Справа № 610/2603/24
Провадження № 1-кп/610/39/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2025 Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника адвоката ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія Ізюмського району Харківської області справу за обвинувальним актом по кримінальному провадженню № 0000283 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Балаклія Харківської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , бойового медика роти, раніше судимого: 03.11.2023 Балаклійським районним судом Харківської області за ч. 1 ст.190 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 51 000 грн; 26.02.2024 Зміївським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 17 000 грн; 20.08.2024 Балаклійським районним судом Харківської області за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70, ст. 71, ст. 72 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці 10 днів, призначене ОСОБА_4 за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 26.02.2024 основне покарання у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень виконувати самостійно, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акта по кримінальному провадженню № 0000283 ОСОБА_4 обвинувачується, зокрема, у тому, що він, будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , 14.01.2024 в період дії воєнного стану, що введений в дію Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, який в подальшому неодноразово продовжувався Указами Президента України останній раз 16.11.2023 № 734 перебуваючи у магазині "Аврора", який розташований за адресою: Харківська область, Ізюмський район, місто Балаклія, вулиця Захисників України, будинок 31А, маючи злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, за рахунок інших осіб, умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу викрав бездротові навушники марки KLGO HK55BL вартістю 332 грн 50 коп. та бездротові навушники марки HAVIT TW975 чорні вартістю 374 грн 17 коп.

Після чого, ОСОБА_4 із викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій особі ТОВ "Вигідна покупка" матеріальну шкоду в загальному розмірі 706 грн 67 коп.

За вказаним фактом дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про закриття кримінального провадження № 0000283 в частині обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні також просили закрити кримінальне провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КК України.

Суд, вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Частиною 7 ст. 284 КПК України передбачено, що ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Згідно ст. 479-2 КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

За відсутності згоди підозрюваного на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що підозрюваним вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1 або 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" (далі Закон № 3886-IX), яким, зокрема, було внесено зміни до ст. 51 КУпАП.

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту обвинувального акта по кримінальному провадженню № 0000283 по обвинуваченню ОСОБА_4 убачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, останній вчинив 14.01.2024. Розмір завданої внаслідок вчинення вказаного кримінального правопорушення матеріальної шкоди становить 706 грн 67 коп.

Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3 028 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1 514 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 3 028 грн (1 514?2=3 028).

Отже, враховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_4 майна, тобто сума шкоди, була меншою за розмір з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме у 2024 році 3 028 грн, то суд вважає, що вчинене обвинуваченим 14.01.2024 діяння не підпадає під кримінально каране, передбачене Особливою частиною КК України.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 , якому судом було роз`яснено його право на продовження розгляду кримінального провадження, надав свою згоду на закриття кримінального провадження, суд дійшов висновку про необхідність закриття кримінального провадження № 0000283 в частині обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 284, 369-372, 479-2 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження № 0000283 в частині обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Продовжити розгляд кримінального провадження № 0000283 в частині обвинувачення ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено і оголошено 23 січня 2025 року о 08.00 годині.

Суддя