Справа № 397/180/25
н/п : 1-кп/397/110/25
В И Р О К

Іменем України

12.02.2025 селище Олександрівка

Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника служби у справах дітей - ОСОБА_4 ,

законного представника обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Олександрівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.03.2023 за №0000249, на підставі обвинувального акту стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красносілка Олександрівського району Кіровоградської області, громадянина України, українця, який має середню освіту, не працюючий, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України,-

У С Т А Н О В И В:

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, а саме - викрадення офіційних документів та кримінальне правопорушення проти власності, а саме - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Так, 02.03.2023 близько 19.00 год. неповнолітній ОСОБА_7 знаходився у гостях у ОСОБА_8 у приміщенні кімнати житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

Перебуваючи в цей час у вказаному місці ОСОБА_7 помітив на столі належну ОСОБА_9 банківську карту Акціонерного товариства "Приватбанк" № НОМЕР_1 , яка згідно ст. 1 Закону України "Про інформацію", п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п.15.2 ст. 15 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", ч.4 ст. 51 Закону України "Про банки та банківську діяльність", п.1 ст.5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_9 .

В подальшому, цього ж дня, а саме 02.03.2023 близько 19:40 год. у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння офіційним документом, а саме належною ОСОБА_9 банківською карткою АТ КБ "Приватбанк" № НОМЕР_1 .

Реалізуючи даний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, ОСОБА_7 , скориставшись тим, що його злочинні дії не помічені ОСОБА_9 та сторонніми особами, шляхом вільного доступу зі столу у приміщенні кімнати житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , таємно викрав належну ОСОБА_9 банківську карту АТ КБ "Приватбанк" № НОМЕР_1 , з подальшою метою таємного викрадення (крадіжки) грошових коштів з вказаної банківської картки.

Крім того, 03.03.2023 близько 07:50 год. у ОСОБА_7 , який перебував за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 та якому було достовірно відомо, що на банківському рахунку ОСОБА_9 НОМЕР_2 , відкритому в АТ КБ "ПриватБанк" знаходяться грошові кошти, виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення вказаних грошових коштів.

ОСОБА_7 діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів та ціллю особистого самозбагачення, в умовах воєнного стану, будучи впевненим, що його злочинні дії не будуть помічені ОСОБА_9 та сторонніми особами, розуміючи суспільну небезпечність своїх злочинних діянь та бажаючи їх настання, використовуючи раніше викрадений мобільний телефон марки Xiaomi Redmi 9A 2/32GB Granite Gray (M2006C3LG), належний ОСОБА_9 за допомогою встановленого на ньому додатку "Приват 24", знаючи секретний код до нього, без відома і згоди ОСОБА_9 таємно, шляхом вільного доступу викрав грошові кошти в сумі 35000 гривень з банківського рахунку НОМЕР_2 , відкритого в АТ КБ "ПриватБанк", які належали ОСОБА_9 , якими розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому майнову шкоду на вказану суму.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень за обставин, зазначених у обвинувальному акті, визнав повністю, щиро каявся, завдану потерпілому матеріальну шкоду відшкодував.

Потерпілий ОСОБА_9 надав заяву про розгляд кримінального провадження без його участі, просив призначити покарання ОСОБА_7 на розсуду суду.

Окрім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень підтверджується дослідженими в судовому засіданні наступними доказами:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000249 від 04.03.2023, відповідно до якого на підставі заяви ОСОБА_9 внесено відомості про вчинення кримінальних правопорушень за ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України за фактом крадіжки ОСОБА_7 02.03.2023 близько 19 год. з кімнати житлового будинку ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , належної останньому банківської карти АТ КБ "Приватбанк" та за фактом викрадення ОСОБА_7 03.03.2023 близько 08 год. з банківського рахунку АТ «ПриватБанк», відкритого на ім`я ОСОБА_9 належних останньому грошових коштів у сумі 35000 грн. з використанням додатку «Приват-24»;

- рапортом інспектора-чергового ВП №1 (м. Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_10 від 03.03.2023, зареєстрованого в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» 03.03.2023 за №675, відповідно до якого 03.03.2023 надійшла заява до РУ про те, що 02.03.2023 о 05-30 год. звернувся ОСОБА_9 , житель АДРЕСА_1 з заявою про те, що невідома особа шляхом вільного доступу 02.03.2023 в період часу з 01-00 год. 05-30 год заволоділа мобільним телефоном марки «Nokia, банківською картою та грошовими коштами в розмірі 30000 грн.;

- рапортом старшого слідчого СВ ВП №1 (м. Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_11 від 23.03.2023, згідно якого у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000249 від 04.03.2023 (за фактом таємного викрадення ОСОБА_7 мобільного телефону марки Xiaomi Redmi 9A 2/32GB Granite Gray (M2006C3LG), належного ОСОБА_9 за ч.4 ст. 185 КК України) встановлено, що 03.03.2023 близько 10 год. ОСОБА_7 перебуваючи у приміщенні кімнати житлового будинку ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 таємно викрав належну останньому банківську карту АТ «ПриватБанк», унаслідок чого в його діях вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України;

- рапортом старшого слідчого СВ ВП №1 (м. Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_11 від 23.03.2023, згідно якого у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000249 від 04.03.2023 (за фактом таємного викрадення ОСОБА_7 мобільного телефону марки Xiaomi Redmi 9A 2/32GB Granite Gray (M2006C3LG), належного ОСОБА_9 за ч.4 ст. 185 КК України) встановлено, що 03.03.2023 близько 11 год. ОСОБА_7 з банківського рахунку АТ «ПриватБанк», відкритого на ім`я ОСОБА_9 через додаток «Приват 24» таємно, у період воєнного стану, викрав грошові кошти в сумі 35000 грн., унаслідок чого в його діях вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.03.2023, згідно якого старший слідчий СВ ВП №1 (м. Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_11 прийняла у ОСОБА_9 заяву про те, що 03.03.2023 у період часу з 01 год. до 05:30 год. невідома особа з банківської карти АТ «ПриватБанк» викрала грошові кошти та викрала мобільний телефон марки «Nokia вартістю близько 5500 грн., які знаходились по вул. Синьогубівська,46 с. Красносілка;

- протоколом огляду місця події від 03.03.2023, проведеного за участю неповнолітнього ОСОБА_7 та його матері ОСОБА_5 , у ході якого оглянуто чагарники, розташовані напроти вхідних дверей до господарчої будівлі, розташованої на території домоволодіння ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого неповнолітній показав місце, куди 03.03.2023 близько 14 год. викинув мобільний телефон, належний ОСОБА_9 , який викрав у нього 02.03.2023 близько 19 год. У ході огляду вказаних чагарників виявлено та вилучено мобільний телефон марки Xiaomi Redmi 9A 2/32GB Granite Gray (M2006C3LG), (imei НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 );

- довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 03.03.2023 про рух коштів на рахунку НОМЕР_2 , відкритому на ім`я ОСОБА_9 , відповідно до якої 03.03.2023 відбулося три перекази на карту ПриватБанку через додаток Приват 24 у сумі 5025,13 грн., 10050,00 грн. та 10050,00 грн., одержувачем яких є ОСОБА_7 та 10000,00 грн. з картки знято в якості оплати на ігрових сайтах PM.UA (SR), KYIV;

- довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 24.03.2023 про рух коштів на рахунку НОМЕР_5 , відкритому на ім`я ОСОБА_7 вбачається, що 03.03.2023 на вказаний рахунок надійшли кошти в сумі 10050,00 грн.; 10050,00 грн. та 5025,13 грн., відправник ОСОБА_9 .

Разом з тим, у судовому засіданні прокурор відмовилася від допиту свідків у даному кримінальному провадженні.

А тому суд, за згодою сторони захисту, прийняв відмову прокурора від допиту у судовому засіданні свідків.

Таким чином, всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час кримінального провадження, перевіривши їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, дослідженими в судовому засіданні, у їхній сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, суд дійшов висновку про доведеність обвинувачення, висунутого ОСОБА_7 відповідно до обвинувального акту.

Разом із тим, надаючи оцінку діям обвинуваченого на предмет наявності повторності, як кваліфікуючої ознаки крадіжки, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 32 КК України повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. Повторність відсутня, якщо за раніше вчинене кримінальне правопорушення особу було звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, установлених законом, або якщо судимість за це кримінальне правопорушення було погашено або знято, а також після відбуття покарання за вчинення кримінального проступку.

Відповідно до примітки до ст. 185 КК України, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

Судом враховується, що ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 11.02.2025 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000249 від 04.03.2023 в частині обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України (по епізоду від 02.03.2023 таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого в умовах воєнного стану, а саме мобільного телефону марки Xiaomi Redmi 9A 2/32GB Granite Gray (M2006C3LG), належного ОСОБА_9 ), закрито за п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння та виділено в окреме провадження матеріали кримінального провадження №0000249 від 04.03.2023 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України (по епізоду від 02.03.2023 викрадення офіційного документу) та кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України (по епізоду від 03.03.2023 таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, а саме грошових коштів у потерпілого ОСОБА_9 ).

Отже, кваліфікуюча ознака повторності кримінальних правопорушень, за якою стороною обвинувачення кваліфіковані дії ОСОБА_7 в обвинувальному акті по епізоду від 03.03.2023 за фактом таємного викрадення чужого майна (крадіжки) грошових коштів у сумі 35000 грн. з банківського рахунку НОМЕР_2 , відкритого в АТ КБ «ПриватБанк», які належали потерпілому ОСОБА_9 , відсутня.

Оскільки Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 введено з 24.02.2022 воєнний стан в Україні, строк дії якого станом на 03.03.2023 продовжено, тому інкриміноване кримінальне правопорушення за ч.4 ст. 185 КК України правильно кваліфіковано за ознакою вчинення «в умовах воєнного стану».

Таким чином, із врахуванням вимог ч.3 ст. 337 КПК України, суд дійшов переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікує його дії за ч.1 ст.357 КК України як викрадення офіційного документу та за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винуватого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок (ч.1 ст. 357 КК України) та кримінальне правопорушення, які віднесено до категорії тяжких злочинів (ч.4 ст. 185 КК України).

Як особа, обвинувачений ОСОБА_7 на момент вчинення кримінальних правопорушень є неповнолітнім, проживає з батьком, матір`ю, братами та сестрою, за місцем проживання характеризується задовільно, в побуті доброзичливий, ввічливий, підтримує добрі стосунки як у сім`ї так і в спілкуванні з односельцями, в конфліктних ситуаціях не був помічений, не навчається, не працює, раніше не судимий, на профілактичному обліку сектору поліцейської діяльності не перебував та не перебуває, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Сім`я ОСОБА_7 на обліку служби у справах дітей Олександрівської селищної ради як така, що опинилась в складних життєвих обставинах не перебуває.

Згідно Акту обстеження умов проживання ОСОБА_7 від 09.03.2023 сім`я проживає по АДРЕСА_1 в житловому будинку з пічним опаленням, в якому 2 кімнати, кухня, коридор, веранда. За зазначеною адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , брат ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сестра ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , брат ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Умови проживання задовільні, наявна необхідна побутова техніка, продукти харчування. Для виховання, розвитку та проживання дітей створені умови, забезпечені всім необхідним. Стосунки між членами сім`ї добрі, дружні, допомагають одне одному у навчанні та матері по господарству, батько мобілізований.

Згідно звіту про неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 ,, останній за зовнішніми ознаками здоровий, ознак затримки або порушення розвитку не має. Провину у діянні, в якому обвинувачується, визнає та розкаюється. Підбурювачі невідомі. Ступінь впливу з боку дорослих середній. Дана сім`я на обліку СЖО не перебуває; склад сім`ї матір, батько та четверо дітей. Стосунки в сім`ї доброзичливі, діти поважають матір, мати забезпечує умови для дітей, батько мобілізований. ОСОБА_7 вільний час проводить вдома; друзів схильних до пропусків занять не має.

Обставинами, які пом?якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, добровільне та повне відшкодування потерпілому заподіяного збитку.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Орган пробації, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, належний рівень соціальної адаптації, інтелектуально-комунікативні особливості поведінки, емоційну врівноваженість, наявність загальносуспільних цінностей, та середній рівень ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення, прийшов до висновку, що виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства та не становить високої небезпеки для суспільства. У разі, якщо суд дійде висновку про винуватість ОСОБА_7 в інкримінованому йому правопорушенні, орган пробації вважає доцільним застосувати покарання, альтернативне позбавленню волі на певний строк.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У той же час згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема, у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2015 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Санкцією ч. 4 ст. 185 КК України визначено, що за дії, які передбачені в диспозиції вказаної статті, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Приписи ст. 69 КК України про призначення винній особі більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, є спеціальними і застосовуються у виключних випадках. Підставами для застосування цієї статті є встановлення не лише наявності кількох пом`якшуючих обставин, а й того факту, що їх наявність істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Тобто для застосування судом положень ст. 69 КК України повинні бути встановлені виключні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення. У кожному випадку факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися судом з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження. Проте у будь-якому разі встановлені обставини, що пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим.

Такий висновок зробив Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду в постанові від 27.04.2021 (справа № 712/4384/20, провадження №51-548км21).

Враховуючи наявність трьох обставин, які пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень; добровільне відшкодування завданих збитків та вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім), які на переконання суду істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується задовільно, не перебуває на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра, а також беручи до уваги, що потерпілий не має жодних претензій до обвинуваченого, та враховуючи висновок органу пробації, згідно якого обвинувачений не становить високої небезпеки для суспільства та його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, суд приходить до переконливого висновку, про наявність підстав для переходу до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.4 ст. 185 КК України, призначивши ОСОБА_7 покарання у виді громадських робіт. Також суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у межах санкції, встановленої ч.1 ст. 357 КК України у виді тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Також, відповідно до ч.3 ст. 72 КК України, основні покарання у виді штрафу при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Таким чином, покарання за ч.1 ст. 357 КК України у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн., має виконуватися самостійно.

Призначення обвинуваченому ОСОБА_7 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст.50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 на досудовому розслідуванні не застосовувалися заходи забезпечення кримінального провадження.

Підстави до вжиття заходів забезпечення кримінального провадження відсутні.

Цивільний позов потерпілим до обвинуваченого не заявлено.

Судові витрати та речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ч.1 ст. 357, ч.4 ст. 185, ст. 69 КК України, 368-371, 373-374, 376, 394-395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десят) гривень;

- за ч.4 ст.185 КК України, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України - у виді громадських робіт строком на 100 (сто) годин.

Покарання за ч.1 ст. 357 КК України у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 гривень - виконувати самостійно.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрівський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1