печерський районний суд міста києва
Справа № 757/1712/25-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , адвоката: ОСОБА_5 , підозрюваного: ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого у кримінальному провадженні - керівника першого відділу Управління з розслідувань злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000812 від 17.09.2024, -

В С Т А Н О В И В:

16 січня 2024 року слідчий у кримінальному провадженні - керівник першого відділу Управління з розслідувань злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором першого відділу процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочин, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на кв. АДРЕСА_1 , яку 11.04.2014 отримав від Львівської міської ради підозрюваний ОСОБА_6 на підставі ордеру на службове житлове приміщення № НОМЕР_1, заборонивши відчужувати, користуватись та розпоряджатися будь-яким чином зазначеним майном з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, відшкодування шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями (цивільних позовів потерпілих).

Прокурори в судовому засіданні доводи клопотання підтримали, просили вимоги клопотання задовольнити.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_6 в судовому заперечували з приводу заявленого клопотання, просили відмовити, зазначивши, що квартира, на яку орган досудового розслідування просить накласти арешт належить ГУМВС України у Львівській області.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши пояснення прокурорів, заперечення адвоката та підозрюваного, приходжу до наступних висновків.

Частиною 1 статті 172 КПК України, передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність не з`явившихся осіб, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, надходжу до наступних висновків.

З матеріалів клопотання вбачається, що слідчими Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва прокурорів Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013- 2014 роках, Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000812 від 17.09.2024 за підозрами колишнього командира БМОП «Беркут» ГУМВС України в Львівській області ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ст. 340 КК України; ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 365 КК України; ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 41, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України; ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України; колишнього помічника начальника штабу БМОП «Беркут» ГУМВС України в Львівській області ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 41, ст. 340 КК України; ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 365 КК України; ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 121 КК України; ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 41, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України; ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , під час проходження служби в органах внутрішніх справ України, 11.04.2014 отримав від Львівської міської ради ордер на службове житлове приміщення № НОМЕР_1, відповідно до якого йому з сім`єю з чотирьох осіб надано право на зайняття службового приміщення житловою площею 21,2 кв.м., загальною площею 54,4 кв.м., яке складається з однокімнатної ізольованої квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до листа № 5177 від 19.12.2042 обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» Львівської обласної ради, згідно архівних даних станом на 29.12.2012 інформація про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , в БТІ - відсутня.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, інформація про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , в даному Реєстрі - відсутня.

Після отримання зазначеного ордеру, ОСОБА_6 зареєструвався за даною адресою та проживав в зазначеній квартирі разом зі своєю сім`єю, а з 2022 року почав здавати її в оренду. Факт здачі в оренду ОСОБА_6 кв. АДРЕСА_1 підтверджується як свідченнями самого підозрюваного, так і копією договору здачі її в оренду фізичній особі від 14.05.2022, вилученого під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 .

Відтак ОСОБА_6 вчиняє дії, тотожні за змістом здійсненню права користування та розпорядження кв. АДРЕСА_1 .

Окрім того, підозрюваний ОСОБА_6 та члени його сім`ї наділені правом приватизації цього житла, яке в подальшому дасть їм можливість його відчужити з метою уникнення конфіскації. Це підтверджується тим, що в ході досудового розслідування ОСОБА_6 не повідомляв орган досудового слідства та прокурора про отримання ним у 2013 році ордеру на зазначену квартиру.

Незастосування заборон відчуження, у разі приватизації житла підозрюваним ОСОБА_6 , розпорядження та користування об`єктом майна, може призвести до втрати цього майна та в подальшому перешкодить виконанню вироку в частині можливої конфіскації майна підозрюваного та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Разом з цим, слідчим суддею встановлено, що власником вищевказаної квартири є ГУМВС України у Львівській області, відповідно до листа від 27.01.2025 вих. № 4/18-2025 який підписаний заступником голови ліквідаційної комісії ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_9 , за вказаних обставин, майно належить третій особі, яка не має жодного відношення до вказаного кримінального провадження.

Частиною 2 ст. 64-2 КПК України визначено, третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як визначено ч. 5 цієї ж статті, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Так, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до позиції Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ у своєму Узагальненні судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 07.02.2014 щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст. 276 - 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 64-2 КПК України з клопотанням про арешт майна третьої особи має право звертатись лише прокурор, за вказаних обставин слідчий суддя прийшов до висновку, що у задоволення вказаного клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання слідчого у кримінальному провадженні - керівника першого відділу Управління з розслідувань злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000812 від 17.09.2024 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1