Провадження № 1-кп/201/1070 /2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ульянівськ, РФ проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 146, ч. 4 ст. 186 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5

перекладач ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшов обвинувачальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 146, ч. 4 ст. 186 КК України відносно якого застосовано найсуворіший запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою в обґрунтування якого посилався на те, що останній обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено суворе покарання, що в сукупності з воєнним станом свідчить про високий ступінь ризику уникнення від суду, тим паче, що обвинувачений громадянин РФ і не має будь-яких соціальних зв`язків на території України.

Також прокурор вважає, що існує ризик впливу на свідків і потерпілу з метою уникнення відповідальності.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні заперечували проти клопотання прокурора оскільки жоден з ризиків не доведений, а тому просили визначити більш м`який запобіжний захід. Обвинувачений, додатково, звернув увагу, що підозра у вчинення злочину передбаченого ст. 186 КК України не доведена, а ризик впливу на свідків відсутній, так як свідків злочину немає.

Заслухавши учасників, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України однією з підстав для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, однак так як кримінальне провадження перебуває на стадії судового провадження, підозра трансформувалась в обвинувачення, обґрунтованість якого на стадії судового розгляду не перевіряється, так як суд до видалення до нарадчої кімнати за результатами розгляду кримінального провадження, не має право давати оцінку доказам і приходити до будь-якого висновку щодо обґрунтованості висунутого обвинувачення.

Згідно ч 2 ст. 177 КПК України другою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Суд вважає доведеним ризик переховування від суду обвинуваченого, так як останній обвинувачується у вчинені тяжкого злочину за який передбачена суворе покарання, яке не передбачає можливості звяльненні від відбуття покарання з іспитовим строком, а тому, розуміючи наслідки розгляду кримінального провадження, обвинувачений очевидно може спробувати уникнути суду.

Також ступінь ризику підсилюється наявністю воєнного стану на території України, під час якого уникнути суду легше ніж в мирний час.

Доходячи до висновку про наявність ризику, суд звертає увагу, що ризик не є фактом, а є ймовірністю вчинення певних дій, а тому має бути доведено в судовому засіданні саме ймовірність того, що обвинувачений може їх вчинити і суд вважає, що така ймовірність є доволі високою.

Таким чином судом встановлено наявність ризиків визначених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому відносно обвинуваченого може бути застосовано запобіжний захід.

Інші ризик прокурором в судовому засіданні не доведений, так як прокурор не лише не навів доказів можливості впливу на свідків, а і не вказав на яких саме свідків може вплинути обвинувачений.

Вирішуючи питання доцільності продовження найсуворішого запобіжного заходу, суд враховує вік та стан здоров`я обвинуваченого, відсутність соціальних зв`язків на території України, відсутність працевлаштування, те що він являється громадянином іншої країни,а також суд враховує обставини злочину, описані в обвинувальному акті, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, яке являється тяжким, що в своїй сукупності з встановленим судом ризиком свідчить, що менш суворий запобіжний захід ніж тримання під вартою не здатний забезпечити встановлені ризики, суспільне небезпека в даному випадку превалює над правом особи на свободу, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого.

Враховуючи, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства, суд вважає за можливе не визначати розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178 199 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 до 02 квітня 2025 року без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена в п`ятиденний строк з дня її проголошення шляхом подання скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а обвинуваченим в п`ятиденний строк з дня отримання ухвали суду.

Повний текст ухвали буде оголошено 03.02.2025 о 16-00 годин.

Головуючий суддя: ОСОБА_1