печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6207/25-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора першого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідуваньОфісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000707 від 22.08.2023,

В С Т А Н О В И В:

10.02.2025 до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора першого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідуваньОфісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив наступне.

Слідчими Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000707 від 22.08.2023 за підозрою колишнього Президента України ОСОБА_4 , колишнього Прем`єр-міністра України ОСОБА_5 , судді Господарського суду міста Києва ОСОБА_6 у вчиненні державної зради за попередньою змовою групою осіб, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 28, частиною 1 статті 111 Кримінального кодексу України в редакції Закону України № 2341-ІІІ від 05.04.2001.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 28, частиною 1 статті 111 Кримінального кодексу України в редакції Закону України №2341-ІІІ від 05.04.2001, а саме в державній зраді, тобто в діянні, умисно вчиненому громадянином України за попередньою змовою групою осіб на шкоду економічній безпеці України - наданні іноземній державі та її представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України.

У зв`язку з наявністю доказів причетності до організації вчинення державної зради 18.01.2025 колишньому Президенту України ОСОБА_4 повідомлено про підозру за частиною 2 статті 28, частиною 1 статті 111 КК України (в редакції Закону України № 2341-ІІІ від 05.04.2001).

У зв`язку із не встановленням місця перебування підозрюваного, що позбавило орган досудового розслідування можливості вручити письмові повідомлення про підозру у день його складення, такі повідомлення, відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, 111, 135 КПК України, направлено у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

У ході досудового розслідування встановлено, що діями підозрюваного ОСОБА_4 заподіяно матеріальну шкоду (збитки) Державному бюджету України: у 2012 році на суму 58 815, 27 тис рос руб, гривневий еквівалент яких становить 15 423, 13 тис грн; у 2013 році на суму 90 162, 62 тис рос руб, гривневий еквівалент яких становить 23 749, 83 тис грн. Вказану шкоду на теперішній час не відшкодовано.

У зв`язку з цим, у відповідності до п. 12 ч. 2 ст. 36 КПК України, до підозрюваного ОСОБА_4 , а також до інших підозрюваних у кримінальному провадженні, прокурором пред`явлено позов в інтересах держави на суму 38 676 069, 12 грн.

У органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що колишнім Президентом України ОСОБА_4 та пов`язаними з ним особами і підконтрольними організаціями здійснювалась злочинна діяльність в економічній сфері на території України, що дало можливість останнім отримувати надмірні прибутки, набувати у власність майно та інші матеріальні цінності.

Крім цього ОСОБА_4 отримував значну кількість матеріальних вигод та майнових прав, які не відповідали його офіційним доходам.

Зокрема установлено, що разом з ОСОБА_4 в резиденції проживала також ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , між якими були близькі відносини. Також з ними проживала неповнолітня донька ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 2013 рік ОСОБА_7 володіла значною кількістю нерухомого майна, яке було оформлено на неї у період спільного проживання з ОСОБА_4 , а саме:

- 1/3 квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 148,50 м2, придбана 02.03.2013, інша частина 2/3 квартири цього ж дня оформлено на її доньку ОСОБА_8 , вартістю 3 350 000 грн.;

- житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , площею 416,9 м2, придбаний 24.12.2013, вартістю 6 070 720 грн.;

- земельна ділянка к/н: :02:146:0102, розташована за адресою: АДРЕСА_3, площею 148,50 м2, придбана 31.07.2013, вартістю 650 000 грн.;

- земельна ділянка к/н: :02:146:0100, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,0205 га, придбана 26.11.2013, вартістю 15 000 грн.

Придбання усього вказаного нерухомого майна ОСОБА_7 у 2013 році співпадає з періодом її спільного проживання з ОСОБА_4 , а також уся придбана нею нерухомість знаходиься у безпосередній близькості до об`єктів нерухомого майна, якими користувався ОСОБА_4 , що може свідчити про його придбання саме ОСОБА_4 у незаконний спосіб.

Указані обставини дають підстави вважати, що насправді придбання вказаного майна відбувалось саме ОСОБА_4 , однак з метою приховання факту володіння ним, оформлення права власності здійснено на ОСОБА_7 та її доньку ОСОБА_8 .

Окрім цього, встановлено, що ОСОБА_7 23.02.2014 разом з колишнім Президентом України ОСОБА_4 перетнула державний кордон в напрямку РФ та по даний час до України не поверталась, що свідчить про близькій стосунки останніх та залежність її від ОСОБА_4 .

В органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вказане майно фактично належить ОСОБА_4 та є таким, щодо якого він здійснює права користування та розпорядження.

Поряд з цим у ході досудового розслідування встановлено, що 20.07.2021 у м. Києві ОСОБА_7 за довіреністю (оформленою в РФ) уклала договори купівлі-продажу раніше згаданих земельних ділянок к/н: :02:146:0102, к/н: :02:146:0100 та житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , згідно якого майнові права на вказану нерухомість перейшли до можливо підконтрольної особи - ОСОБА_9 , (РНОКПП НОМЕР_2 ). За цими договорами загальна вартість майна становила 6 735 720 грн.

За версією органу досудового розслідування згадані цивільно-правові відносини мають фіктивний характер та були здійснені виключно з метою у такий спосіб приховання майна ОСОБА_4 від правоохоронних органів.

Аналізом відомостей інформаційної системи «Податковий блок» про джерела, види та розміри отриманих доходів, сплачених податків, зборів, обов`язкових платежів ОСОБА_9 встановлено, що за увесь наявний період (3 кв. 2001 р. - 1 кв. 2024 р.) нею отримано дохід на загальну суму 926 372, 80 грн, що є недостатнім для придбання вищевказаного нерухомого майна.

Крім цього встановлено, що у період з 1 кв. 2008 року по 2 кв. 2010 року ОСОБА_9 отримувала заробітну плату від ТОВ «Танталіт» (на яке було раніше оформлено резиденція «Межигір`я»). Саме у вказаний період компанією відбувалось оформлення майнових прав на резиденцію «Межигір`я», яка фактично належала ОСОБА_4 .

Зазначені обставини вказують на чіткий зв`язок ОСОБА_9 з

ОСОБА_4 , а також її обізнаність у незаконній діяльності останнього.

Таким чином, об`єкти нерухомого майна, а саме: 1/3 квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , оформлена на ОСОБА_7 , та 2/3 цієї квартири, оформлена на ОСОБА_8 , житловий будинок та земельні ділянки к/н: :02:146:0102, к/н: :02:146:0100, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , оформлені на ОСОБА_9 фактично належать та є майном підозрюваного ОСОБА_4 .

У зв`язку з тим, що нерухоме майно, фактичним власником якого є ОСОБА_4 та номінальними власниками майна є ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , здобуте внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто набуте кримінально протиправним шляхом, а тому можуть підлягати спеціальній конфіскації, виникла необхідність у накладенні арешту на них.

Слідчий суддя, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна визнав можливим розгляд клопотання здійснювати без повідомлення власника майна.

В судове засідання прокурор не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином. Прокурор подав до суду заяву про розгляд вказаного клопотання у відсутність сторони обвинувачення, клопотання підтримав та просив його задовольнити.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність осіб, які не з`явились.

Вивчивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши позицію сторони захисту, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння.

Відповідно до ч. 2 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація застосовується на підставі: обвинувального вироку суду; ухвали суду про звільнення особи від кримінальної відповідальності; ухвали суду про застосування примусових заходів медичного характеру; ухвали суду про застосування примусових заходів виховного характеру. У випадках, коли об`єктом спеціальної конфіскації є майно, вилучене з цивільного обороту, вона може бути застосована на підставі: ухвали суду про закриття кримінального провадження з інших підстав, аніж звільнення особи від кримінальної відповідальності; ухвали суду, постановленої в порядку частини дев`ятої статті 100 Кримінального процесуального кодексу України, за клопотанням слідчого чи прокурора, якщо кримінальне провадження закривається ними.

Відповідно до п. 3 ч .1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосується у разі, якщо інше майно було предметом кримінального правопорушення.

Крім того, згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Під час судового розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що Слідчими Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000707 від 22.08.2023 за підозрою колишнього Президента України ОСОБА_4 , колишнього Прем`єр-міністра України ОСОБА_5 , судді Господарського суду міста Києва ОСОБА_6 у вчиненні державної зради за попередньою змовою групою осіб, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 28, частиною 1 статті 111 Кримінального кодексу України в редакції Закону України № 2341-ІІІ від 05.04.2001.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 28, частиною 1 статті 111 Кримінального кодексу України в редакції Закону України №2341-ІІІ від 05.04.2001, а саме в державній зраді, тобто в діянні, умисно вчиненому громадянином України за попередньою змовою групою осіб на шкоду економічній безпеці України - наданні іноземній державі та її представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України.

У зв`язку з наявністю доказів причетності до організації вчинення державної зради 18.01.2025 колишньому Президенту України ОСОБА_4 повідомлено про підозру за частиною 2 статті 28, частиною 1 статті 111 КК України (в редакції Закону України № 2341-ІІІ від 05.04.2001).

Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 2013 рік ОСОБА_7 володіла значною кількістю нерухомого майна, яке було оформлено на неї у період спільного проживання з ОСОБА_4 , а саме:

- 1/3 квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 148,50 м2, придбана 02.03.2013, інша частина 2/3 квартири цього ж дня оформлено на її доньку ОСОБА_8 , вартістю 3 350 000 грн.;

- житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , площею 416,9 м2, придбаний 24.12.2013, вартістю 6 070 720 грн.;

- земельна ділянка к/н: :02:146:0102, розташована за адресою: АДРЕСА_3, площею 148,50 м2, придбана 31.07.2013, вартістю 650 000 грн.;

- земельна ділянка к/н: :02:146:0100, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,0205 га, придбана 26.11.2013, вартістю 15 000 грн.

Так, слідством встановлено, що об`єкти нерухомого майна, а саме: 1/3 квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , оформлена на ОСОБА_7 , та 2/3 цієї квартири, оформлена на ОСОБА_8 , житловий будинок та земельні ділянки к/н: :02:146:0102, к/н: :02:146:0100, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , оформлені на ОСОБА_9 фактично належать та є майном підозрюваного ОСОБА_4 .

У зв`язку з тим, що вказане нерухоме майно здобуте внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто набуте кримінально протиправним шляхом та може бути джерелом для забезпечення можливої спеціальної конфіскації майна, виникла необхідність у накладенні арешту на таке майно.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання.

Таким чином, слідчий суддя приходить висновків, що з метою забезпечення можливої спеціальної конфіскації майна підозрюваного та недопущення його відчуження, вбачається наявність правових підстав для накладення арешту на об`єкти нерухомого майна.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 117, 131, 132, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_4 із забороною відчуження, розпорядження та користування таким майном, з метою забезпечення майбутніх цивільних позовів потерпілих, а саме:

- 1/3 квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , право власності оформлено на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

- 2/3 квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , право власності оформлено на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- житловий будинок, розташований за адресою:

АДРЕСА_2 , право власності оформлено на ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

- земельну ділянку к/н: :02:146:0102, розташована за адресою: АДРЕСА_3, право власності оформлено на ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

- земельну ділянку к/н: :02:146:0100, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , право власності оформлено на ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню прокурором/слідчим у кримінальному провадженні № 0000707 від 22.08.2023.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції..

Слідчий суддя ОСОБА_1