ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/220/25 Справа № 701/973/24 Категорія: ч.1 ст.125 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Маньківського відділу Уманської окружної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Маньківського районного суду Черкаської області, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Іваньки Маньківського району Черкаської області, зареєстрованої АДРЕСА_1 та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою спеціальною освітою, не працюючої, неодруженої, раніше не судимої, у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

визнано винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, та призначено їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн., в дохід держави,

в с т а н о в и л а:

Згідно вироку районного суду ОСОБА_7 визнана винуватою та засуджена за те, що вона 22.06.2024 близько 02 год. 00 хв., перебуваючи в приміщенні житлового будинку, що розташовується по АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із своєю свекрухою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є особою, з якою ОСОБА_7 , перебувала у близьких відносинах, з метою спричинення останній тілесних ушкоджень, діючи умисно і цілеспрямовано, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, завдала один удар долонею руки в ділянку її обличчя, а після цього, за допомогою пластикового ліхтарика нанесла останній ще один удар в ділянку перенісся, в результаті чого, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 , тілесних ушкоджень у вигляді синців в ділянці внутрішніх частин верхніх повік правого та лівого ока, синців на нижніх повіках правого та лівого ока, садно перенісся дещо справа, садно верхньої губи зліва, садно правої щоки з переходом в ділянку верхньої губи справа та садно правої щоки в нижній третині, які згідно висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи від 24.06.2024 № 282 відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, тобто вчинила діяння, що має ознаки фізичного насильства як форми домашнього насильства відповідно до положень Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Умисні дії ОСОБА_7 , суд кваліфікував як кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Не заперечуючи доведеності вини обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, прокурор Маньківського відділу Уманської окружної прокуратури ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу в якій просив вирок Маньківського районного суду Черкаської області від 04.09.2024 щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме в частині не встановлення обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст.67 КК України та ухвалити в цій частині новий вирок, яким зазначити про встановлення передбаченої п.6-1 ч.1 ст.67 КК України обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_7 - вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винна перебувала у близьких відносинах. У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційні вимоги обгрунтував тим, що вирок суду щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, суд ухвалюючи вирок, яким ОСОБА_7 визнано винною і призначено покарання за ч.1 ст. 125 КК України, у мотивувальній частині не зазначив встановлену в ході досудового розслідування та вказану в обвинувальному акті обставину, що обтяжує покарання, передбачену п. 6-1 ч.1 ст.67 КК України - вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винна перебувала у близьких відносинах.

Зауважив, що відповідно до п.5 ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» сфера дії вказаного законодавства незалежно від факту спільного проживання поширюється на матір (батька) або дітей одного з подружжя (колишнього подружжя) та іншого з подружжя (колишнього подружжя).

А отже, в контексті положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія п. 6-1 ч.1 ст.67 КК України поширюється в даному випадку.

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 67 КК України суд має право, залежно від характеру вчиненого кримінального правопорушення, не визнати будь-яку із зазначених у частині першій цієї статті обставин, за винятком обставин, зазначених у пунктах 2,6,6-1,7,9,10,12 такою, що обтяжує покарання навівши мотиви свого рішення у вироку.

Вказує, що невизнання судом зазначеної в обвинувальному акті, передбаченої п. 6-1 ч.1 ст.67 КК України обтяжуючої обставини у виді вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, прямо порушує вимоги ч. 2 ст. 67 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка просила задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, позицію обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_9 , які не заперечили проти апеляційної скарги, потерпілу ОСОБА_8 , яка підтримала вимоги апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку протиправних діянь, відповідає фактичним обставинам справи, які не оспорюються учасниками судового провадження, підтверджується зібраними у справі доказами і є обґрунтованим.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком, те що ОСОБА_7 , інтереси якої представляє захисник ОСОБА_9 не оспорює обставини його вчинення, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обставин, що його обтяжують, та визнав за можливе призначити покарання у межах санкції ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу.

Перевіривши вирок суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи прокурора про порушення районним судом вимог закону при ухваленні вироку є обґрунтованими, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.2 ст.382 КПК вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження. Отже, ця норма відсилає до загальних вимог кримінального процесуального закону, яким має відповідати вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження і такою нормою є ст. 374 КПК України.

Згідно абз. 5 п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються обставини, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Однак районний суд, ухвалюючи вирок, у мотивувальній частині не зазначив встановлені в ході досудового розслідування та вказану у обвинувальному акті обставину, що обтяжує покарання, передбачену п. 6-1 ч. 1 ст. 67 КК України, а саме, вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебував у близьких відносинах, та зазначив, що обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 судом не встановлено.

Водночас, згідно мотивувальної частини вироку, суд вважає доведеним, що ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення (проступок) за встановлених органом дізнання обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, а її дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як в умисному легкому тілесному ушкодженні.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та встановлено районним судом тілесні ушкодження ОСОБА_7 нанесла своїй свекрусі ОСОБА_8 , яка є особою, з якою ОСОБА_7 , перебувала у близьких відносинах, тому відповідно до вимог п.6-1 ч.1 ст.67 КК України при призначенні покарання необхідно враховувати обставину, що обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винна перебувала у близьких відносинах.

Відповідно до ч.2 ст.67 КК України суд має право, залежно від характеру вчиненого кримінального правопорушення, не визнати будь-яку із зазначених у частині першій цієї статті обставин, за винятком обставин, зазначених у пунктах 2, 6, 6-1, 7, 9, 10, 12 такою, що обтяжує покарання, навівши мотиви свого рішення у вироку.

Отже, судом безпідставно та за відсутності будь-яких аргументів виключено з обсягу обвинувачення обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_7 , що передбачена ст. 67 КК України, а саме, вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винна перебувала у близьких відносинах.

Підстави виключення обтяжуючї обставини, яка міститься у обвинувальному акті, місцевим судом у вироку не зазначено та їх фактично виключено з обсягу обвинувачення, що на думку колегії суддів є порушенням закону.

Таким чином, з урахуванням встановленого, колегія суддів враховує обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_7 - вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винна перебувала у близьких відносинах.

Відповідно до положення п. 4 ч.1 ст.409 КК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції.

Вимогами п.3 ч.1 ст. 413 КПК України передбачено, що неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягає застосуванню.

Відповідно до вимог ч.1 ст.421 КПК України, обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

При цьому колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду викладену в постанові від 20.06.2019 у справі №183/3169/18 виходячи з системного аналізу вимог ч.1 ст.421 КК України, погіршення становища засудженого можливе лише при постановленні апеляційним судом свого вироку.

Виходячи із системного аналізу цих вимог, погіршення становища обвинуваченої можливо лише при постановленні апеляційним судом свого вироку.

Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням апеляційним судом нового вироку в частині не встановлення обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 408, 409, 418, 420, п.15 ст.615 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Маньківського відділу Уманської окружної прокуратури ОСОБА_10 - задовольнити.

Вирок Маньківського районного суду Черкаської області від 04 вересня 2024 року щодо ОСОБА_7 в частині обставин, що обтяжують покарання - скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким визнати обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_7 - вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винна перебувала у близьких відносинах.

В іншій частині вирок Маньківського районного суду Черкаської області від 04 вересня 2024 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, і може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий - суддя -

Судді -