17грудня2024 року м. Хмельницький
Вважає постанову слідчого незаконною і необґрунтованою.
А тому просить постанову слідчого скасувати, зобов`язати слідчого ОСОБА_5 належним чином розглянути заяву ДП ПАТ «Оболонь - «Красилівське» та вручити представнику підприємства пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 просив задовольнити скаргу.
Слідчий, будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду скарги, у судове засідання також не з`явився, що у відповідності до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.
Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов такого висновку.
Директор ДП ПАТ «Оболонь - «Красилівське» ОСОБА_6 звернувся до слідчого із заявою про визнання товариства потерпілим у цьому кримінальному провадженні, оскільки майну підприємства транспортному засобу DAFXFд.н.з ВХ7084АЕзаподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Постановою слідчого ВРЗСТ СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 від 30.11.2024 у задоволенні клопотання відмовлено, оскільки порушення правил безпеки дорожнього руху,яке зокрема спричинило пошкодження транспортного засобу, є адміністративним правопорушенням, а кримінальна відповідальність настає за ст..286 КК України настає за умови порушення правил безпеки дорожнього руху, наслідками якого заподіяння фізичної шкоди у вигляді середньої тяжкості тілесного ушкодження.
Згідно п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Кримінальний процесуальний кодекс однаково зобов`язує і слідчого, і прокурора під час кримінального провадження неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана ВР України, вимог інших актів законодавства.
Згідно з п.18 ч.1 ст.3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.
Окрім цього, згідно з положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Статтею 307 КПК України передбачено вичерпний перелік процесуальних рішень слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування, а саме: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Згідно зі ст.55 КПК України, в основі набуття фізичною особою статусу потерпілого кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактичної (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) та формальної (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого). Перевірка, розгляд та вирішення такої заяви законом не передбачаються, тому статусу потерпілого особа набуває автоматично за наявності вказаних вище умов.
Разом з тим, ч.5 ст.55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
За змістом цієї норми, слідчий або прокурор, у визначених випадках, має право винести вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.
У силу ч. 5 ст. 110 КПК України, мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставою для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.
Із оскаржуваної постанови від 30.11.2024 слідує, що у ній відсутні посилання на очевидні та достатні підстави того, що ДП ПАТ «Оболонь - «Красилівське`не завдано шкоди внаслідок обставин, якими пов`язуються ознаки вчинення кримінального правопорушення, зважаючи на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пошкоджений належний товариству транспортний засіб DAFXFд.н.з НОМЕР_1 .
Разом із цим, питання відшкодування шкоди перебуває поза компетенцією слідчого і не перебуває у площині визначених кримінальним процесуальним законом у ст.55 підстав неможливості перебування особи у статусі потерпілого.
А тому твердження слідчого у постанові, в якій він ототожнив підстави настання кримінальної відповідальності особи внаслідок заподіяння фізичної шкоди потерпілому не можуть свідчити про неможливість перебування особи у статусі потерпілого особи (фізичної, юридичної), якщо внаслідок обставин, з якими пов`язуються ознаки вчинення кримінального правопорушення заподіяна шкода лише майну , або одній особі внаслідок дорожньо-транспортної пригоди заподіяна фізична шкода, а іншій майнова.
Отже, наявність чи відсутність ознак складу кримінального правопорушення у діях конкретної особи є підставою для притягнення чи не притягнення її до кримінальної відповідальності, проте указане не можесвідчити про нівелювання факту заподіяння шкоди , з чим пов`язаний статус потерпілого у кримінальному провадженні.
У силу ч. 5 ст. 110 КПК України, мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставою для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.
Відтак, слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість постанови слідчого.
Згідно ч.5 ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Слідчий суддя, виходячи з ч.5 ст.40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому у провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, чи прийняття процесуальних рішень, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п.18 ч.1 ст.3, ч.3 ст.22 КПК України).
За таких обставин, слідчий суддя не може зобов`язати слідчого визнати ДП ПАТ «Оболонь - «Красилівське`потерпілим у кримінальному провадженні.А тому така вимога скарги не може бути задоволена.
Разом із цим, вказані слідчим суддею недоліки постанови слідчого мають бути враховані при повторному розгляді заяви від 27.11.2024.
З огляду на наведені обставини, скарга підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст.110, 303-307 КПК України, слідчий суддя
Скаргу адвоката ОСОБА_3 задовольнити частково.
В іншій частині вимог скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя