ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №:11-кп/818/772/25 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ч. 4 ст. 190 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме представника територіальної громади ОСОБА_9 , належним чином повідомленого про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 19 12 2024 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уродженку м. Луганськ, пенсіонерку, з вищою освітою, раніше не судиму, зареєстровану та мешкаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 та ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України з призначенням покарань:

-за ч. 4 ст. 190 КК України - у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого її майна;

-за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого її майна.

Долю речових доказів та судових витрат вирішено відповідно до ст.ст. 100, 126 КК України.

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_7 , приблизно у 2016 році за невстановлених обставин вступила у злочинну змову з невстановленими слідством особами, матеріали досудового розслідування стосовно яких виділені в окреме провадження, маючи спільний умисел, направлений на шахрайське заволодіння квартирою АДРЕСА_2 та квартирою АДРЕСА_3 .

Після цього ОСОБА_7 за невстановлених слідством обставин отримала від невстановлених осіб документи, а саме: свідоцтво про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_2 за реєстраційним номером 2-95-52239 від 08.06.1995 на ім`я ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.12.2007 на ім`я ОСОБА_10 , зареєстроване у реєстрі за № 2-1756 по спадковій справі № 1338/07 та завідомо підроблені іншими особами за невстановлених слідством обставин та в подальшому надані ОСОБА_7 документи - паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 16.02.2001 Київським МВ РВ ХМУ УМВС України в Харківській області ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із вклеєною до нього фотографією ОСОБА_7 , а також паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 03.10.2002 Фрунзенським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області на ім`я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із вклеєною до нього фотокарткою ОСОБА_7 .

Надалі 18.02.2016 приблизно о 13-30 годині ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з невстановленими слідством особами, з корисливих мотивів, з умислом на шахрайське заволодіння квартирою АДРЕСА_2 , що належала на праві приватної власності померлій ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх наслідки у вигляді незаконного набуття нею права власності на зазначену квартиру та бажаючи настання цих наслідків, знаходячись в офісі приватного нотаріуса за адресою: АДРЕСА_4 надала приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_13 отримані від невстановлених слідством осіб документи, а саме: свідоцтво про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_2 за реєстраційним номером 2-95- 52239 від 08.06.1995 на ім`я ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.12.2007 на ім`я ОСОБА_10 , зареєстроване у реєстрі за № 2-1756 по спадковій справі № 1338/07 та завідомо підроблений іншими особами за невстановлених слідством обставин та в подальшому наданий ОСОБА_7 документ - паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 16.02.2001 Київським МВ РВ ХМУ УМВС України в Харківській області ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із вклеєною до нього фотографією ОСОБА_7 та представилась як ОСОБА_10 , ввівши в оману приватного нотаріуса ОСОБА_13 . На підставі наданих ОСОБА_7 документів, приватним нотаріусом ОСОБА_13 , яка не була обізнана про злочинні наміри ОСОБА_7 , того ж дня о 14-01 годині в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_10 .

В подальшому, продовжуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_7 , 22.02.2016 приблизно об 11-00 годині, знаходячись в офісі приватного нотаріуса за адресою: АДРЕСА_4 , знову надала приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_13 необхідні документи відповідно до положень Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, для посвідчення нотаріусом договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , який укладався між ОСОБА_10 , як продавцем, та ОСОБА_14 , як покупцем, а саме: свідоцтво про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_2 за реєстраційним номером 2-95-52239 від 08.06.1995, свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.12.2007, зареєстроване у реєстрі за № 2-1756 по спадковій справі №1338/07 та завідомо підроблений паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 16.02.2001 Київським МВ РВ ХМУ УМВС України в Харківській області на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із вклеєною до нього своєю фотографією та представилась як ОСОБА_10 . В той же день об 11-53 годині приватний нотаріус ОСОБА_13 , яка не була обізнана про злочинні наміри ОСОБА_7 та невстановлених слідством осіб, на підставі документів, наданих ОСОБА_7 , посвідчила та зареєструвала за №734 в реєстрі вчинення нотаріальних дій договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , укладений між померлою на той час ОСОБА_10 , як продавцем, та ОСОБА_14 , як покупцем, який не був обізнаний по злочинні наміри групи осіб. Таким чином, ОСОБА_7 здійснила відчуження квартири АДРЕСА_2 , що належала на праві приватної власності ОСОБА_10 , яка не мала спадкоємців.

Згідно з висновком судової оціночно-будівельної експертизи №14/76СЕ- 19 від 11.09.2019, ринкова вартість квартири АДРЕСА_2 , станом на 18.02.2016, без урахування ремонту складає: 850 773 грн. без НДС, що є особливо великим розміром. В результаті вказаних незаконних дій ОСОБА_7 та групи невстановлених осіб територіальній громаді м. Харкова в особі Харківської міської ради, у власність якої відповідно до вимог ст. 1277 Цивільного кодексу України, повинна бути передана зазначена квартира, як відумерла спадщина, завдано матеріальні збитки на суму 850 773 грн.

Таким чином, вказаними умисними діями ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 4 ст. 190 КК України, тобто шахрайство - заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене за попередньою змовою групою осіб в особливо великому розмірі.

Крім того, 11.07.2018 приблизно о 16-00 годині ОСОБА_7 , діючи повторно, за попередньою змовою з невстановленими слідством особами, матеріали досудового розслідування стосовно яких виділені в окреме провадження, з корисливих мотивів, з умислом на шахрайське заволодіння квартирою АДРЕСА_3 , що належала на праві спільної приватної власності померлій ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та померлій ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх наслідки у вигляді незаконного набуття нею права власності на зазначену квартиру та бажаючи настання цих наслідків, знаходячись в приміщенні Восьмої Харківської державної нотаріальної контори за адресою: АДРЕСА_5 , надала завідувачу зазначеної нотаріальної контори ОСОБА_16 , необхідний для відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_15 документ: завідомо підроблений іншими особами за невстановлених слідством обставин та наданий їй паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 03Л0.2002 Фрунзенським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області на ім`я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із вклеєною до нього фотокарткою ОСОБА_7 та представилась ОСОБА_12 , таким чином повідомила нотаріусу завідомо неправдиві відомості щодо своєї особи. -На підставі наданих ОСОБА_7 документів, того ж дня о 16 годині ЗО хвилин завідуючою Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою ОСОБА_16 , яка не була обізнана про злочинні наміри ОСОБА_7 та невстановлених слідством осіб, в Спадковому реєстрі зареєстровано спадкову справу № 424/2018 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_15 , в тому числі квартири АДРЕСА_3 .

Згідно з висновком судової оціночно-будівельної експертизи №14/76СЕ- 19 від 11.09.2019, ринкова вартість квартири АДРЕСА_3 , станом на 21.06.2018, без врахування ремонту складає: 594 090 грн. без НДС. Однак, злочинний умисел ОСОБА_7 та невстановлених осіб, спрямований на заволодіння належною ОСОБА_15 та ОСОБА_12 квартирою АДРЕСА_3 , вартістю 594 090 гривень, шляхом її подальшого продажу третій особі, не був доведений до кінця з причин, що не залежали від їх волі, оскільки ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 17.07.2018 накладено арешт на зазначену квартиру в рамках кримінального провадження.

Таким чином, вказаними умисними діями ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. З ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, тобто закінчений замах на шахрайство - заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб в особливо великому розмірі.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, захисник обвинуваченої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить про скасування вироку у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону України та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та про призначення у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 нового розгляду у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що сформульоване обвинувачення, визнане місцевим судом доведеним, не дає повного уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу, позбавляє можливості зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою, у зв`язку з чим вважає його не конкретним.

Вказує, що обвинувачена ОСОБА_7 предметами злочину не заволоділа та фактично не могла заволодіти, адже не обертала вказане майно на свою користь шляхом введення в оману нотаріусів. В свою чергу в оману потерпілі, в особі Харківської міської ради не вводились, майно добровільно не передавали.

Вважає, що неконкретність обвинувачення порушує право засудженого на захист та позбавляє можливості перевірити правильність застосування кримінального закону при кваліфікації його дій.

Крім того, вказує, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тому факту, що всі докази, зібрані у інших кримінальних провадженнях, а долучені до матеріалів справи в останньому судовому засіданні постанови прокурора Харківської області від 30 09 2019 року про виділення, об`єднання матеріалів кримінального провадження, дані щодо руху цих проваджень стороні захисту ні під час досудового слідства, ні під час судового в розумінні ст. 290 КПК України не відкривались.

Більш того, зазначив, що постанови прокурора в матеріалах кримінального провадження № 001265 від 03 09 2019 не містяться.

Також, вважає, що судом першої інстанції призначено ОСОБА_7 покарання, яке є занадто суворим, оскільки не взято до уваги те, що обвинувачена є особою похилого віку, пенсіонеркою, негативно не характеризується, раніше не судима, має постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник адвокат ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги, просили про задоволення апеляційних вимог у повному обсязі.

Прокурор просив залишити апеляційну скаргу захисника обвинуваченої без задоволення, вважаючи рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим.

Представник потерпілого, будучи належним чином повідомленим про розгляд апеляційної скарги, у судове засідання не з`явився. Надав заяву з проханням розгляду справи без його участі.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченої та її захисника, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 62 Конституції України та Рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2001 року № 12-рп/2011, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина або встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання таких доказів. Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

На переконання ж колегії суддів апеляційні доводи сторони захисту, що містять твердження про відсутність у діях ОСОБА_7 складу інкримінованих їй кримінальних правопорушень, мають суто суб`єктивний характер та спрямовані на ухилення обвинуваченої ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з обраною лінією захисту. Такі твердження апелянта повністю спростовуються об`єктивними відомостями дослідженими судом першої інстанції в судовому засіданні за участю сторін, внаслідок чого судом надано їм обґрунтовану оцінку в нарадчій кімнаті за наслідками проведення всього судового розгляду.

Так, диспозицією статті 190 КК України передбачено, що шахрайство - це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою.

Обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховання певних обставин) чи зловживання довірою (недобросовісне використання довіри потерпілого) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього. Відповідно, обов`язковою умовою визнання обману чи зловживання довірою ознакою об`єктивної сторони шахрайства є використання його для заволодіння майном чи придбання права на майно.

Для закінченого складу злочину, передбаченого ст. 190 КК України, потрібне заволодіння майном, що також мало місце у цьому кримінальному провадженні.

Так, надаючи приватним нотаріусам паспорти на імя ОСОБА_10 та ОСОБА_15 із вклеєною фотографією ОСОБА_7 та представившись, як ОСОБА_10 та, відповідно ОСОБА_15 , ОСОБА_7 вчинила один із різновидів обману, який проявився у її активній поведінці.

На підтвердження ж винуватості ОСОБА_7 та доведеності її вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, суд першої інстанції обґрунтовано послався на показання представника потерпілого та свідків, а саме:

-представник потерпілого - територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради ОСОБА_17 пояснив, що квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 є відумерлою спадщиною, оскільки їх власники померли і спадкоємців немає. У зв`язку з незаконними діями обвинуваченої дані квартири вибули з володіння територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради. Також, пояснив, що Харківська міська рада зверталась до суду з позовами про визнання недійсними договорів, на підставі яких були відчужені незаконно ці квартири;

-свідок ОСОБА_16 безпосередньо в судовому засіданні пояснювала, що працює завідуючою нотаріальної контори 5 Харківської державної нотаріальної контори, раніше працювала у 8 Харківській державній нотаріальній конторі і в липні 2018 року до нотаріальної контори звернулась ОСОБА_12 із заявою про відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_15 . Заявниця ОСОБА_12 надала свій паспорт, копія якого є в матеріалах кримінальної справи, на фото в паспорті зазначена особа, яка похожа на обвинувачену. Також, ця особа надала документи для оформлення спадкової справи свідоцтво про смерть ОСОБА_15 , свідоцтво про приватизацію, заяву про прийняття спадщини. Було заведено спадкову справу на підставі поданих документів, а в подальшому дізнались про відкриття кримінальної справи. Крім того, повідомляє, що сумнівів, що в паспорті заявниці було переклеєно фото в неї не було, на фото була обвинувачена, яка присутня в залі суду;

-свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснила, що є завідуючою 5 Харківської державної нотаріальної контори, обвинувачену ОСОБА_7 ніколи не бачила. Пам`ятає, що в 2016 році в нотаріальну контору приходив невідомий чоловік та цікавився спадковою справою за адресою: АДРЕСА_6 , і більше з даного питання нічого сказати не може;

свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що вона є приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу і в 2016 році до неї звернулась обвинувачена та надала паспорт на ім`я ОСОБА_10 для оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_2 та договору купівлі-продажу. В неї сумнівів щодо підробленого паспорту не було, жінка виглядала адекватною, вона її впізнає в залі суду. Під час оформлення права власності на цю квартиру обвинувачена надала паспорт на ім`я ОСОБА_10 , свідоцтво про право власності, свідоцтво про право на спадщину, було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_10 . В подальшому, було посвідчено договір купівлі продажу цієї квартири, договір укладався між ОСОБА_10 та іншою особою ОСОБА_14 , було відчужено цю квартиру та зареєстровано за новим покупцем. Потім, слідчий провів виїмку в неї цих документів та проводилось впізнання жінки, яка надавала документи на ім`я ОСОБА_19 і яка є обвинуваченою ОСОБА_20 .

Крім того, висновки суду першої інстанції підтверджуються співставленими, проаналізованими і покладеними в основу обвинувального вироку наступними письмовими доказами:

-копіями матеріалів кримінального провадження № 0002461 від 11.08.2016 року за фактом виявлення 10.08.2016 трупу ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_7 ;

- актовим записом за № 13476 від 14.09.2016 року про смерть ОСОБА_12 10.08.2016, з відміткою про те, що паспорт померлої не здано;

- постановою слідчого Немишлянського ВП Індустріального ВП ГУНП в Харківській області від 31.08.2016 року про закриття кримінального провадження № 0002461 від 11.08.2016 року за ч.1 ст. 115 КК України, у звязку з відсутністю події;

- відповіддю з Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи від 10.07.2018 року про те, що 10.08.2016 року доставлявся труп ОСОБА_12 і будь-яких документів на ім`я ОСОБА_12 до відділення № 2 ХОБСМЕ разом з трупом не передавалось;

- формою 1 на ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з фотокартками;

- відомостями з КП «ХМБТІ» від 09.07.2018 року про реєстрацію права спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_3 за ОСОБА_15 та ОСОБА_12 ;

-спадковою справою № 424/2018, відкритою у Восьмій Харківській державній нотаріальній конторі ІНФОРМАЦІЯ_8 до майна померлої ОСОБА_15 за заявою ОСОБА_12 від 11.07.2018 року, де серед наданих документів містяться копії паспорту на ім`я ОСОБА_12 , наданої до нотаріуса;

-матеріалами нотаріальної справи за заявою ОСОБА_10 , від 24.07.2018 року, де знаходиться копія паспорту на ім`я ОСОБА_10 ;

- витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_10 з 26.09.2007 року;

- актовим записом за № 9828 від 10.04.2014 року про смерть ОСОБА_10 12.06.2014, з відміткою про те, що паспорт померлої не здано;

- витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про зміну права власності на квартиру АДРЕСА_2 22.02.20216 року з ОСОБА_10 на ОСОБА_14 приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_13 ;

- формою 1 на ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з фотокартками;

-ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 05.11.2018 року про надання тимчасового доступу до матеріалів приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_13 щодо оформлення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 22.02.20216 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_14 ;

- матеріалами, вилученими за ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 05.11.2018 року про надання тимчасового доступу: заяви про державну реєстрацію, квитанції, витяги, договір купівлі-продажу від 22.02.2016 року, свідоцтво про право власності на житло від 08.06.1995 року, свідоцтво про право на спадщину за законом, довідка з місця проживання від 16.02.2016 року, звіт про оцінку майна, заяви ОСОБА_10 від 22.02.2016 року;

-протоколами огляду слідчим ОВС СУ ГУНП в Харківській області від 14.11.2018 року вилучених документів;

-постановою слідчого ОВС СУ ГУНП в Харківській області від 14.11.2018 року про визнання речовими доказами;

- висновком судової оціночно-будівельної експертизи №14/76СЕ-19 від 11.09.2019, згідно з яким ринкова вартість квартири АДРЕСА_2 , станом на 18.02.2016, без урахування ремонту складає: 850 773 грн. без НДС;

-висновком судової оціночно-будівельної експертизи №14/76СЕ-19 від 11.09.2019, відповідно до якого ринкова вартість квартири АДРЕСА_3 , станом на 21.06.2018, без врахування ремонту складає: 594 090 грн. без НДС;

-ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 07.08.2018 року про надання тимчасового доступу до матеріалів приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_21 щодо оформлення довіреності від ОСОБА_12 ;

- матеріалами, вилученими за ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 07.08.2018 року про надання тимчасового доступу: довіреність ОСОБА_12 від 04.05.2018 року, копія паспорту на ім`я ОСОБА_12 з фотокарткою, витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей від 04.05.2018 року, журнал реєстрації нотаріальних дій;

-протоколами огляду слідчим ОВС СУ ГУНП в Харківській області від 08.08.2018 року вилучених документів;

-постановою слідчого ОВС СУ ГУНП в Харківській області від 08.08.2018 року про визнання речовими доказами;

-ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14.08.2019 року про надання тимчасового доступу до матеріалів приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_22 щодо оформлення договору купівлі продажу квартири АДРЕСА_2 30.03.2016 року;

- матеріалами, вилученими за ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14.08.2019 року про надання тимчасового доступу, в тому числі: договір купівлі продажу від 30.03.2016 року, договір купівлі-продажу від 22.02.2016 року, звіт про оцінку майна, довідка з місця проживання від 29.03.2016 року;

-протоколами огляду слідчим ОВС СУ ГУНП в Харківській області від 19.08.2019 року вилучених документів;

-постановою слідчого ОВС СУ ГУНП в Харківській області від 19.08.2019 року про визнання речовими доказами;

-формою 1 на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 з фотокартками;

-висновком фото-портретної експертизи № СЕ-19/121-23/2950-ФП від 17.01.2024, згідно з яким зображення особи жіночої статі на копії 1-ої сторінки паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зображення особи жіночої статі на копії 1-ої сторінки паспорту громадянина України ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зображення особи жіночої статі на заяві про видачу паспорту громадянина України (Ф-1) від імені ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - належить одній і тій самій особі;

-постановами прокурора прокуратури Харківської області від 30.09.2019 року про виділення, об`єднання матеріалів кримінального провадження, даними щодо руху кримінальних проваджень №№0001265,0001214,0000452.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, безпосередньо дослідивши докази, дійшов правильного висновку про наявність у діях обвинуваченої складу вищевказаних кримінальних правопорушень, а призначаючи покарання за вчинення цих кримінальних правопорушень, дотримався вимог ст.65 КК України і призначив покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Посилання захисника обвинуваченої на те, що стороні захисту не відкривались постанови прокурора Харківської області від 30 09 2019 року про виділення, об`єднання матеріалів кримінального провадження № № 0001265, 001214, 0000452 згідно протоколу від 09 10 2019 про надання доступу до матеріалів досудового розслідування кримінального правопорушення № 0001265 у відповідності до положень ст. 290 КПК України також не знайшли свого підтвердження, оскільки суд першої інстанції дотримався вимог закону, провів судовий розгляд у повній відповідності до норм ст. ст. 342-368 КПК України та аргументував свої висновки лише тими доказами, які були надані стороні захисту для ознайомлення.

На переконання колегії суддів жоден довод захисника не знайшов свого підтвердження під час апеляційного перегляду, оскільки рішення суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, на думку колегії суддів, прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини (рішення «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року), а тому підстав для задоволення апеляційних вимог за обставин, викладених в апеляційних скаргах, не вбачається.

Що стосується тверджень захисника обвинуваченої про суворість призначеного ОСОБА_7 покарання, то відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає зі статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до статті 414 КПК України невідповідним тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання , яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Як вбачається із змісту вироку, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_7 покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості та ступінь суспільної небезпеки вчинених нею кримінальних правопорушень, особу ОСОБА_7 , а також відсутність обставин, які б пом`якшували та обтяжували покарання.

Навівши зазначені обставини суд визначив обвинуваченій ОСОБА_7 саме таке покарання в межах санкцій інкримінованих їй статей.

Призначене покарання, на думку колегії суддів є необхідним для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. При цьому, слід звернути увагу на те, що призначене обвинуваченій ОСОБА_7 покарання не є максимальними, що передбачене санкціями інкримінованих їй статей КК України.

Тому, підстав вважати призначене покарання вочевидь несправедливим, колегія суддів не знаходить.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи. (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року).

Колегія суддів не вбачає порушення судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченій принципу індивідуалізації, пропорційності і справедливості покарання.

З урахуванням викладеного, підстав для зміни вироку та призначення обвинуваченій більш м`якого покарання з наведених апелянтом мотивів, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України при розгляді даного провадження колегією суддів не встановлено, та інших переконливих доводів апеляційної скарги, які б безумовно спростовували висновки суду у вироку та були підставою для його скасування або зміни, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченої залишити без задоволення.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 19 12 2024 року по справі щодо ОСОБА_7 , обвинуваченої за ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

___________ ____________ ___________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4