Справа № 626/2405/24
провадження № 1-кп/624/80/24
УХВАЛА

04 грудня 2024 року Кегичівський районний суд Харківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Леб`яже, Зачепилівського району, Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, військовослужбовця, перебуваючого на посаді розвідника-радіотелефоніста розвідувального взводу 2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючого під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», раніше засудженого: 1) 06.04.2017 Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі на підставі ст. 75, 104 КК України звільненого з іспитовим строком 1 рік, 2) 19.06.2017 Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 190 КК України до 850 грн штрафу, 3) 24.05.2018 Червонозаводським районним судом за ч. 1 ст. 71, ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі,

в с т а н о в и в:

На розгляді Кегичівського районного суду Харківської області перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

04 грудня 2024 року на адресу суду через систему «Електронний суд» надійшло клопотання прокурора про продовження стосовно обвинуваченого дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Обґрунтовуючи своє клопотання прокурор зазначив про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. ОСОБА_4 будучи професійним військовослужбовцем має психологічну, фізичну підготовку, навички володіння вогнепальною зброєю, вибуховими речовинами та може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні шляхом погроз, вмовлянь або іншим чином з метою давати показання на свою користь, так як усі свідки є військовослужбовцями, та разом проходять військову службу в одній і тій же військовій частині разом з обвинуваченим. Окрім цього, ОСОБА_4 безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення здійснив тиск на свідків із застосуванням вогнепальної зброї з метою змінити слідову картину вчиненого кримінального правопорушення, а також не повідомлення правоохоронних органів та військового командування про вчинене кримінальне правопорушення. До того ж, показання свідків надані на досудовому слідстві не мають для суду наперед встановленої сили. Натомість суд досліджує всі докази безпосередньо в судовому засіданні. Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто переховуватися від суду обумовлений тим, раніше судимий ОСОБА_4 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та маючи не зняту та непогашену судимість за вироком від 24.05.2018 Червонозаводським районним судом за ч. 1 ст. 71, ч. 2 ст. 186 КК України до 5 року позбавлення волі. Місцезнаходження військової частини в якій обвинувачений проходить військову службу в будь-який час може змінити місце дислокації в іншу область враховуючи проведення бойових дій на території України, що створить умови для його переховування від суду в інших областях України, враховуючи, що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для обвинувачуваного у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання. Крім того вказані обставини утворять складності явки або запізнення обвинувачуваного до суду. Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується тим, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства. Зокрема, достовірність перевірки підстав неявки до органу досудового розслідування або суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування розгляду кримінального провадження та створить можливості для ОСОБА_4 , незаконно впливати на свідків, потерпілих, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні. В той же час останній перебуваючи на волі не буде позбавлений можливості з використанням мобільних телефонів, тощо здійснювати вплив на інших учасників кримінального провадження. Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто вчинити інше кримінальне правопорушення оскільки перебуваючи на волі ОСОБА_4 як військовослужбовець військової служби, під загрозою тяжкості покарання, усвідомлюючи невідворотність покарання, у разі визнання винуватим маючи всі необхідні засоби та можливості, зможе переховуватись від органу досудового розслідування та суду, у тому числі за кордоном або на території тимчасово непідконтрольній владі, може вчинити інший військовий злочин, а саме самовільне залишення військової частини або місця служби, що кваліфікується за ст. 407 КК України, або дезертирство за ст. 408 КК України, тим самим переховуватись та ухилятись від кримінальної відповідальності за фактом вчинення особливо тяжкого злочину. Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, під час досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення обвинувачуваним ОСОБА_4 , враховано тяжкість покарання. Стан його здоров`я та вік не перешкоджає обранню запобіжного заходу - тримання під вартою. Неможливість застосування запобіжного заходу щодо обвинувачуваного ОСОБА_4 , у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем та несе службу в районі де тривають бойові дії та місцезнаходження військової частини в якій він несе військову службу в будь-який час може змінити своє місце дислокації. Згідно п. 2 ст. 179 КПК України - однією з ознак виконання особистого зобов`язання є те, що обвинувачуваного зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду. У зв`язку з тим, що є військовослужбовцем, це унеможливлює виконання ним особистого зобов`язання. Не можливість застосування запобіжного заходу відносно обвинувачуваного ОСОБА_4 , у вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, що такий запобіжний захід не може забезпечити відсутності можливості впливу на свідків, потерпілу, спеціалістів та експертів у вказаному кримінальному провадженні та переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також підозрюваний підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків. Не можливість застосування запобіжного заходу до обвинувачуваного ОСОБА_4 , у вигляді застави, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Окрім того прокурору чи суду не надходили заяви або клопотання від обвинувачуваного, його захисника, рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при звернені слідчого, прокурора до суду з клопотанням про застосування до обвинувачуваного запобіжного заходу. Не можливість застосування запобіжного заходу відносно обвинувачуваного ОСОБА_4 , у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до органу досудового розслідування не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу, а також особиста порука не забезпечить виконання ним своїх процесуальних обов`язків так як, злочини, відноситься до категорії тяжких та караються позбавленням волі на строк від 7 до 10 років позбавлення волі та суворість покарання за вчиненні ним злочини, наслідки та ризик втечі для обвинувачуваного у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання. Застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

03 грудня 2024 року на адресу суду надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу. В обґрунтування клопотання зазначив, що ризики, якими сторона обвинувачення мотивує у розумінні ч. 1 ст. 177 КПК України є абстрактними, недоведеними та існують лише на суб`єктивну думку сторони обвинувачення. Відсутні докази, що він має намір вчиняти дії регламентовані ст. 177 КПК України, тобто усе ґрунтується на припущеннях. Також зазначив, що він має матір похилого віку, яка потребує допомоги, оскільки залишилась одна, так як його брат загинув, захищаючи країну. Зазначив, що він ніколи не був у розшуку, притягаючись раніше сумлінно виконував узяті на себе процесуальні зобов`язання. В зв`язку з чим просив суд змінити йому запобіжний захід на такий, що не пов`язаний з повною ізоляцією від суспільства.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив його задовольнити, зазначивши, про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому вважав, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

В судовому засіданні обвинувачений проти клопотання прокурора заперечив, зазначив, що має міцні соціальні зв`язки та не має наміру переховуватися від суду чи чинити перешкоди у розгляді справи. Клопотання про заміну запобіжного заходу підтримав та просив його задовольнити. Зазначив, що доказів на підтвердження факту родинних відносин між ним та ОСОБА_6 та ОСОБА_7 немає, крім тих, які долучені до клопотання.

Захисник у судовому засіданні також заперечила проти задоволення клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, у зв`язку з тим, що обвинувачений дійсно має міцні соціальні зв`язки, а саме постійне місце проживання, матір похилого віку. Тому просила задовольнити клопотання обвинуваченого, змінивши запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно вимог ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкодити кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України встановлено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 спливає 08 грудня 2024 року.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід продовжити, оскільки на даний час підстав для зміни запобіжного заходу немає, обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою був обґрунтований відповідними ризиками, які на цей час досі існують, не змінилися та з часом не втратили своєї вагомості. Доводи обвинуваченого та його захисника щодо наявності міцних соціальних зав`язків обвинуваченого належними доказами не підтверджені.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, що за своїм характером представляє особливу суспільну небезпеку та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі, крім того у справі не з`ясовані обставини, встановлені під час кримінального провадження, не перевірено їх доказами, а відтак обвинувачений, знаходячись на волі, може перешкоджати кримінальному провадженню, а також переховуватись від суду.

Наведене свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, та що такі заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого та виконання ним процесуальних рішень по справі, тому підстав для зміни обвинуваченому міри запобіжного заходу на інший, більш м`який запобіжний захід, суд не вбачає, оскільки обставини, враховані при обранні та продовженні запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою, не змінились.

Отже, оцінивши обставини справи, суд вважає встановленим та доведеним наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які з часом тримання обвинуваченого під вартою не втратили свою актуальність і на цей час, а тому суд дійшов до переконливого висновку, що клопотання прокурора необхідно задовольнити, а щодо обвинуваченого слід продовжити раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Щодо заявленого обвинуваченим клопотання про зміну запобіжного заходу суд вважає за необхідне відмовити в його задоволенні, оскільки обвинуваченим та його захисником наявність міцних соціальних зав`язків обвинуваченого належними доказами не підтверджені. Так до клопотання обвинуваченим надані наступні документи: копія паспорта ОСОБА_6 , копія військового квитка, виданого на ім`я ОСОБА_4 , копія лікарського свідоцтва про смерть № 4793 від 15.08.2023 відносно ОСОБА_7 та копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 01.09.2023 відносно ОСОБА_7 , інших доказів не додано.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 184, 197, 199, 371, 372 КПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, до 01 лютого 2025 року, включно, з раніше визначеною заставою.

У задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про заміну запобіжного заходу - відмовити.

Копію даної ухвали надати учасникам судового провадження.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1