Провадження № 1-кп/761/810/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Шевченківського районного суду міста Києва, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000267, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 17.07.2020, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

установив:

І. Історія провадження.

У провадження судді Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_5 надійшло зазначене кримінальне провадження.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.05.2023 призначено повторний автоматичний розподіл у справі № 761/23557/20 та визначено головуючого суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 12.05.2023 прийнято зазначене кримінальне провадження до розгляду.

Ухвалою суду від 03.12.2024 призначено судовий розгляд у кримінальному провадженні.

ІІ. Формулювання обвинувачення за обвинувальним актом.

ОСОБА_3 , будучи раніше судимим Дніпровським районним судом міста Києва від 17.06.2020 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, до покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знов вчинив новий умисний, корисливий злочин за таких обставин.

Так, 17.07.2020 приблизно о 16 год. 00 хв., перебуваючи в приміщенні «хостелу» за адресою: місто Київ, вулиця Шолуденка, б. 2, кімната 3, ОСОБА_3 , помітив поряд з ліжком на якому відпочивав ОСОБА_6 , мобільний телефон марки «Neffos TP-LINK X1» з сім-картами абонентських номерів НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , який вирішив повторно, таємно викрасти.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливим мотивом, ОСОБА_3 17.07.2020 приблизно о 16 год. 00 хв., користуючись умовами які склалися, а саме обстановкою за якої його дії не були у полі зору інших мешканців кімнати присутніх в момент крадіжки, підійшов до ліжка ОСОБА_6 , після чого повторно, таємно викрав мобільний телефон «Neffos TP-LINK X1» вартістю 1 324 гривні 50 копійок, з сім-картами абонентських номерів НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , які матеріальної вартості для потерпілого не становлять.

Надалі з метою доведення до кінця злочинного умислу, направленого на вчинення таємного, повторного викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

А всього, ОСОБА_3 таємно, повторно викрав майно, що належить ОСОБА_6 на загальну суму 1 324 (одну тисячу триста двадцять чотири) грн. 50 коп.

Таким чином ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

ІІІ. Позиція, клопотання та заяви учасників судового провадження у судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_3 вважав можливим закрити кримінальне провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Прокурор ОСОБА_4 також вважав можливим закрити кримінальне провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.

IV. Висновки та мотиви суду.

Положеннями ч.ч. 1, 6 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Судом встановлено, що 09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон України № 3886-ІХ).

Цим Законом України № 3886-ІХ ст. 51 КУпАП викладена у новій редакції, відповідно до якої дрібним викраденням чужого майна є викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 (двох) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи з 01.01.2020 - встановлений в розмірі 2 102 гривень, а 50 відсотків від його розміру становить 1 051 гривень (податкова соціальна пільга).

З огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону України № 3886-IX, на момент інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становила 2 102 гривень (1 051 гривень х 2 (двох) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Таким чином, межею адміністративної та кримінальної відповідальності за викрадення чужого майна у 2020 році є його вартість в розмірі 2 102 гривень, до цієї суми адміністративна відповідальність, після - кримінальна.

Зі змісту формулювання обвинувачення за обвинувальним актом та висновку судово-товарознавчої експертизи № 245 від 22.07.2020 вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, де останньому інкримінується завдання 17.07.2020 матеріальної шкоди потерпілій стороні на суму 1 324 ( одна тисяча триста двадцять чотири) гривень 50 копійок, що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу 2 (двох) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 2 102 гривень).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Це положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, інкриміноване ОСОБА_3 діяння наразі не може вважатись кримінальним правопорушенням, оскільки вартість майна, у викраденні якого останній обвинувачується не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого передбачено саме кримінальну відповідальність.

Так, вимогами п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України встановлено, що кримінальне провадження закривається, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно з ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Як встановлено у судовому засіданні, обвинуваченому ОСОБА_3 зрозумілі наслідки закриття кримінального провадження за вказаною підставою і він не заперечує щодо такого закриття.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_3 за висунутим обвинуваченням інкримінується завдання матеріальної шкоди потерпілій стороні на суму меншу 2 (двох) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення крадіжки, тобто інкриміноване діяння ОСОБА_3 відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караним на цей час, а тому суд вважає можливим закрити кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

V. Інші питання, які вирішуються судом.

Цивільний позов в рамках провадження не заявлено.

Заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід, на момент закриття кримінального провадження, не застосовано.

Питання про долю речового доказу необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати стягуються з обвинуваченого лише у разі ухвалення обвинувального вироку. Тому процесуальні витрати, пов`язані з проведенням у кримінальному провадженні судових експертиз слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 3, 7, 9, 284, 369-372, 479-2 Кримінального процесуального кодексу України, ст.ст. 1, 5, 185 Кримінального кодексу України, ст. 58 Конституції України, суд

постановив:

Кримінальне провадження № 0000267, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 17.07.2020, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України - закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме: мобільний телефон марки «Neffos TP-LINK X1» - залишити у володінні власника майна.

Процесуальні витрати на залучення експерта - віднести на рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена учасниками кримінального провадження протягом семи днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва.

Суддя ОСОБА_1