Справа № 127/2750/22
Провадження №11-кп/801/1374/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 11.12.2024, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 08.02.2025 року включно, із залишенням застави в раніше визначеному судом розмірі 214720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень, -

встановив:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.12.2024 продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, до 08.02.2025 року включно, із залишенням застави в раніше визначеному судом розмірі 214720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ризики встановлені судом при обранні та подальшому продовженні запобіжного заходу продовжують існувати, не зменшились, а достатнім для їх запобігання запобіжним заходом буде тримання обвинуваченого під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не будуть гарантувати належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, в зв`язку з чим дію запобіжного заходу продовжено на 60 днів.

Адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 11.12.2024 та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора частково, обравши ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічну пору доби, а саме з 22.00 до 07.00 год., із застосуванням засобу електронного контролю.

У випадку залишення запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначити розмір застави у виді 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що прокурором не доведено наявність ризиків та обставин, які дають підстави суду вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 може здійснити дії, передбачені ст. 177 КПК України. Зазначає, що сама по собі тяжкість інкримінованого його підзахисному кримінального правопорушення не може бути підставною для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки це суперечить презумції невинуватості, а тому небезпека можливості переховуватися від правосуддя не може вимірюватись виключно на підставі суворості можливого вироку.

Судом при продовження строку тримання під вартою не враховано, що підозра, повідомлена ОСОБА_8 є необґрунтованою, ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки - матір, яка хворіє на важку хворобу, самостійно не може пересуватись та потребує сторонньої допомоги і інших близьких родичів, які би надавали би їй допомогу немає. ОСОБА_8 має постійне місце проживання, обвинувачений ОСОБА_9 тривалий час перебуває під вартою.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту, міркування прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Колегія суддів вважає, що продовження строку тримання під вартою виконано у відповідності до вимог ст. ст. 184, 199 КПК України та містить суть обвинувачення, обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України:

- наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України;

- злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_9 віднесений відповідно до ст. 12 КК України до особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна;

- існують ризики, що перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_9 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, інших причетних осіб, які ще не допитані безпосередньо перед судом, вчиняти інші злочини.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обставини, на які посилається сторона захисту, не є тими безумовними підставами, які слугують підставами для зміни запобіжного заходу, не спростовують ризиків, наведених прокурором у клопотанні, які вважав доведеними суд.

З висновками суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, оскільки сукупність встановлених судом та перевірених під час апеляційного розгляду обставин вказує на доцільність продовження раніше застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не зможе запобігти існуючим ризикам.

За таких обставин, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_8 та запобігти ризикам, доведеним прокурором.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд апеляційної інстанції вважає, що, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Наявність родини, постійного місця проживання, перебування тривалий час під вартою колегія суддів враховує, проте не вважає ці обставини визначальними, оскільки вони не свідчать про те, що для обвинуваченого буде стримуючими факторами та здатними вплинути на його процесуальну поведінку чи зменшити встановлені ризики.

Крім того, судом першої інстанції не завершено судовий розгляд кримінального провадження, а тому строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 вірно продовжено за наявності ризиків, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою раніше вже визначив альтернативний запобіжний захід у виді застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених кримінально-процесуальним законом, і який оскаржуваною ухвалою не змінений, підстав для зменшення якого колегія суддів не вбачає.

Виходячи зі змісту ч. 4 ст.182 КК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Частиною 5 статті 182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається у межах, зокрема щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На думку суду апеляційної інстанції, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , характеру кримінального правопорушення, суд при визначенні розміру застави прийшов до вірного висновку, визначивши ОСОБА_8 мінімальний розмір застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Підстав вважати вказаний розмір застави непомірним, як про це зазначає адвокат в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим степенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Отже, розмір застави повинен бути помірним та пропорційним щодо конкретної людини та обставин, вчиненого ним кримінального правопорушення, тому суддя дійшов правильного висновку щодо розміру застави.

На думку колегії суддів, запропонований захистом розмір застави не зможе гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Відсутність у обвинуваченого необхідної суми грошей для внесення визначеної судом застави не може гарантувати її внесення при визначенні меншого розміру застави, оскільки відсутні відомості щодо працевлаштування ОСОБА_8 та наявності у нього доходів.

Мотиви адвоката в апеляційній скарзі щодо непомірного розміру застави самі по собі не можуть бути єдиним обґрунтуванням застосування щодо ОСОБА_8 меншого розміру застави, оскільки розмір застави визначається з урахуванням також сукупності інших обставин.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 11.12.2024, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 08.02.2025 року включно, із залишенням застави в раніше визначеному судом розмірі 214720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4