Провадження №11-кп/801/216/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 04.12.2024 року про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7

за участю сторін провадження:

прокурора: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_6

засудженого: ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.12.2024 року в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 - відмовлено.

Захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу,просив ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 04.12.2024 року скасувати та постановити нову ухвалу про застосування до ОСОБА_7 вимог ст. 81 КК України.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що ОСОБА_7 працевлаштований, сумлінно виконує свої трудові обовязки, підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними, не конфліктний, вину свою у вчиненні злочину визнав, щиро розкаюється.

Заслухавши доповідача, прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначив, що ухвала є законною та обгрунтованою, захисника ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, просили задоволити, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України на вісім років позбавлення волі

Початок строку 27.04.2022; кінець строку 01.07.2026.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно п.2 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Відповідно до вказівок Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди, розглядаючи питання про можливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, мають ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення.

Саме досягнення такої цілі покарання, як виправлення засудженого обгрунтовує можливість його дострокового звільнення від відбування покарання, хоча і під певною умовою.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 ретельно перевірив формально-юридичні та оціночні підстави умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Доводи апеляційної скарги захсиника, що суд першої інстанції неповно дослідив всі обставини для прийняття обгрунтованого рішення є безпідставними.

Судом враховано, що згідно характеристики начальника відділення соціально-психологічної служби ДУ «Вінницька виправна колонія № 86» 04.12.2024 року ОСОБА_7 характеризується посередньо, по відношенні до представників адміністрації поводиться ввічливо, з метою поблажливого ставлення до себе, заходи виховного та режимно-профілактичного характеру відвідує, разом з тим, не завжди робить для себе належні висновки. Крім того, приймає участь у реалізації програми диференційовано-виховного впливу «Підготовка до звільнення», однак активної участі в її реалізації не приймає. До підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне. Крім того, у засудженого ОСОБА_7 встановлений середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення.

З довідки про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень по особовій справі засудженого ОСОБА_7 вбачається, що засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання не заохочувався адміністрацією установи, стягнень не має.

Крім того, рішенням комісії установи (протокол №14 від 02.07.2024 року) засудженому ОСОБА_7 відмовлено у умовно-достроковому звільненні, як особі, що не довела своє виправлення.

З характеристики та матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_7 прибув до ДУ «Вінницька виправна колонія№86» 02.06.2022 року, по прибуттю до установи у виробничій майстерні та на роботах із господарського обслуговування установи не був працевлаштований за власним бажанням, а лише з 29.07.2024 працевлаштований різноробочим виробничої майстерні установи, тобто більше ніж через два роки після прибуття в ДУ «Вінницька виправна колонія №86».

Суд першої інстанції перевірив належним чином сукупність обставин, які мають значення для прийняття правильного рішення врахував дані про поведінку ОСОБА_7 за весь період відбування покарання та дійшов вірного висновку, що підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 відсутні.

Під сумлінним ставленням до праці необхідно розуміти добропорядне, відповідальне та чесне ставлення до покладених на особу трудових обов`язків; працьовитість, додержання правил трудового розпорядку, вимог трудового законодавства, правил охорони праці та техніки безпеки; бережливе використання певного обладнання, інструментів, матеріалів тощо.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що залучення засудженого ОСОБА_7 до виконання робіт з благоустрою та поліпшення житлово-побутових умов, не свідчить про сумлінне ставлення засудженого до праці та не вказує на те, що останній став на шлях виправлення.

Підстави умовно-дострокового звільнення від відбування покарання поділяються на формально-юридичні та оціночні.

Формально-юридичні підстави передбачені ч.3 ст.81 КК України пов`язуються з фактичним відбуттям особою певної частини строку призначеного їй покарання.

Оціночні підстави умовно-дострокового звільнення від відбування покарання передбачені ч.2 ст. 81 КК України виражаються тим, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Саме досягнення такої цілі покарання як виправлення засудженого обгрунтовує можливість його дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Крім того, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом суду, а не обов`язком.

Суд апеляційної інстанції вважає, що дані про поведінку засудженого за весь час відбування покарання та його особу свідчать, що процес виправлення на час звернення з клопотанням не досяг тієї стадії, на якій можливо застосувати до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокове звільнення відповідно до вимог ст. 81 КК України.

На думку колегії суддів, відомості про особу засудженого ОСОБА_7 , на які посилається захисник в обґрунтування апеляційної скарги не свідчать про їх достатність для висновків про виправлення засудженого та про наявність підстав для звільнення його від подальшого відбування покарання умовно-достроково.

Таким чином, на думку апеляційного суду, судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для скасування якого відсутні.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 419 КПК України , суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 04.12.2024 року про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4