ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 670/209/24

Провадження № 11-кп/820/227/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника потерпілої

адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000009 від 24 січня 2024 року, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Віньковецького районного суду Хмельницької області від 11 грудня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка с. Заборознівці Новоушицького району Хмельницької області, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працює, незаміжня, особа з 3-ю групою інвалідносмті, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не має судимостей,

визнана винуватою за ч.1 ст.125 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Цивільний позов задоволено частково.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 610 (шістсот десять) грн матеріальної шкоди та 10 000 (десять тисяч) грн моральної шкоди.

За вироком суду, ОСОБА_6 23 січня 2024 року близько 14-ї год, перебуваючи неподалік домогосподарства АДРЕСА_1 , в ході конфлікту, який виник на ґрунті тривалих неприязних відносин із ОСОБА_9 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, завдала останній тілесні ушкодження.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність та суспільно-небезпечний характер своїх дій і їх наслідки, бажаючи їх настання, ОСОБА_6 взяла в праву руку дерев`яну палицю, якою умисно завдала три удари по лівій нозі, лівому плечовому суглобу та лівій половині грудної клітини потерпілої ОСОБА_9 .

Своїми умисними діями ОСОБА_6 умисно завдала потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді одного синця та забою м`яких тканин в ділянці лівої половини грудної клітини в нижній третині між лівою лопатковою лінією та лівою задньою пахвовою лінією, одного синця та забою м`яких тканин в ділянці лівого плечового суглобу по верхньо-зовнішній поверхні, одного садна, синця та забою м`яких тканин в ділянці верхньої губи дещо зліва від умовно серединної лінії, одного садна на тильній поверхні проксимальної фаланги 1-го пальця лівої кисті, які за своїм характером відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в умисному легкому тілесному ушкодженні, ОСОБА_6 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 просила вирок Віньковецького районного суду від 11 грудня 2024 року скасувати, а кримінальне провадження закрити.

Уважала, що вирок є незаконним, а висновки суду суперечать фактичним обставинам справи, докази, як з боку обвинувачення так і з боку захисту отримали упереджену однобічну оцінку.

Зазначала, що стороною обвинувачення під час досудового розслідування був установлений інший механізм заподіяння тілесних ушкоджень, який не відповідає тому механізму, який установлений у судовому засіданні.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 можливе за обставин, які встановлювалися під час досудового розслідування.

Отже, стороною обвинувачення не доведено, що саме за такого механізму заподіяння ударів потерпілій взагалі можливе виникнення тілесних ушкоджень.

Отож, спосіб вчинення злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , не був доведений в судовому засіданні належними та допустимими доказами, що залишилося поза увагою суду.

Стверджувала, що судом безпідставно та невмотивовано взято до уваги показання свідків сторони обвинувачення та відхилено показання свідків сторони захисту.

Зауважувала, що для спростування відсутності взаємозв`язку між матеріальною і моральною шкодою та діями обвинуваченої сторона захисту клопотала про призначення низки експертиз, однак суд безпідставно відмовив у цьому.

Тому за таких обставин оскаржуваний вирок не може вважатись законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту судового рішення та узагальнених доводів апеляційної скарги; обвинувачену ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу про скасування вироку суду та закриття провадження; заперечення представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 та прокурора ОСОБА_5 проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Апеляційний перегляд оскаржуваного вироку здійснюється у відповідності з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, в межах поданої апеляційної скарги.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, є обґрунтованим, підтверджений сукупністю зібраних у кримінальному провадженні та детально викладених у вироку доказів, яким судом дана належна оцінка.

Обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення не визнала. Пояснила, що вони з ОСОБА_9 конфліктують понад рік, але вона її не била.

23 січня 2024 року вона з дерев`яною палицею вийшла на вулицю, щоб розігнати собак і випадково зустріла ОСОБА_9 , яка розмовляла по телефону. Вона запитала у ОСОБА_9 , доки та буде турбувати її сім`ю, а та відповіла, що вона нічого не має до її сім`ї. Тоді вона вирішила забрати телефон у ОСОБА_9 , щоб та з нею поговорила, але ОСОБА_9 відхилилась і замахнулась на неї пакетом, який вдарився їй в плече, порвався і з нього розсипались продукти. Вона жодних дій щодо ОСОБА_9 не вчиняла. У цей час підійшов її син і сказав, що там не має з ким говорити. Після цього вони з сином пішли додому. По дорозі вона погрожувала ОСОБА_9 , що заб`є її, оскільки остання їй навздогін щось погрожувала, але що саме не пам`ятає. На місці події інших осіб вона не бачила.

Проте, винуватість ОСОБА_6 у спричиненні потерпілій легких тілесних ушкоджень за вказаних у вироку обставин підтверджена зібраними і перевіреними в судовому засіданні доказами.

Потерпіла ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що сварка з ОСОБА_6 виникла ще зранку, оскільки останній не сподобалось, що вона встановлює поблизу будинку відеокамери.

Згодом вона поверталася додому з пакетом продуктів і розмовляла з мамою по телефону. На вуличці недалеко від свого дому побачила ОСОБА_6 , яка стояла з палицею, та її сина. Вона зрозуміла, що має відбутися і подзвонила на «102».

ОСОБА_6 намагалась вирвати в неї телефон, щоб вона нікуди не подзвонила, але вона не дала цього зробити. Тоді ОСОБА_6 завдала їй три удари палицею, після чого її зупинив син і вони пішли додому.

Після цього вона подзвонила своєму чоловікові, матері та тітці і повідомила, що її побила ОСОБА_6 . Свідком події була ОСОБА_10 .

На місце події була викликана «швидка», її забрали до лікарні, де її оглянули, а наступного дня вона проходила судово-медичну експертизу. Обвинувачена завдала їй легкі тілесні ушкодження, в результаті яких вона лікувалась та пережила фізичний біль та душевні переживання, тому просила стягнути з неї на її користь 2 574 грн 15 коп матеріальної шкоди та 20 000 грн моральної шкоди.

Окрім показань потерпілої, винуватість ОСОБА_6 доведена показаннями свідків:

- ОСОБА_10 , яка повідомила, що 23.01.2024 року вона приїхала в

с. Осламів до ОСОБА_9 . Однак, її вдома не було і вона залишилась чекати на дорозі. Вона побачила червону куртку, в якій ходить ОСОБА_9 . Потім до ОСОБА_9 підійшла жінка із здоровою палкою, разом з нею був хлопець. Жінка завдала ОСОБА_9 два удари палкою. Свідок також чула як хлопчик кричав до жінки «мама», а чоловік «не лізь, хай б`є». Пізніше їй зателефонувала ОСОБА_9 і повідомила, що її побила ОСОБА_6 ;

- ОСОБА_11 , яка повідомила, що вона є матір`ю потерпілої ОСОБА_9 . Дочка їй зателефонувала і повідомила, що ОСОБА_6 її побила патиком;

- ОСОБА_12 , яка повідомила, що ОСОБА_9 є її племінницею. Потерпіла ОСОБА_9 телефонувала до неї і повідомила, що коли вона йшла з магазину додому, то на неї напала сусідка ОСОБА_6 з палкою і почала її бити по обличчю та ребрах;

- ОСОБА_13 , який повідомив, що ОСОБА_9 є його дружиною. 23.01.2024 року біля 15-ї години вона зателефонувала і повідомила, що ОСОБА_6 побила її на краю вулиці. Він відпросився з роботи і приїхав до дружини, яку вже забрала «швидка». Бачив у дружини тілесні ушкодження на губі, плечі, ребрах, нозі. На другий день він возив дружину у смт Ярмолинці на судово-медичну експертизу;

- ОСОБА_14 , який підтвердив, що того дня він чергував і надійшло повідомлення про заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . Він виїжджав на місце події в с. Осламів, де на узбіччі стояла потерпіла ОСОБА_9 , на дорозі були розкидані продукти харчування. Бачив у потерпілої тілесні ушкодження, а саме садна на руці та обличчі. Вона повідомила, що ОСОБА_6 побила її палицею. Після цього приїхала «швидка» і ОСОБА_9 забрали в лікарню;

- ОСОБА_15 , який підтвердив ці ж обставини, що й свідок ОСОБА_14 . Він відібрав заяву і пояснення у ОСОБА_9 . На вулиці інших осіб не було. Після цього приїхала «швидка».

Винуватість обвинуваченої також доведена протоколами слідчих дій та висновком експертизи:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 23.01.2024 року, згідно з яким ОСОБА_9 повідомила про заподіяння їй ОСОБА_6 тілесних ушкоджень;

- висновком судово-медичного експерта №19 від 25.01.2024 року, згідно з яким потерпілій ОСОБА_9 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: 1 синця та забою м`яких тканин в ділянці лівої половини грудної клітини в нижній третині між лівою лопатковою лінією та лівою задньою пахвовою лінією, 1 синця та забою м`яких тканин в ділянці лівого плечового суглобу по верхньо-зовнішній поверхні, 1 садна, синця та забою м`яких тканин в ділянці верхньої губи дещо зліва від умовно серединної лінії, 1 садна на тильній поверхні проксимальної фаланги 1 пальця лівої кисті, які за своїм характером відносяться до легкого тілесного ушкодження;

- протоколом огляду місця події від 31.01.2024 року за участю потерпілої ОСОБА_9 , згідно з яким ОСОБА_9 показала місце, де ОСОБА_6 заподіяла їй тілесні ушкодження;

- протоколом огляду відеофайлів від 02.02.2024 року на СD-R диску 80 UG, індивідуальний номер 717, згідно відеозапису «2_» маркування «ІР САМЕRА 23/01/2024» в АДРЕСА_1 виходить ОСОБА_6 із дерев`яною палицею в лівій руці. Далі із домогосподарства виходить син ОСОБА_6 ОСОБА_16 . На задньому фоні чути сварку, жіночі голоси, а також чоловічий голос та звуки подібні до звуків бійки. Із домогосподарства виходить чоловік обвинуваченої ОСОБА_17 і говорить « ОСОБА_18 не лізь, нехай б`є». На задньому фоні чути голос ОСОБА_6 «Я її суку тепер вб`ю». Далі ОСОБА_6 повертається на домогосподарство 55, в руках у неї палиця, а за нею йдуть ОСОБА_17 і ОСОБА_19 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 05.02.2024 року за участю потерпілої ОСОБА_9 , згідно з яким вона відтворила обставини заподіяння їй тілесних ушкоджень ОСОБА_6 ;

- протоколом огляду відеофайлів від 25.02.2024 року на СD-R диску 80 UG, індивідуальний номер PSP332WA10034049, згідно відеозапису «0000000__0008» в с. Осламів вул. Мічуріна, на перехресті біля узбіччя стоїть особа жіночої статті, одягнута у куртку червоного кольору (потерпіла ОСОБА_9 ), в руках розірваний пакет, на дорозі лежать розкидані продукти. На відеозапису зображено напис «0000000_/01/23 14:16:47»; згідно відеозапису «0000000__0005» в с. Осламів вул. Мічуріна, на перехресті біля узбіччя стоїть особа жіночої статті, одягнута у куртку червоного кольору (потерпіла ОСОБА_9 ), в руках розірваний пакет, на дорозі лежать розкидані продукти. Запис відео зупиняється «0000000_/01/23 14:17:05»;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 05.03.2024 року за участю свідка ОСОБА_10 , згідно з яким ОСОБА_10 відтворила обставини заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Водночас місцевий суд протокол огляду відеофайлів від 18.02.2024 року та сам речовий доказ СD-R диск 80 UG, індивідуальний номер PSP332WA10034049, на якому містяться відеозаписи і фотозображення, не взяв до уваги як належні докази, оскільки в них не містяться відомості про обставини, які підлягають доказуванню в цьому кримінальному проваджені.

Також суд не взяв до уваги як недостовірні показання свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах справи іншими доказами та висновком судово-медичної експертизи, а показання свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 визнав неналежними доказами, бо вони не містять відомостей про обставини, які підлягають доказуванню в цьому кримінальному проваджені.

Воднораз, місцевий суд критично віднісся й до показань ОСОБА_19 та ОСОБА_17 , які заперечили завдання ударів ОСОБА_6 , оскільки вони є сином та чоловіком обвинуваченої, тобто, близькими родичами, а тому зацікавлені, щоб остання не була притягнута до кримінальної відповідальності.

Відтак, доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про непричетність до спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, зокрема, інший спосіб вчинення злочину та механізм заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень, тощо є непереконливими.

Ретельно проаналізувавши всі докази в їх сукупності, зокрема, показання обвинуваченої ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_9 , місцевий суд дав їм належну оцінку, правильно встановив фактичні обставини провадження й дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченої у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження та правильно кваліфікував її дії за ч.1 ст.125 КК України.

Згідно з вимогами ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання за вчинене кримінальне правопорушення, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України, з висновками якого погоджується й апеляційний суд, урахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, мотиви і причини його скоєння, дані про особу, сімейний та матеріальний стан.

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Ураховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_6 уперше притягується до кримінальної відповідальності, є особою з інвалідністю 3-ї групи, посередньо характеризується за місцем проживання, суд дійшов переконливого висновку про необхідність призначення їй покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу.

Таке покарання за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нових правопорушень.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 вирішений судом відповідно до вимог цивільного і кримінального процесуального законодавства.

Суд навів у вироку аргументовані докази на обґрунтування позовних вимог потерпілої та розмір їх задоволення на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної та моральної шкоди.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про законність ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_6 та безпідставність доводів апеляційної скарги.

Підстав для зміни чи скасування вироку суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Віньковецького районного суду Хмельницької області від 11 грудня 2024 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а її апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3