Справа № 184/903/24
Номер провадження 1-кп/184/45/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Орджонікідзевського міського суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000165 від 11.04.2024 року відносно обвинуваченої:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Орджонікідзе, громадянки України, освіта середня, не працююча, не заміжня, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.357 КК України, -

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

10.04.2024 близько 15 години 00 хвилини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з раніше їй знайомою ОСОБА_5 знаходилась за місцем проживання останньої за адресою АДРЕСА_3 , де у приміщенні однієї із житлових кімнат вказаного будинку на дивані побачила поліетиленовий пакет, в якому знаходився жіночий гаманець світлого кольору з візерунками у вигляді листя, який належить ОСОБА_6 .

В той же ж день та час, перебуваючи там же, та, достовірно знаючи, що вказаному гаманці знаходяться грошові кошти та банківські картки, у ОСОБА_3 з корисливих спонукань виник злочинний намір, спрямований на "таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів, котрі належать ОСОБА_7 , а також на викрадення з корисливих спонукань банківської карти АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_8 , та банківської карти AT «Ощадбанк» № НОМЕР_2 , виданої на ім`я ОСОБА_9 , котрі знаходились у вказаному гаманці та відповідно до вимог Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року № 2657- ХП, Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05 квітня 2001 року №2346- Щ, п.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року № 851-1 У, «Положення про міжбанківські розрахунки», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08 жовтня 1998 року, являються офіційними документами.

В той же день та час, перебуваючи у приміщенні будинку за адресою АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 , з метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на викрадення з корисливих мотивів банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_5 та банківської картки AT «Ощадбанк» № НОМЕР_2 , виданої на ім`я ОСОБА_9 , переконавшись, що ніхто не бачить її протиправні дії, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, умисно, таємно дістала з поліетиленового пакету гаманець світлого кольору з візерунками у вигляді листя, в якому знаходились грошові кошти у розмірі 1000 гривень, котрі належать ОСОБА_5 , а також банківська картка АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , видана на ім`я ОСОБА_5 , та банківська карта AT «Ощадбанк» № НОМЕР_2 , видана на ім`я ОСОБА_9 , після чого поклала вказаний гаманець до своєї сумки, тим самим умисно, таємно з корислиих мотивів заволоділа офіційними документами, а саме банківською карткою AT КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , банківською карткою AT «Ощадбанк» НОМЕР_2 , виданою на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , котрі знаходились у вказаному гаманці та відповідно до вимог Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року № 2657- ХП, Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05 квітня 2001 року №2346-Ш, п.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року №851-1У, «Положення про міжбанківські розрахунки», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08 жовтня 1998 року, являються офіційними документами.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.357 КК України як викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

В ході судового засідання обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнала повністю, підтвердила обставини вчиненого та пояснила, що вона дійсно 10.04.2024 року перебуваючи в гостях у своєї знайомої ОСОБА_5 в будинку АДРЕСА_3 , викрала жіночий гаманець, в якому знаходились грошові кошти в сумі 1000 грн. 00 коп., а також банківські картки на ім`я ОСОБА_5 та ОСОБА_9 .

У скоєному розкаялась та просить суворо не карати.

Показання обвинуваченої відповідають фактичним обставинам справи і нею не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України та наслідки її застосування, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню обмежився допитом обвинуваченої, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визнавши відповідно до ч.3 ст.349 КПК України недоцільним дослідженням доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Згідно з ч.5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже суд, допитавши обвинувачену, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують її особу, приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» у викраденні офіційних документів, вчиненому з корисливих мотивів доведена повністю.

Умисні дії обвинуваченої ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч.1 ст.357 КК України, як викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 у відповідності до ст.ст.50, 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до не тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога, психіатра, фтизіатра не перебуває, скарг та заяв за місцем проживання відносно обвинуваченої не надходило, а також обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих обставин, вважає за необхідне призначити їй покарання у виді пробаційного нагляду в межах санкції ч.1 ст.357 КК України, адже саме це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередить вчинення нею нових злочинів.

При вирішенні питання про речові докази суд керується положенням ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 31, 349, 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватою за ч.1 ст.357 КК України та призначити їй покарання у виді пробаційного нагляду, який полягає в обмеженні прав і свобод засудженої визначених законом і встановлених вироком суду із застосуванням наглядових та соціально виховних заходів без ізоляції від суспільства, строком на один рік.

Відповідно до ч.2 ст.59-1, п.2,4 ч.3 ст.59-1 КК України на засуджену до пробаційного нагляду ОСОБА_3 суд покладає такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази по справі: гаманець та банківські картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , видана на ім`я ОСОБА_5 , та банківська карта AT «Ощадбанк» № НОМЕР_2 , видана на ім`я ОСОБА_9 після набрання вироком законної сили - залишити потерпілій.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, протягом 30 днів з моменту вручення йому копії вироку.

За правилами, встановленими ч.2 ст.394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1