Справа № 522/4540/25
Провадження по скарзі № 1-кс/522/1710/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року м.Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , дослідивши скаргу адвоката ОСОБА_2 , подану в ОСОБА_3 , в порядку, передбаченому ст. 206 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

07.03.2025 до суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_2 , подане в інтересах ОСОБА_3 , в порядку ст. 206 КПК України, яка була розподілена на слідчого суддю ОСОБА_1 .

Слідчому судді Приморського районного суду м.Одеси вказане клопотання (скарга) в порядку ст. 206 КПК України було наданеканцелярією суду 10.03.2025.

Скарга обґрунтована наступним.

06.03.2025 об 07:28 год. на перехресті вулиць Балківська та Розкидайлівська був затриманий капітаном поліції ОСОБА_4 старшим дільничим офіцером поліції відділу №1 ОРУП №1 ГУНП України в Одеській області ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для складання адміністративного протоколу, про що свідчить додане відео. Також ОСОБА_3 встиг зателефонувати рідному братові та повідомити про те, що його проти волі привезли до приміщення відділу №1 ОРУП №1 ГУНП України в Одеській області.

При собі ОСОБА_3 мав паспорт, військово-облікові документи та належним чином засвідчені копії медичних документів, що дають підстави для визнання його непридатним до військової служби на підставі стст. 46, 52 Наказу МІНІСТЕРСТВА ОБОРОНИ УКРАЇНИ від 14.08.2008 № 402, що унеможливлює версію передачі його працівникам ТЦК та СП.

В приміщенні відділу №1 ОРУП №1 ГУНП України в Одеській області телефон у ОСОБА_3 представниками поліції був відібраний.

До теперішнього часу доля ОСОБА_3 родичам не відома. Зникнути за власним бажанням останній не міг, оскільки має на утриманні дитину

2х років, яку дуже любить та цінує. Конфліктів в сім`ї не було, що сукупно дає підстави зробити висновок про те, що по теперішній час ОСОБА_3 перебуває в приміщенні відділу № 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області.

На телефонні дзвінки працівники поліції не підтверджують та не спростовують факт

перебування у відділі №1 ОРУП №1 ГУНП України в Одеській області ОСОБА_3 . Про затримання останнього родичів не повідомлено

ОСОБА_5 затриманого у будь який час оскаржити в суді своє затримання гарантуєтьс ст.29 Конституції України, яка втілює міжнародно-правовий стандарт, що міститься п.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: «кожен, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікання встановлює законність затримання приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним». На необхідність винесення судового рішення щодо законності затримання «без зволікань» постійно звертає увагу Європейський суд з прав людини, зокрема, в рішеннях у справах «Ідалов проти Росії», «Барановський проти Польщі».

Наразі ОСОБА_3 позбавлений свободи та, вірогідно, тримається у відділі №1 ОРУП №1 ГУНП України в Одеській області, до якого був доставлений капітаном поліції ОСОБА_4 старшим дільничим офіцером поліції відділу №1 ОРУП №1 ГУНП України в Одеській області за відсутності судового рішення та інших правових підстав для тримання у неволі.

Дослідивши скаргу та додані до неї документи, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових відстав для відмови у відкритті провадження за цією скаргою з огляду на наступне.

Так, відповідно до вимог п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та осіб у кримінальному провадженні.

Кримінальне провадження досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п.10 ч.1 ст.3 КПК України).

Положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України передбачено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Згідно із ч.1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установи тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням вимогам режиму цих установ.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення», підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 КПК України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Отже, відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, чи ізоляторі тимчасового тримання.

Як вбачається з матеріалів скарги, адвокат ОСОБА_2 звернулась до слідчого судді зі скаргою, в якій просить перевірити законність підстав та умов тримання ОСОБА_3 в приміщенні Відділу № 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на її думку, незаконно позбавлений свободи невідомими особами, які на її думку є працівниками відділу № 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області.

Відповідно до ч. 2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

З аналізу ст. 206 КПК України можна зробити висновок, що слідчий суддя забезпечує дотримання прав особи, яка тримається під вартою органом державної влади чи службовою особою, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.

Глава 18 КПК України, ст. 206 КПК України регламентує відносини під час досудового розслідування, а саме запобіжні заходи, затримання особи.

Відповідно до ч.ч.2-5 ст.206 КПК якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Всупереч зазначених положень адвокат ОСОБА_2 повідомляє що було затримано її клієнта ОСОБА_3 , проте з її повідомлення не встановлено чи був взагалі складений протокол про затримання. До матеріалів скарги лише долучені копії медичних документів ОСОБА_3 , проте доказового значення в контексті викладених в скарзі вимог зазначені документи не мають.

Якщо в адвоката ОСОБА_2 є перевірена та підтверджена інформація щодо утримання ОСОБА_3 під вартою, або в умовах ізоляції, вона наділена правом звернутись до поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення за вказаним фактом.

З тексту скарги встановлено що цим правом особа не скористалась.

Із скарги (клопотання) адвоката ОСОБА_2 не вбачається, що правовідносини виходять із норм КПК України, водночас до заяви не долучено жодних доказів того, що громадянина ОСОБА_3 незаконно затримано представниками органу державної влади чи службовими особами, та тих обставин, що останній незаконно утримується.

Таким чином, у слідчого судді відсутні повноваження, визначені КПК України для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду у порядку ст.206 КПК України скарги, поданої не в рамках кримінального провадження.

Законним затриманням в розумінні КПК України є саме затримання уповноваженою службовою особою без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні кримінального правопорушення, у визначених випадках.

Зі скарги заявника не вбачається, що на теперішній час будь-яким органом здійснюється досудове розслідування. Окрім того, заявником також не зазначено, що подано заяву про вчинення кримінального правопорушення, утім відомості до ЄРДР не внесені та досудове розслідування не розпочато.

Окрім цього, при наявності кримінального провадження, слідчий суддя позбавлений можливості встановити територіальну підсудність поданого клопотання (скарги) та перевірити викладені в скарзі відомості, оскільки в межах територіальної підсудності Приморського районного суду м.Одеси немає такого органу досудового розслідування як Відділ №1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області.

Положеннями Кримінального процесуального Кодексу України не врегульовано питання щодо відмови у відкритті провадження за скаргою, яка подана в порядку ст. 206 КПК України.

Згідно з ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Так, ч.4 ст.304 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що наявні правові підстави для відмови у відкритті провадження за поданою адвокатом ОСОБА_2 скаргою.

Керуючись статтями 7, 8, 9, 206, 304, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_2 , поданої в інтересах в ОСОБА_3 , в порядку, передбаченому ст. 206 КПК України.

Ухвала про відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її постановлення.

Слідчий суддя: ОСОБА_6