Провадження №: 1-кс/755/4072/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" січня 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва (далі - Суд) у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та сторін провадження:прокурора ОСОБА_3 , особи, яка подала скаргу адвоката ОСОБА_4 , що діє в інтересах ОСОБА_5 , розглянувши в приміщенні суду в місті Києві у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого від 11 грудня 2024 року про відмову у визнанні потерпілим у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 листопада 2024 року за №0003834, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу (далі КК) України, установив:

І. Узагальнена історія кримінального провадження

На підставі матеріалів правоохонних органів внесено відомості до ЄРДР 15 листопада 2024 року за №0003834, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК та за фактом ймовірного заволодіння 14 серпня 2023 року квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_6 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У межах вказаного кримінального провадження 014 грудня 2024 року до СВ надійшло клопотання ОСОБА_4 , як представника ОСОБА_5 , про проведення допиту та вручення пам`ятки про права та обов`язки потерпілого ОСОБА_5 .

Постановою слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_7 від 11 грудня 2024 року відмовлено у залученні ОСОБА_5 , як потерпілої.

ІІ. Суть скарги

ОСОБА_5 , діючи через представника - адвоката ОСОБА_4 , подала до слідчого судді, у порядку п. 5 ч. 1 ст. 303 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України, скаргу на вказане рішення слідчого про відмову залученні до провадження, як потерпілої.

Скаргу вмотивовано у т.ч. тим, що аргументація слідчого про відсутність шкоди, як передумови залучення особи в якості потерпілої, згідно ст. 55 КПК, не враховує у собі того, що у провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебуває справа № 755/19567/21 за позовом ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , правонаступником якого визнано ОСОБА_5 , про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю більше п`яти років та визнання права власності на спадкове майно, зокрема, на квартиру АДРЕСА_2 .

Ухвалою від 25.11.2021 провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження, 28.03.2023 провадження зупинено до вступу у спадщину спадкоємців спадкодавця ОСОБА_8 , 04.03.2024 провадження у справі поновлено.

Отже, на цьому етапі ОСОБА_5 заявлено своє права на спадкове майно, яке прийняте судом.

Водночас, після смерті ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_1), з якою ОСОБА_8 проживав однією сім`єю, а також після смерті ОСОБА_8 (01.03.2023), під час зупинення справи у зв`язку із вступом у спадщину спадкоємців спадкодавця ОСОБА_8 : 14.08.2023 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Києва ОСОБА_9 здійснено державну реєстрацію іпотечного договору № 1650, виданого 14.08.2023 на підставі договору позики від 04.04.2023 зі строком виконання 01.09.2023 та здійснено державну реєстрацію прав та обтяжень нерухомого майна квартири АДРЕСА_2 , номер запису про обтяження 51359755, рішення про державну реєстрацію № 68867856 на підставі іпотечного договору №1650 від 14.02.2023; 01.11.2023 зареєстровано право власності ОСОБА_10 на квартиру АДРЕСА_2 на підставі іпотечного договору № 1650 від 14.08.2023.

Очевидно, що майже через два роки після смерті ОСОБА_6 , яка була одноосібним власником зазначеної квартири, в період знаходження відповідної справи на розгляді у Дніпровському районному суді м. Києва, відбулась перереєстрація права власності даної квартири на іншу особу поза участі та обізнаності ОСОБА_5 .

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07.10.2024 у відповідній справі накладено арешт на квартиру, яка є предметом спадкування та права щодо якої заявлено ОСОБА_5 , після чого представником останньої подано заяву про вчинення кримінального правопорушення за фактом шахрайського заволодіння відповідним майном.

З огляду на викладене, аргументація слідчого щодо відсутності підстав для задоволення клопотання адвоката, яка діє в інтересах ОСОБА_5 , невмотивована, а постанова про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні передчасна, оскільки в ній не наведено обґрунтованих та достатніх підстав вважати, що внаслідок події злочину ОСОБА_5 не завдано матеріальної шкоди.

ІІІ. Позиції сторін

Особа, яка подала скаргу її підтримала з викладених у ній передумов, котрі наведені у п. ІІ ухвали.

Прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 заперечував проти задоволення скарги з мотивів вказаних у постанові про відмову у визнанні заявника потерпілим (див. далі п. V ухвали).

ІV. Право, яким керувалася слідчий суддя

Кримінальний процесуальний кодекс України

Стаття 55. Потерпілий

1. Потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, […].

3. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

5. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Стаття 110. Процесуальні рішення

1. Процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

5. Постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: […] 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; […]

Стаття 303. Рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження

1. На досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: […] 5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; […]

V. Стислий виклад з`ясованих обставин

У постанові слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_11 від 11 грудня 2024 року в т.ч. вказується, що відсутні дані про завдання шкоди, визначеної ч. 1 ст. 55 КПК,

ОСОБА_5 . Мотиви слідчого судді

Слідчий суддя, проаналізувавши доводи сторін та матеріали судового провадження, приходить до наступного.

Діюче кримінальне процесуальне законодавство України, зокрема ст. 36, 40 КПК, передбачають, що прокурор, слідчий здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Зазначена правова норма гарантує незалежність посадової особи органу державного обвинувачення у виборі у визначених законом межах способу здійснення своїх повноважень, в тому числі у прийнятті тих чи інших рішень, що є запорукою їх неупередженості й ефективності

Процесуальна самостійність прокурора, слідчого і їх свобода нарівні з протилежною стороною у відстоюванні тієї чи іншої правової позиції є чинниками справедливого балансу прав та законних інтересів усіх учасників процесу, а також інших осіб, держави й суспільства

Завданням слідчого судді, відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК, є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою, яка передбачає, в тому числі, чіткий розподіл повноважень і недопустимість заміщення слідчим суддею, як і судом, функцій органів державного обвинувачення та досудового розслідування (див. постанову ВПВС від 04 квітня 2019 року у провадженні № 11-945сап18).

Вичерпний перелік рішень, дій та бездіяльності слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені до слідчого судді під час досудового розслідування, наведено в ч. 1 ст. 303 КПК. Зокрема, предметом такого оскарження є рішення про відмову у визнанні потерпілим.

Водночас, для вирішення питань скарги на таке рішення, першочергово слід відмітити, що для аналізу будь-якого з вказаних питань по суті (через призму мотивів постанови), необхідно встановити його межі. На переконання слідчого судді, доцільно встановити такі критерії щодо дотримання (1) формальних вимог до постанови (має відповідати ст. 110 КПК) та (2) безпосередньо змісту зазначеної постанови.

Надаючи відповідно оцінку оскаржуваному рішенню через призму цих критеріїв слідчий суддя зауважує, що оскаржувана постанова відповідає формальним вимогам ст. 110 КПК.

В частині безпосередньо змісту зазначеної постанови слід указати, що в цьому ключі важливим є дотримання балансу між дискреційними повноваженнями слідчого і його обов`язком установити істину, перевірити звернення на предмет слушності визнання певної особи потерпілою у справі, обов`язком за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінювати кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ч. 1 ст. 94 КПК України), та обов`язком виявити обставини, що впливають на це питання (з`ясування питання наявності чи відсутності шкоди вказаної в ч. 1 ст. 55 КПК), надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

З огляду на що, слідчий суддя має оцінювати постанову у світлі досягнення завдань кримінального провадження, якими є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, з тим, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ч. 1 ст. 2 КПК України).

Проте, повноваження, ввірені слідчому, також спрямовані на здійснення ефективного досудового розслідуванням. Він, як особа, що має повний доступ до матеріалів кримінального провадження, достатню кваліфікацію як професійний юрист, на яку поширюються гарантії незалежності від впливу, тиску, втручання, діяльність якого підлягає обґрунтованій критиці у відповідних межах, а також наділена відповідним обсягом повноважень відповідно до КПК України (у частині здійснення повноважень у кримінальному провадженні), має дискрецію приймати рішення у порядку ч. 5 ст. 55 КПК України.

Безумовно, слідчий суддя не може перебирати на себе повноважень слідчого, брати активну участь у досудовому розслідуванні здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав,свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях на етапі досудового розслідування, а також не розглядає справу по суті на цьому етапі.

Позиція ця витікає з того, що слідчий суддя не може втручатися у процес прийняття рішень слідчим, із урахуванням його незалежності, гарантованої законом, його професійного досвіду і експертності, а також певної свободи розсуду, що випливає із особливого становища його як слідчого, тобто особи, що здійснює розслідування у цьому кримінальному провадженні, обізнаної із обставинами справи.

Тому, рішення, яке оскаржується, необхідно оцінити у контексті його обґрунтованості та вмотивованості. Наприклад, у ч. 3, 4 ст. 370 КПК вказується, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими та оціненими відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення

Здійснивши таку оцінку, слідчий суддя констатує, що оскаржуване рішення в частині відмови відповідає вказаному критеріям вмотивованості та обґрунтованості, адже при його ухваленні суб`єкт прийняття керувався нормами ч. 5 ст. 55 КПК щодо відсутності ґрунтовних даних про завдану шкоду, як таку.

Встановлення факту проживання на сьогодні не є врегульованим, триває судовий розгляд, тому дійсно відсутні обставини визначені ч. 1 ст. 55 КПК.

Щодо цивільної справи загалом, то у ній застосовано забезпечення позову шляхом арешту квартири, тож права учасників справи захищені.

VІІ. Висновок

Згідно п. 1, 4 ч. 2 ст. 307 КПК ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого або відмову у задоволенні скарги.

За таких обставини, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, які йому відомі, на час розгляду скарги, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з підстав вказаних у п. VІ ухвали.

З цих підстав Суд, керуючись статтями 55, 303, 306-307, 309, 376 Кримінального процесуального кодексу України, постановив:

відмовити у задоволенні скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 15:30 год. 10 січня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1