Справа № 442/6770/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/958/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 серпня 2024 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8

встановила:

ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 серпня 2024 року відмовлено задоволенні клопотання ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Мотивуючи своє рішення суд, зазначив, що згідно характеристики, засуджений ОСОБА_6 характеризується посередньо. Вчиняє дії, пов`язані з погрозами або насильством, не робить висновків зі своїх минулих помилок, повторює помилки іноді. Стикаючись з проблемою, вчиняє перше-ліпше, що спадає на думку. Стикаючись з проблемою, особа нездатна знайти шляхи їх вирішення або легко здається і відступає перед труднощами. Не може передбачити наслідки своїх дій. Не бере відповідальності за вчинені дії на себе. Не усвідомлює наслідки вчиненого правопорушення для потерпілої особи, заперечує серйозність правопорушення для потерпілої особи, заперечує серйозність або мінімізує наслідки своїх дій. Вважає, що деякі типи антисоціальної поведінки прийнятні. Бажає змінити своє життя, проте це бажання має поодинокий та несистематичний характер. Стверджує, що має бажання брати участь у програмах /заходах, але за поведінкою особи чи з інших джерел інформації зрозуміло, що це не відповідає дійсності, або зрозуміло, що це не відповідає дійсності, або відвідуючи заходи програми, особа не бере активної участі в діяльності групи/відвідує несистемно. Усвідомлює, що саме потребує змін, але при цьому нічого не робить. Має позитивні плани на майбутнє, проте не розуміє яким чином їх втілити. Працює в установі. За час відбування покарання 7 разів заохочувався, до дисциплінарної відповідальності не притягався. На думку суду, засуджений ОСОБА_6 свого виправлення не довів.

На цю ухвалу засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що з такою не погоджується.

Заслухавши доповідь судді, виступ засудженого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора про законність ухвали суду, дослідивши матеріали клопотання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).

За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.

Відмовляючи в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від покарання, суд першої інстанції врахував особу засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, тяжкість вчиненого злочину й дійшов висновку про недоведеність виправлення засудженого та відсутність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Згідно матеріалів справи вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 12.10.2021 ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.146, ч.1 ст.156, ч.1 ст.70 КК України, призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Початок та кінець строку покарання: 08.02.2022 08.02.2026.

Суд першої інстанції заслухав засудженого, представника виправної установи, думку прокурора, ретельно дослідив усі обставини та матеріали особової справи ОСОБА_6 й на підставі усіх об`єктивно з`ясованих обставин та їх оцінки в сукупності дійшов правильних висновків, які виклав у судовому рішенні й з якими погоджується колегія суддів.

На переконання колегії суддів, процес виправлення ОСОБА_6 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах без ізоляції від суспільства.

Згідно характеристики, засуджений ОСОБА_6 характеризується посередньо. Вчиняє дії, пов`язані з погрозами або насильством, не робить висновків зі своїх минулих помилок, повторює помилки іноді. Стикаючись з проблемою, вчиняє перше-ліпше, що спадає на думку. Стикаючись з проблемою, особа нездатна знайти шляхи їх вирішення або легко здається і відступає перед труднощами. Не може передбачити наслідки своїх дій. Не бере відповідальності за вчинені дії на себе. Не усвідомлює наслідки вчиненого правопорушення для потерпілої особи, заперечує серйозність правовопорушення для потерпілої особи, заперечує серйозність або мінімізує наслідки своїх дій. Вважає, що деякі типи антисоціальної поведінки прийнятні. Бажає змінити своє життя, проте це бажання має поодинокий та несистематичний характер. Стверджує, що має бажання брати участь у програмах /заходах, але за поведінкою особи чи з інших джерел інформації зрозуміло, що це не відповідає дійсності, або зрозуміло, що це не відповідає дійсності, або відвідуючи заходи програми, особа не бере активної участі в діяльності групи/відвідує несистемно. Усвідомлює, що саме потребує змін, але при цьому нічого не робить. Має позитивні плани на майбутнє, проте не розуміє яким чином їх втілити. Працює в установі. За час відбування покарання 7 разів заохочувався, до дисциплінарної відповідальності не притягався.

Апеляційний суд звертає увагу, що поведінка засудженого ОСОБА_6 може свідчити лише про належне дотримання ним умов відбуття покарання, а не про сумлінність його поведінки, тому наявність у засудженого заохочень є недостатнім для оцінки ставлення до праці засудженого.

Таким чином, судовий розгляд зазначеного клопотання було здійснено та проведено у відповідності до вимог чинного законодавства.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення і не вбачає підстав для його скасування з викладених в апеляційній скарзі мотивів.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, ст. 81 КК України, колегія суддів,

постановила:

ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 серпня 2024 року, якою відмовлено задоволенні клопотання ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4