ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/5490/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/81/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - продовження строків тримання під вартою
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №11-сс/817/81/25 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 березня 2025 року про продовження щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 березня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого, погоджене прокурором, продовжено щодо підозрюваного ОСОБА_7 , строк тримання під вартою до 23 год. 59 хв. 18.05.2025.

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та змінити обраний запобіжний захід на такий, що не пов`язаний із позбавленням волі, посилаючись на те, що заявлені у клопотанні ризики не доведено.

Також мотивує скаргу тим, що сторона обвинувачення не надала належних доказів існування ризиків, які б виправдовували подальше тримання під вартою ОСОБА_7 , а слідчий суддя обмежився лише загальними припущеннями, не підтвердженими конкретними фактами.

Вважає, що суд безпідставно визнав ризик вчинення його підзахисиним нового кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_7 не був організатором злочинної діяльності, не залучав інших осіб до вчинення злочину, не здійснював контролю за діяльністю групи, а лише виконував окремі доручення.

Зазначає, що досудове розслідування триває понад два роки, більшість слідчих дій уже проведено, тому ризик впливу на свідків є необґрунтованим, а сам слідчий суддя не встановив жодних реальних підстав для такого висновку.

Звертає увагу на те, що єдиний свідок ОСОБА_9 співпрацює з правоохоронними органами на конфіденційній основі, а його анкетні дані змінено, тому можливість впливу на нього з боку підозрюваного є виключеною.

Посилається на те, що підозрюваний має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, проживає разом із батьками похилого віку, які потребують догляду, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Вказує, що суд першої інстанції не обґрунтував, чому не визначив розмір застави як альтернативу триманню під вартою.

Вважає, що навіть за наявності теоретичних ризиків, суд першої інстанції повинен був обрати менш суворий запобіжний захід, зокрема цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю, що дозволило б досягти цілей кримінального провадження без надмірного обмеження прав підозрюваного.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу з мотивів у ній викладених та прокурора, який щодо задоволення апеляційної скарги заперечив, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних міркувань.

Як вбачається із матеріалів справи, СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України.

26.01.2025р. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні, пересиланні з метою збуту та збуті наркотичних засобів, психотропних речовин та особливо небезпечних психотропних речовин у складі організованої групи.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.01.2025 відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24.03.2025.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.03.2025 у справі №607/5492/25 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до 4 місяців.

Колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про те, що наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, підтверджують наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, при цьому виходив з даних, які містяться у наданих ограном досудовго розслідуваняґ та дсоліджених у судовому засідання доказів, які навів в ухвалі.

Як вірно встановлено слідчим суддею, на даний час не зменшилися та продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, що зумовлено підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким злочином, та у випадку визнання винним, йому загрожує безальтернативне покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, окрім цього, він є жителем іншої області, не має офіційного місця роботи та в умовах воєнного стану може виїхати на непідконтрольну державним органам України територію і таким чином переховуватись від органів досудового розслідування та суду, відповідно уникнути відповідальності за можливе вчинення кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, який підтверджується тим, що ОСОБА_7 перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, в зв`язку з тим, що доказове значення у кримінальному провадженні матимуть показання свідків, які будуть надані останніми безпосередньо під час судового розгляду у судовому засіданні, а не надані ними в ході досудового розслідування, тому з метою зміни свідками своїх показань на користь підозрюваного, відмови від дачі показань останній може впливати на вказаних осіб у незаконний спосіб та на інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні з метою ненадання ними показів чи надання показів в його користь; вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема пов`язане з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, що є доведеним стороною обвинувачення, слідча суддя врахувала те, що кримінальне правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_7 , вчинялося ним з метою отримання прибутку, тому, не будучи офіційно працевлаштованим, в подальшому він може вчиняти інші кримінальні правопорушення, пов`язані з незаконним збутом наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів з метою особистого збагачення.

Посилання захисника на недоведення прокурором вказаних ризиків та продовження їх існування, колегія суддів вважає необґрунтованими з вищенаведених мотивів. Окрім того, враховує що ризики є наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій та за відсутності доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, за умови існування доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваним та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 199 КПК України слідчий суддя навів обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою, оскільки не проведено значний обсяг слідчих та процесуальних дій, існування яких не обов`язково повинно бути зумовлене тим, що підозрюваний може перешкоджати досудовому розслідуванню.

Колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді відповідає практиці Європейського Суду з прав людини щодо забезпечення судовим рішенням не тільки прав підозрюваного, визначених ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а й високих стандартів охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Також слідчий суддя з урахуванням особи підозрюваного, наявних ризиків, обставин вчинення кримінального правопорушення, вірно не визначив розмір застави, оскільки відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України це є його правом.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи зможуть забезпечити належну поведінку підозрюваного, з огляду на що колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді, щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки прокурор в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного на свободу, оскільки обумовлені суспільною необхідністю, є пропорційними та обґрунтованими щодо обмеження конституційних прав і свобод підозрюваного.

Твердження захисника про те, що єдиний свідок ОСОБА_9 співпрацює з правоохоронними органами на конфіденційній основі, а його анкетні дані змінено, можливість впливу на нього з боку підозрюваного виключено, колегія суддів оцінює критично, оскільки сам факт того, що анкетні дані свідка змінено, не є достатньою підставою для спростування ризику можливого впливу ОСОБА_7 на нього або на інших підозрюваних та не усуває ризику спроби змінити показання інших осіб або погодити з ними позицію щодо обставин кримінального правопорушення.

Доводи апелянта щодо недоведення прокурором неможливості застосування до його підзахисного більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на підозру у скоєнні ним особливо тяжкого злочину, його підвищену суспільну небезпеку, багатоепізодність, а також його ролі у виконанні вказівок та доручень, що полягали у виконанні роботи щодо отримання, фасування, пересилання наркотичних речовин та збуту через канал « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в месенджері «Telegram».

Наявність у ОСОБА_7 постійного місця проживання, проживання разом із батьками похилого віку та відсутність судимостей не є достатніми стримуючими факторами для запобігання настанню існуючих ризиків.

Перевіряючи доводи захисника про те, що можливість настання ризику впливу на свідків може бути вичерпаною обранням запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, колегія суддів вважає їх такими що не заслуговують на увагу з огляду на те, що такий засіб контролю лише фіксує місцезнаходження особи, але не унеможливлює її комунікацію з третіми особами, зокрема, через електронні засоби зв`язку або месенджери.

Тому приходить до висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги захисника підозрюваного та скасування оскаржуваної ухвали щодо ОСОБА_7 відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 березня 2025 року про продовження щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, - без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді