Справа № 136/946/24
провадження №1-кп/136/36/24
УХВАЛА

іменем України

"02" березня 2025 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець, клопотання прокурора Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в рамках кримінального провадження за №0000070 від 01.03.2024, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта неповна загальна середня, не одруженого, непрацюючого, раніше судимого - 03.12.2024 вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області за ч.4 ст.185 КК України, з урахуванням ст. 69 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участі

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Липовецького районного суду Вінницької області перебуває зазначене кримінальне провадження.

Прокурор звернулася до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке було подано одночасно із клопотанням про надання дозволу на затримання обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді цього клопотання, мотивуючи тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, які є тяжкими та за які передбачено покарання лише у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, зібрані стороною обвинувачення докази підтверджують обґрунтованість висунутого обвинувачення ОСОБА_3 , тоді як під час судового розгляду встановлено наявність ризиків, передбачених п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України і в обґрунтування покладається необхідність запобігання переховуватись обвинуваченому від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ураховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 , перебуваючи на волі може вчинити спроби, які йому інкримінуються з метою ухилення від кримінальної відповідальності за злочини, в яких обґрунтовано підозрюється, соціально стримуючі фактори відсутні, прокурор зазначає, що наявні правові підстави для застосування стосовно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання останнім належної процесуальної поведінки та не запобіжить встановленим ризикам.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, що у ньому наведені, наполягав на його задоволенні.

Обвинувачений у судовому засіданні просив обрати інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, вказуючи, що зможе забезпечити виконання належну процесуальну поведінку, не заперечував свою причетність до вчинених кримінальних правопорушень.

Захисник у судовому засіданні просив обрати його підзахисному більш м`який запобіжний захід, вказуючи, що він вчинив злочини будучи неповнолітнім, зробив належні висновки, має у власності нерухоме майно, яке дісталось від спадок від батьків.

Суд, вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши вказане клопотання та матеріали кримінального провадження в рамках якого воно подане, встановив, що згідно обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 23.02.2024 близько 16 год. 35 хв., більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, спільно із неповнолітнім ОСОБА_7 , прийшли разом до приміщення магазину «Аврора», належного Товариству з обмеженою відповідальністю «ВИГІДНА ПОКУПКА» (), що розташований по вул. В. Липківського, 65, м. Липовець Вінницького району Вінницької області, де перебуваючи в середині зазначеного магазину, у ОСОБА_3 виник умисел на крадіжку товарно-матеріальних цінностей із даного магазину.

Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення та обернення його на свою користь, усвідомлюючи незаконність своїх дій, діючи з корисливих спонукань, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно і протиправно, розуміючи, що вчиняє протиправні дії в умовах воєнного стану, який введено на території України Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, який неодноразово продовжувався, востаннє з 14 лютого 2024 року на підставі Указу Президента України № 49/2024 строком до 13 травня 2024 року, умисно, з торгових полиць магазину, таємно викрав портативну акустичну колонку «MS-2228BT» чорного кольору вартістю 229 грн., навушники бездротові торгової марки «НАУІТ» моделі «TW 976» в зарядному кейсі, вартістю 571 грн. 25 коп., портативний акумулятор (Power bank) торгової марки "klGo» моделі КР-55 вартістю 347 грн. 34 коп., LED - ліхтарик торгової марки «TD Plus» моделі «Е2816» вартістю 88 грн., кабель micro-USB АРЕ білого кольору вартістю 88 грн., після чого з місця події зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши Товариству з обмеженою відповідальністю «ВИГІДНА ПОКУПКА» () матеріальної шкоди на загальну суму 1284 грн. 59 коп., що підтверджується висновком судової товарознавчої експертизи № 1130/24-21 від 22.03.2024

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Окрім того, ОСОБА_3 перебуваючи 23.02.2024 перебуваючи за місцем свого проживання, а саме в кімнаті АДРЕСА_2 , біля 23.50 год., більш точного часу підчас досудового розслідування не встановлено, вирішив проникнути до приміщення магазину (МАФ), що розташований навпроти гуртожитку по АДРЕСА_3 , та належить ФОП ОСОБА_8 з метою вчинення крадіжки.

З метою реалізації свого злочинний умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення та обернення його на свою користь, усвідомлюючи незаконність своїх дій, діючи з корисливих спонукань, переконавшись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, ОСОБА_3 24.02.2024 близько 01.00 год., більш точного часу підчас досудового розслідування не встановлено, прийшов до приміщення вище зазначеного магазину з тильної його сторони та діючи умисно і протиправно, з ціллю наживи, повторно, розуміючи, що вчиняє протиправні дії в умовах воєнного стану, який введено на території України Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, який неодноразово продовжувався, востаннє з 14 лютого 2024 року на підставі Указу Президента України № 49/2024 строком до 13 травня 2024 року, відбив навісний замок металевих вхідних дверей та шляхом підбору ключа також відкрив внутрішній замок даних дверей, в подальшому шляхом підбору ключа відкрив також внутрішній замок металопластикових дверей та потрапив в середину приміщення магазину, перебуваючи в якому на дерев`яній тумбочці та в її шухляді виявив грошові кошти в сумі 1200 гривень банкнотами різного номіналу, які таємно викрав та з місця події зник, а викраденим майном, розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ФОП ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 1100 гривень.

За цим фактом, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена в умовах воєнного стану.

Також, ОСОБА_3 , 29.02.2024 в вечірню пору прибув до м. Липовець Вінницького району Вінницької області з метою вчинення крадіжки товарно-матеріальних цінностей з будь якого магазину до якого найпростіше проникнути, а тому з метою подальшої крадіжки, він на протязі тривалого часу розглядав укріплення магазинів в м. Липовець розташованих по вул. Василя Липківського та Зіндельса.

В подальшому, з метою реалізації свого злочинного умислу 01.03.2024 близько 01.00 год., більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 маючи умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення та обернення його на свою користь, усвідомлюючи незаконність своїх дій, діючи з корисливих спонукань, переконавшись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, повторно, діючи умисно і протиправно, розуміючи, що вчиняє протиправні дії в умовах воєнного стану, який введено на території України Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, який неодноразово продовжувався, востаннє з 14 лютого 2024 року на підставі Указу Президента України № 49/2024 строком до 13 травня 2024 року, знаходячись в м. Липовець, Вінницького району, Вінницької області, прийшов до приміщення магазину «Lifecell» що розташований по вул. В. Липківського 23, м. Липовець Вінницького району Вінницької області, де шляхом зусилля рук відкрив та зламав метало-пластиковий ролет, відкривши доступ до вхідних дверей магазину, які також шляхом ривка і застосуванням сили відкрив та проник у середину приміщення даного магазину.

Знаходячись в середині приміщення магазину, ОСОБА_3 з метою вчинення крадіжки майна, відкрив скляну вітрину шафи із мобільними телефонами та іншими цінностями, з якої таємно викрав мобільний телефон ТМ «Samsung» серії «Galaxy А 14» моделі «SM-A145F/DSN» об`ємом пам`яті 4/128 Гб, корпус чорного кольору ІМЕІ: 1 НОМЕР_1 , ІМЕІ: 2 НОМЕР_2 , вартістю 6349 грн., мобільний телефон ТМ «Хіаоті» суббренда «Redmi» моделі «Redmi 9С NFC», об`ємом пам`яті 3/64 Gb, в корпусі темно-сірого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 вартістю 3899 грн., мобільний телефон ТМ «Хіаоті» суббренда «Redmi» моделі «Redmi 12С», об`ємом пам`яті 4/128 Gb, кольору Graphite Gray, ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 вартістю 4380 грн. 80 коп. та ліхтарик з USB зарядкою в металевому корпусі чорного кольору без маркування, вартістю 156 грн., 25 коп., після чого з місця події зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди, на загальну суму 14785 грн. 05 коп., що підтверджується висновком судової товарознавчої експертизи № 1040/24-21 від 15.03.2024.

За цим фактом, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена в умовах воєнного стану.

05.02.2025 прокурор звернувся до суду із клопотанням про застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках цього кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При розгляді даного клопотання суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин (рішення від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства»).

Судом встановлено, що дане кримінальне провадження надійшло на розгляд суду 15.05.2024, розгляд кримінального ще не розпочато, у зв`язку із неявкою обвинуваченого до суду, отож відсутні докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочинів, при цьому, вирішуючи питання про засновування запобіжного заходу суд лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

На думку суду відомості та докази, що наведені прокурором у клопотанні у їх сукупності, наявні у суду матеріали кримінального провадження та встановлені в судовому засіданні обставини дають достатні підстави вважати, що підозра про причетність ОСОБА_3 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень є обґрунтованою, відповідає закону та фактичним обставинам кримінального провадження.

Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких посилається сторона обвинувачення у клопотанні, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує, що підставами застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні (вірогідні) підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити позапроцесуальні, протиправні дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (ч. 2 ст. 177 КПК України).

При цьому, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Підставами вважати суду наявними ризики, на які покликається сторона обвинувачення у клопотанні є те, що кримінальні правопорушення, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_3 є тяжкими злочинами проти власності, за які передбачено покарання лише у виді позбавлення волі.

При цьому обвинувачений, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду кримінального провадження за адресою зазначеною в обвинувальному акті та підтвердженою в судовому засіданні, з моменту надходження кримінального провадження до суду з 15.05.2024, не виконуючи покладені на нього процесуальні обов`язки, більш як дев`ять місяців в судові засідання не з`являвся, у зв`язку з чим судом до нього неодноразово застосовувались заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді приводів.

Крім цього, ухвалою Липовецького районного суду від 29.08.2024 ОСОБА_3 оголошувався у розшук і після встановлення його місця знаходження працівниками поліції, будучи достовірно обізнаний про наявність кримінального провадження в провадженні Липовецького районного суду, не з`явився та у подальшому продовжив допускати порушення процесуальних обов`язків - умисно не з`являючись до суду за викликами та не повідомляючи про причини неявок, у зв`язку із чим було застосовано знову заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді приводів, а 30.01.2025 ухвалою суду ОСОБА_3 знову оголошено у розшук, провадження у справі зупинено до його розшуку.

Підставами вважати суду, що ОСОБА_3 може вчинити інше кримінальне правопорушення є те, що після надходження 15.05.2024 до Липовецького районного суду обвинувального акту у цьому кримінальному провадженні, розгляд якого взагалі не розпочато, він не став на шлях виправлення та вчинив ряд інших кримінальних правопорушень за які його вже було засуджено, а саме: вироком Хмільницького міськрайоного суду від 03.12.2024 у кримінальному провадженні № 0000116 від 11.03.2024 та № 0000265 від 12.06.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у вигляді 100 годин громадських робіт.

Також, кримінальне провадження № 0000383 від 26.08.2024 за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні двох кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України закрито на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Крім цього, до суду 20.12.2024 направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 000132 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку за ч.2 ст.125 КК України.

Суд вважає, що з урахуванням наявного в обвинуваченого досвіду притягнення до кримінальної відповідальності та вчинення повторно умисних кримінальних правопорушень може бути свідченням того, що особа не робить належних висновків, а страх перед покаранням, важкість покарання, яке йому може бути призначене у разі визнання винуватим в інкримінованих злочинах у співставленні до можливих негативних для нього наслідків, обставин вчинених ним кримінальних правопорушень може вчинити спроби, які йому інкримінуються.

Суд також враховує дані про особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_3 вчинив дані злочини, будучи неповнолітнім, виховувався у школі інтернаті, оскільки є сиротою, перебував на обліку в органі місцевого самоврядування. Наразі ОСОБА_3 не навчається, досягнув повноліття, утім не працює, не одружений, осіб, яких утримує не має, раніше судимий.

За місцем попереднього навчання Зозівського ПАЛ зі слів законного представника зарекомендував себе задовільно, оскільки схильний підпадати під вплив неблагополучних осіб, вживав спиртні напої, у зв`язку із чим був відрахований із навчального закладу.

Також судом встановлено, що стороною обвинувачення у клопотанні наведено вагомі докази якими обґрунтовуються завдання майнової шкоди потерпілим, тоді як будь-якого доходу обвинувачений не має.

Суд приймає до уваги стан здоров`я обвинуваченого, який є особою молодого віку, відсутність відомостей щодо перешкод перебування у місцях попереднього ув`язнення.

Аналізуючи вказані обставини, у контексті приписів ст.178 КПК України та постанови Пленум Верховного Суду України за N 5 від 16 квітня 2004 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх", суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 не має міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі родини й утриманців, факторів стримуючого характеру, відсутній дієвий контролю за його поведінкою взагалі, він легко підпадає під вплив.

Вирішуючи питання щодо застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, суд вважає, що наразі за встановлених вище обставин, такі підстави відсутні, отож з урахуванням особи обвинуваченого, його вікових та психологічних особливостей, роду занять, тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, стадії судового провадження, незважаючи на існування презумпції невинуватості, суспільного інтересу кримінального провадження, що ініційовано стосовно неповнолітньої особи, суд вважає, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним вище ризикам, які знайшли своє підтвердження в ході розгляду клопотання та забезпечити виконання обвинуваченим належної процесуальної поведінки.

За таких обставин, суд вважає, що клопотання слід задовольнити.

У відповідності до ст.183, 194 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на обвинуваченого відповідні обов`язки та, з урахуванням обставин кримінальних правопорушень, інших даних про його особу, ризиків доведених у судовому засіданні визначити розмір застави, який повинен достатньою мірою гарантувати виконання ним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, суд зважає, що ухвалою суду від 30.01.2025 обвинуваченого ОСОБА_3 , було оголошено в розшук, а кримінальне провадження зупинено, за встановлених обставин, суд вважає за доцільне кримінальне провадження поновити та призначити підготовче судове засідання до розгляду, яке проводити дистанційно в режимі відеоконференції із установи, куди буде поміщено обвинуваченого з метою забезпечення оперативності судового провадження у якому особа вчинила злочини будучи неповнолітньою.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 132, 183, 184,193, 194, 196, 331, 492 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України у розмірі - 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 коп.

Роз`яснити, що обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу. Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: а саме:

1) прибувати за кожною вимогою до прокурора чи суду;

2) не відлучатися з населеного пункту в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду;

3) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання.

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 28.04.2025.

Поновити кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, призначивши підготовче судове засідання на 11.03.2025 о 15:00 годині, в яке викликати учасників кримінального провадження.

Розгляд кримінального провадження проводити 11.03.2025 о 15:00 год. в приміщенні Липовецького районного суду Вінницької області за адресою: Вінницька область, м. Липовець, вул. Шевченка, 1, - дистанційно в режимі відеоконференції між Липовецьким районним судом Вінницької області та ДУ «Вінницька УВП №1», направивши копію даної ухвали до установи для належної підготовки та проведення розгляду кримінального провадження за участі обвинуваченого ОСОБА_3 та уповноваженого представника установи з метою виконання вимог КПК України.

Ухвала може бути оскаржена в частині застосування запобіжного заходу шляхом подачі апеляції через Липовецький районний суд Вінницької області до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Суддя ОСОБА_1