Справа № 650/5551/24
провадження №1-кс/650/1150/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2024 року селище Велика Олександрівка

Слідчий суддя Великоолександрівського районного суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого слідчого відділення ВП № 1 Бериславського районного відділу поліції ГУНП в Херсонській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Бериславської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Новомиколаївка Високопільського району Херсонської області, який не навчається та офіційно не працює, з повною загальною середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 121 КК України,

в с т а н о в и в :

Слідчий звернувся до суду із вказаним клопотанням в якому просить застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, а саме до 27.01.2025. Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки: прибувати до слідчого СВ відділення поліції № 1 Бериславського районного відділу поліції ГУНП в Херсонській області, прокурора, суду за першою вимогою; не залишати місце свого постійного проживання подвір`я будинку АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду в період часу з 21.00 години до 06.00 години.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 121 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Обґрунтованість підозри підтверджується наданими слідчому судді, зібраними у провадженні матеріалами.

Вказуючи про необхідність обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання слідчий посилається на наявність ризиків передбачених пунктами 1, 3, 4 статті 177 КПК України.

На судовому засіданні прокурор наполягав на задоволенні клопотання, просив його задовольнити. Пояснив, що попередньо зібрані матеріали свідчать про обґрунтованість підозри на даному етапі досудового розслідування, а наявного ризику достатньо для застосування до підозрюваного нічного домашнього арешту та не обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу.

На судовому засіданні слідчий також підтримав подане клопотання, просив його задовольнити.

На судовому засіданні підозрюваний не заперечив проти задоволення клопотання, вказуючи про достатність застосування до нього нічного домашнього арешту, за місцем постійного проживання. Він співпрацює зі слідством, повністю визнає свою вину та не збирається ухилятися від слідства та суду.

На судовому засіданні захисник не заперечив проти задоволення клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, слідчий суддя встановив наступне.

Метою застосування запобіжного заходу (частина перша статті 177 КПК України) є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно з частиною другою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності вищевказаних ризиків, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі визначені у частині першій статті 178 КПК України.

Відповідно до частин першої, другої та шостої статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Згідно з частиною четвертою статті 185 КК України за вчинення відповідного злочину передбачено, зокрема, відповідальність у виді позбавлення волі.

Відповідно до частин першої та другої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя встановив, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 121 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000770 від 06.11.2024 року, повідомленням про підозру від 27.11.2024 року, яке було вручене останньому 27.11.2024 року.

Відповідно до вказаної підозри ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він 05.11.2024 близько 22.30 години, перебуваючи на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в ході сварки, що виникла на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , переслідуючи прямий злочинний умисел направлений на заподіяння тілесних ушкоджень іншій особі, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно наніс останньому зі значною силою один удар кухонним ножем, який тримав в правій руці, в область спини, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 відповідно до висновку судово-медичної експертизи тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного проникаючого поранення грудної клітини зліва у сьомому міжребер`ї, лівостороннього гемопневмотораксу, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Такі дії ОСОБА_5 кваліфіковані за частиною першою статті 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Обґрунтованість підозри підтверджується:

рапортом оперативного чергового ВП № 1 про те, що надійшло повідомлення про бійку та спричинення поранення ОСОБА_8 від 05.11.2024 року;

заявою від ОСОБА_8 про вчинення відносно нього кримінального правопорушення від 06.11.2024 року;

протоколом огляду місця події від 06.11.2024 року, в ході якого виявлено та вилучено змиви речовини бурого кольору та кухонний ніж;

протоколом огляду місця події від 06.11.2024 року, в ході якого виявлено та вилучено футболку належну ОСОБА_8 ;

протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 06.11.2024 року;

постановою про речові докази від 06.11.2024 року;

протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 06.11.2024 року;

протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 06.11.2024 року;

протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 06.11.2024 року;

протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 06.11.2024 року;

протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_8 від 15.11.2024 року;

протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 від 15.11.2024 року;

протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 від 15.11.2024 року;

протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_10 від 15.11.2024 року;

висновком експерта № 38 від 15.11.2024 року, за яким наявні тілесні ушкодження у ОСОБА_8 відносять до тяжких тілесних ушкоджень;

протоколом одночасного допиту осіб від 21.11.2,24 року;

висновком експерта №42/38 мс від 23.11.2024 року;

повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 27.11.2024 року;

іншими матеріалами досудового розслідування в їх сукупності.

Не вдаючись до детальної оцінки дій та винуватості особи, на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.

При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак створювати у слідчого судді реальне враження про причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.

З врахуванням вищевказаних письмових доказів, що були додані до клопотання, здійснюючи їх оцінку за своїм внутрішнім переконанням, слідчий суддя, дійшов висновку, що повідомлена підозрюваній підозра у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення є обґрунтованою, а докази надані органом досудового розслідування на цьому етапі досудового розслідування є вагомими, щоб свідчити про можливу причетність останньої до кримінального правопорушення, що їй інкримінується.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 196 КПК України слідчим суддею встановлені такі обставини, щодо заявлених прокурором ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає доведеним ризик, визначений пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України, який передбачає можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яке є тяжким злочином у розумінні ст. 12 КК України, санкцією якого передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, а отже з метою уникнення такої відповідальності він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Другим ризиком є ризик зазначений у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 знайомий з останніми та може їх примусити змінити свої покази, що негативно позначиться на судовому розгляді вказаного кримінального провадження.

При оцінці вказаного ризику слід враховати встановлений нормами КПК України порядок безпосереднього сприйняття судом показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, із забезпеченням права обвинуваченого на перехресний допит. Суд під час судового провадження може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо сприймав, отримав усно від свідків (ст. 23 КПК України).

Третім ризиком є ризик зазначений у п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто ОСОБА_5 перебуваючи на волі може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме ухилятись від явки до органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення відповідальності, а також враховуючи те, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, він може затягувати строки проведення досудового розслідування.

Таким чином, враховуючи викладене та зважаючи на доведення прокурором обставин щодо можливості на даній стадії досудового розслідування запобігти встановленим ризикам застосуванням запобіжного заходу у виді домашнього арешту, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для його застосування до підозрюваного, у зв`язку з чим клопотання слідчого слід задовольнити.

Також, встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою статті 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, оскільки ті обмеження та обов`язки, що покладаються на підозрюваного при їх обранні будуть недостатніми за наведених вище обґрунтувань.

При обранні вказаного запобіжного заходу, слідчий суддя, також у відповідності до частини першої статті 178 КПК України оцінює в сукупності такі обставини: вагомість наданих доказів, під час дослідження яких у жодної зі сторін не було зауважень; можливість призначення покарання підозрюваному в разі доведеності вини у виді позбавлення волі на строк до восьми років; відсутність відомостей про особливі хвороби у підозрюваного; наявність у нього незначних соціальних зв`язків за місцем проживання; відсутність на його утриманні родини й утриманців; репутацію підозрюваного.

Вирішуючи питання про можливість застосування до підозрюваного домашнього арешту із забороною останньому залишати житло в певний період доби, суд виходить із наведених вище обставин та вважає його прийнятним та виправданим.

З наведених підстав неможливе застосування до підозрюваного інших більш м`яких запобіжних заходів.

Визначаючи строк дії відповідного запобіжного заходу слідчий суддя, керуючись положенням частини четвертої статті 196 КПК України, виходить зі строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, який, у відповідності до пункту 4 частини третьої статті 219 КПК України, слід обраховувати з дня повідомлення особі про підозру, з урахуванням не прийняття рішення про його продовження, згідно з частиною третьою статті 219 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 309, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання задовольнити.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 58 діб, за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши йому залишати це житло в період часу з 21:00 год. до 06:00 год. наступного дня.

Для виконання запобіжного заходу покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

прибувати до слідчого СВ відділення поліції № 1 Бериславського районного відділу поліції ГУНП в Херсонській області, прокурора, суду за першою вимогою.

Попередити підозрюваного, що в разі невиконання покладених на нього даною ухвалою обов`язків, до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Роз`яснити підозрюваному, що працівники Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в його житло в будь-який час, в т.ч. у період комендантської години, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань виконання покладених на нього обов`язків.

Строк дії ухвали - до 25 січня 2025 року включно.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається до Херсонського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 03 грудня 2024 року.

Слідчий суддя __________________ ОСОБА_1