Провадження № 1-кс/756/2903/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 про арешт майна у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 грудня 2024 року за № 0003889,

В С Т А Н О В И В :

До Оболонського районного суду м. Києва надійшло зазначене клопотання, у якому прокурор просив накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів на майно, вилучене в ході обшуку 18 грудня 2024 року, а саме автомобіль марки Jeep Patriot, д.н.з. НОМЕР_1 .

Клопотання обґрунтоване тим, що СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 грудня 2024 року за № 0003889, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України.

18 грудня 2024 року було проведено обшук автомобіля марки Jeep Patriot, д.н.з. НОМЕР_1 , в ході якого автомобіль було вилучено.

Прокурор просив накласти арешт на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, пославшись на існування ризику втрати, знищення, використання, перетворення зазначеного майна.

Прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання з наведених у ньому мотивів.

Представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання та зазначив, що у теперішній час жодній особі у кримінальному провадженні не повідомлено про підозру і матеріали справи не містять відомостей щодо протиправності дій ОСОБА_7 , адже експертизи у кримінальному провадженні не проведені.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що воно підлягає задоволенню з таких підстав.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, та полягає у тимчасовому позбавленні права на відчуження, розпорядження та/або користування майном (ч. 1, п. 7 ч. 2 ст. 131, ч. 1 ст. 170 КПК України).

Згідно з приписами ч. 1, 2 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, та він допускається виключно з метою забезпечення:

- збереження речових доказів;

- спеціальної конфіскації;

- конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

- відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати (ч. 2 ст. 173 КПК України):

- правову підставу для арешту майна;

- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

- наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Для кожної з правових підстав арешту (мети його накладення) кримінальний процесуальний закон визначає додаткові обставини, які мають враховуватися слідчим суддею, зокрема:

- можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається з метою забезпечення речових доказів);

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або цивільного позову);

- можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається з відповідною метою);

- розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (якщо арешт майна накладається з метою забезпечення цивільного позову).

Також на особу, яка подала клопотання про арешт майна, покладено обов`язок довести (ч. 1 ст. 173 КПК України):

- необхідність такого арешту;

- наявність ризику приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.

Враховуючи загальні підстави застосування заходів забезпечення кримінального провадження, передбачені ч. 3 ст. 132 КПК України, арешт майна не допускається, якщо не буде доведено, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Прокурор зазначив, що 17.12.2024 приблизно о 22 год. 45 хв. за адресою: м. Київ, вул. Левка Лук`яненка, 14А, працівниками УПП в м. Києві було зупинено автомобіль Jeep Patriot, д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який у багажному відділенні вказаного автомобіля зберігав предмет, зовні схожий на гранату «РГО».

Після того, ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, та під час особистого обшуку у присутності понятих виявлено та в подальшому вилучено 1 (один) зіп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору, зовні схожою на наркотичну.

Крім того, 18.12.2024 проведено невідкладний обшук автомобіля марки Jeep Patriot, д.н.з. НОМЕР_1 , у ході якого було вилучено:

- корпус гранати РГН;

- 1 (один) запал гранати УДЗ;

- автомобіль марки Jeep Patriot, д.н.з. НОМЕР_1 .

Наведені у клопотанні обставини корелюють обставинам, зазначеним у витязі з ЄРДР, підтверджені наданими прокурором матеріалами у мірі, достатній для вирішення питань, пов`язаних з розглядом клопотання, зокрема, рапортами про зупинення транспортного засобу, протоколом обшуку транспортного засобу, в ході якого було виявлено зазначені речі, актом перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів, протоколами допитів свідків - понятих, залучених до обшуку автомобіля та особистого обшуку ОСОБА_7 , протоколом його затримання, висновком експерта, згідно з яким надана на дослідження речовина є амфетаміном, тощо.

У своїй сукупності наведені відомості та надані на їх підтвердження матеріали дають вагомі підстави для висновку про обґрунтованість підозри щодо вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України.

Водночас, слід наголосити, що в межах оцінки питань, обумовлених розглядом клопотання, слідчий суддя не вирішує питання про наявність усіх елементів складу злочину, винуватість чи невинуватість осіб у його вчиненні.

18 грудня 2024 року було проведено невідкладний обшук за місцем автомобіля марки Jeep Patriot, д.н.з. НОМЕР_1 , в ході якого було вилучений автомобіль. Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 19 грудня 2024 року надано дозвіл на проведення зазначеного обшуку.

Прокурор просив накласти арешт на зазначене майно з метою забезпечення збереження речових доказів. Постановою від 18 грудня 2024 року зазначений у клопотанні автомобіль було визнано речовим доказом.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Одним з процесуальними джерел доказів є, зокрема, речові докази.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення тощо.

За твердженням прокурора, до обставин, які розслідуються у зазначеному кримінальному провадженні, може бути причетний ОСОБА_7 , який незаконно зберігав речовину, схожу на наркотичну, а також зброю. Для зберігання та перевезення згаданих речей використовувався зазначений автомобіль, фактичним володільцем якого є ОСОБА_7 , а власником згідно з реєстраційною карткою транспортного засобу - його дружина ОСОБА_6 .

Таким чином, зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям речових доказів як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, та може бути використане як доказ для встановлення обставин, що підлягають доказуванню відповідно до ст. 91 КПК України.

Як вже зазначав слідчий суддя, завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Зважаючи на обставини кримінального правопорушення, яке розслідується у межах цього кримінального провадження, доводи прокурора про існування такого ризику є цілком обґрунтованими.

Запропонований прокурором спосіб арешту майна шляхом зберігання шляхом заборони користуватися та розпоряджатися майном (його зберігання в органу досудового розслідування у визначеному законодавством порядку) релевантний потребам сторони обвинувачення у збереженні речового доказу та його властивостей, які можуть мати доказове значення, їх дослідження та обумовлений необхідністю запобігти його знищенню чи пошкодженню.

Викладене переконує слідчого суддю у тому, що мета цього заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді запобігання цьому ризику може бути досягнута.

Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження є оціночними поняттями. Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що будь-яке втручання у право особи з боку держави має забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

На переконання слідчого судді, загальні інтереси суспільства у вигляді досягнення завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України (зокрема, захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування тощо), виправдовують ступінь втручання у право власності особи, яке пов`язане з накладенням арешту на належне їй майно.

Враховуючи характер майна, тимчасове позбавлення особи можливості користуватися та розпоряджатися ним, не становитиме надмірного втручання та суттєвих негативних наслідків для неї. Наведені представником власника доводи щодо стану її здоров`я не є достатньо вагомими для іншого висновку, адже власний автомобіль не є єдиним засобом пересування, яким може користуватися особа.

Наведене у клопотанні майно належать до переліку майна, на яке згідно з приписами ч. 10 ст. 170 КПК України може бути накладений арешт.

Слідчий суддя наголошує, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або невідворотним позбавленням такого права. Хоча власник і обмежується у реалізації всіх правомочностей щодо відповідного майна, проте таке обмеження має тимчасовий характер.

Тимчасовий характер арешту майна обумовлений наявністю правового механізму, передбаченого ст. 174 КПК України, за яким арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

За таких обставин клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 372, 376 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

1. Клопотання - задовольнити.

2. Накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження на майно, вилучене в ході обшуку 18 грудня 2024 року за адресою: м. Київ, вул. Левка Лук`яненка, 14А, а саме:

- автомобіль марки Jeep Patriot, д.н.з. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_6 .

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1