ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/694/24 Номер провадження 11-кп/814/1667/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

та захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження за №0001149, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника - адвоката ОСОБА_8 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25 квітня 2024 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лубни, Полтавської області, українця, громадянина України, непрацюючого, не депутата, не одруженого, не інваліда, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 03.07.2015 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч.1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 75, ст. 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 17.02.2016 року Київським районним судом м. Полтава за ч.1 ст.121, ч.1 ст.71, ч.5 ст.72 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці. На підставі ухвали Автозаводського районного суду м. Кременчука від 13.12.2017 року умовно-достроково звільнений від відбування покарання з не відбутим терміном покарання 2 роки 2 дні;

- 22.07.2020 року Лубенським міськрайонним судом за ч.2 ст.190 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2(два) роки. Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19.05.2021 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено в місця позбавлення волі для відбуття призначеного покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки,

- визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.4 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

- за ч.4 ст.186 КК України - у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 , у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з дня набрання цим вироком законної сили.

Зарахувати у строк покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 27 грудня 2023 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі на підставі частини п`ятої статті 72 Кримінального кодексу України.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, понесені при проведенні судово - товарознавчих експертиз №СЕ-19/117-24/550-ТВ від 10.01.2024 у сумі 1514,56 грн, №СЕ-19/117-24/2485-ТВ від 12.02.2024 у сумі 1514,56 грн та № СЕ-19/117-24/1174-ТВ від 22.01.2024 у сумі 2271,84 грн, що в загальному розмірі становить 5300,96 грн.

Вирішено питання речових доказів та арешту майна.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що в умовах воєнного стану, 22.12.2023 приблизно о 19 годині 30 хвилин, знаходячись поряд із приміщенням Луганського національного університету імені Тараса Шевченка, що на площі Вокзальній, 7 у м. Лубни Полтавської області, помітив малолітнього ОСОБА_9 . Після чого одягнувши на голову балаклаву, ОСОБА_7 попрямував за малолітнім ОСОБА_9 . Наздогнавши ОСОБА_9 на пішохідному мосту над залізничними коліями, який знаходиться неподалік від залізничного вокзалу, що за адресою: м. Лубни, площа Вокзальна, 6 та погрожуючи застосуванням насильства відносно малолітнього ОСОБА_9 поставив вимогу віддати мобільний телефон та сережки. Після чого, малолітній ОСОБА_9 злякавшись реалізації погроз, віддав ОСОБА_7 свій мобільний телефон марки «Realme c30s stripe blue» imei 1 НОМЕР_1 , imei 2 НОМЕР_2 вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи №СЕ-19/117-24/550-ТВ від 10.01.2024 становить 3576 гривень 00 копійок, навушники марки «SMART STEREOHEADSET SUPERBASS» вартість яких згідно висновку товарознавчої експертизи №СЕ-19/117-24/2485-ТВ від 12.02.2024 становить 177 гривень 75 копійок, після чого розпорядився майном ОСОБА_9 на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 3753 гривні 75 копійок

Таким чином, ОСОБА_7 , обвинувачується у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, поєднаному з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Крім того, ОСОБА_7 26.12.2023 приблизно о 14 годині 45 хвилин, проходячи поряд із домогосподарством за адресою: АДРЕСА_2 , помітив поряд припаркований автомобіль марки Dacia Sandero д.н.з. НОМЕР_3 . Підійшовши ближче до вище вказаного автомобіля, ОСОБА_7 виявив, що автомобіль не зачинений, після чого відкривши задні праві пасажирські дверцята проник до салону автомобіля марки Dacia Sandero д.н.з. НОМЕР_3 , звідки таємно, вчиняючи повторно, в умовах воєнного стану викрав чоловічі ботинки (типу берци) марки «НАІХ» модель «mondo» 43 розміру, належні ОСОБА_10 , які згідно висновку товарознавчої експертизи №СЕ-19/117-24/1174-ТВ від 22.01.2024 вартість становить 4591 гривень 67 копійок. Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 разом із викраденим майном покинув місце вчинення злочину, спричинивши ОСОБА_10 матеріальних збитків на суму 4591 гривень 67 копійок.

Таким чином, ОСОБА_7 , обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений та його захисник подали апеляційні скарги в яких просять вирок районного суду змінити, призначивши ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначають, що обвинувачений повністю визнав вину, з самого початку досудового слідства давав вичерпн визнавальні правдиві показання, чим сприяв розкриттю злочину. Він співпрацював зі слідством, брав активні участь у проведенні слідчих експериментів та інших слідчих діях, матеріальні збитки повністю відшкодовані, цивільні позови не заявлялися.

Позиція учасників провадження.

Обвинувачений та захисник підтримали апеляційні скарги та просили задовольнити.

Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги посилаючись на законність та обґрунтованість вироку суду.

Мотиви апеляційного суду.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки місцевого суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочинів та правильності кваліфікації його дій за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України учасниками провадження в апеляційному порядку не оспорюються, а тому відповідно до ст.404 КПК України в зазначеній частині оскаржуваний вирок не переглядається.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом ст.ст.50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Суд першої інстанції при призначенні покарання врахував обставини й ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, що відповідно до ст.12 КК України є тяжкими злочинами, особу обвинуваченого, який раніше судимий, їх наслідки, дані про особу винного, який притягався до кримінальної відповідальності, є особою молодого віку, стан здоров`я, що він на обліку у лікаря нарколога та лікаря невролога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря психіатра з 2007 року з діагнозом легка розумова відсталість, неодружений, на утримані немає неповнолітніх дітей, не працює, за місцем проживання характеризується як звичайний мешканець, за час проживання вів себе ввічливо, скарг від сусідів не надходило.

Також, відповідно до ч.1 ст.66 КК України, суд належним чином врахував, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 - щире каяття та активне сприяння у розкритті у вчинених кримінальних правопорушень.

Водночас обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 суд врахував рецидив злочинів та вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

Доводи апелянта про неналежне врахування судом першої інстанції пом`якшуючих покарання обставин, та можливість призначення обвинуваченому покарання за ч. 4 ст. 186 КК України - із застосуванням ст. 69 КК України, до уваги взяті бути не можуть.

Будь яких вагомих обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відповідно до вимог ст. 69 КК України, та які не були враховані місцевим судом при ухваленні вироку, обвинуваченим та захисником в апеляційних скаргах не наведено, не зазначено таких і при апеляційному розгляді, а тому підстав для пом`якшення покарання, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи неведене вище, відсутні підстави для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника.

Істотних порушень кримінального процесуального законодавства під час досудового та судового слідства по даному кримінальному провадженню, які вплинули чи могли вплинути на прийняття судом першої інстанції законного та обґрунтованого судового рішення, колегія суддів не встановила, а тому відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405,407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25 квітня 2024 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4