того, у даному випадку відсутнє щире каяття обвинуваченого, безпосередньо в судовому засіданні він також не виявив наміру проходити військову службу в подальшому.
В умовах воєнного стану наслідки ухилення від військової служби повинні через покарання досягати такої мети, яка зможе запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, про що зазначено в ч.1 ст.1та ч.2 ст.50 КК України.
За наведених обставин, суд не знаходить підстав для застосування щодо обвинуваченого положень ст.ст. 69, 75 КК України і погоджується з позицією прокурора, що його виправлення можливе лише шляхом призначення йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст.336 КК України, проте у мінімальному розмірі.
Визначена форма відбування покарання в умовах ізоляції від суспільства є співмірною із вчиненим обвинуваченим злочинним діянням, а також є справедливим і виваженим заходом примусу, що буде ефективним в аспекті превенції вчинення ним чи іншими особами аналогічних злочинів, тоді як звільнення від відбування покарання з випробуванням не сприятиме виправленню винної особи, а також призведе до збільшення свідомого та відвертого ігнорування особами, які підлягають мобілізації, отриманого письмового повідомлення про необхідність несення військової служби.
Суд зазначає, що з урахуванням ситуації, яка наразі склалася в країні - збройною агресією РФ та конституційним обов`язком кожного громадянина по захисту Батьківщини, вчинений ОСОБА_4 умисний нетяжкий злочин представляє значну суспільну небезпечність, тому звільнення останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням створює в очах громадян та суспільства в цілому негативне враження безладдя та безкарності, тим паче під час введеного на всій території України воєнного стану та мобілізації. (Постанова ВС колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 15 листопада 2023 року справа N 641/1067/23 провадження N 51-5308 км 23).
А тому, на думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.
Запобіжний захід ОСОБА_4 під час досудового розслідування та судового розгляду не застосовувався і на теперішній час підстав для його застосування не вбачається.
Термін відбуття покарання слід обчислювати з моменту затримання .
Керуючись ст. ст.368,369,370,373,374 КПК України, суд
ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Термін відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його затримання.
Речові докази, після набрання вироком законної сили, а саме:
-Оригінал повістки на відправку, на ім`я ОСОБА_4 до команди №169 НЦ ВОС №166;
-Оригінал мобілізаційного розпорядження команда НОМЕР_1 НЦ;
-Оригінал акту про відмову від отримання повістки від 11.04.2024 року;
-Оригінал заяви про відмову від отримання повістки;
-Оригінал довідки військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_6 від 28.02.2024 №999/3, які знаходяться при матеріалах кримінального провадження залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Ружинський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим - в той же строк з моменту вручення йому копії цього вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1 .