Провадження № 1-кп/202/924/2025
УХВАЛА

про призначення судового засідання

20 січня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

законного представника неповнолітнього

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника неповнолітнього

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

особи, яка не досягла віку кримінальної

відповідальності ОСОБА_7 ,

законного представника особи,

яка не досягла віку притягнення

відповідальності ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду міста Дніпропетровська клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру з додатками у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 11.12.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000075, у відношенні неповнолітнього:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, учня 7-а класу Дніпровського ліцею №138 ДМР, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

за фактом вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Індустріального районного суду міста Дніпропетровська перебуває клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру з додатками у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 11.12.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000075, у відношенні неповнолітнього ОСОБА_7 за фактом вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_5 заперечував щодо призначення клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у відношенні ОСОБА_7 та вважав за необхідне повернути зазначене клопотання прокурору, посилаючись на невідповідність вимог клопотання п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, в частині викладення фактичних обставин кримінального провадження, які прокурор вважає встановленими, оскільки фактичні обставини кримінального провадження викладене не повно, вони не відповідають обставинам, які були встановлені під час досудового розслідування, оскільки малолітній ОСОБА_7 свої дії стосовно потерпілого ОСОБА_9 здійснював разом з ОСОБА_10 .

Законний представник неповнолітнього потерпілого підтримав вказане клопотання.

Інші учасники кримінального провадження заперечували проти задоволення вказаного клопотання.

Розглянувши вказане клопотання, з`ясувавши думки сторін кримінального провадження, суд надходить до наступних висновків.

За змістом пункту 3 частини 3 статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру має відповідати вимогам статті 291 цього Кодексу, яка в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Інших вимог, яким має відповідати обвинувальний акт, КПК України не встановлено. Суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Отже повернення обвинувального акту прокурору передбачає не суто формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Із клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у відношенні ОСОБА_7 вбачається, що воно містить усі відомості, передбачені статтею 291 КПК України, та у ньому зазначено всі обставини, які прокурор вважав встановленими.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Верховний Суд України у своїй постанові по справі N 5-328 кс-16 від 24 листопада 2016 року, аналізуючи зазначену норму, вказує, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: 1) фактичних обставин кримінального правопорушення;

2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва "формула обвинувачення"); 3) формулювання обвинувачення.

При цьому, в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

У ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що виходячи з суті цієї статті має відображатися в обвинувальному акті, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

За змістом п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві" від 24 жовтня 2003 року N 8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

Вказаний принцип закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (у справі "Абрамян проти Росії") більш ґрунтовно тлумачить зазначену норму, вказуючи на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню "обвинувачення" особі, стосовно якої порушено кримінальну справу, та як деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи. Оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (у справі "Камінські проти Австрії").

Ознайомившись з клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру у відношенні ОСОБА_7 та проаналізувавши його зміст, суд дійшов висновку, що фактичні обставини кримінальних правопорушень викладено послідовно і зрозуміло. В клопотанні розкрито події кримінального правопорушення, як його встановив прокурор, з зазначенням як об`єктивної, так і суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, кваліфікуючих ознак.

Суд також звертає увагу, що суд, маючи повноваження лише щодо вирішення обвинувачення по суті і лише в межах висунутого обвинувачення, не має права втручатися у дискреційні повноваження прокурора, вказуючи на факти та обставини, що потрібно встановити чи спростувати, змінювати у будь-якій спосіб зміст та обсяг обвинувачення, правової кваліфікації.

Отже, встановлення та виклад фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення та здійснення правової кваліфікації кримінального правопорушення є дискреційними повноваженнями прокурора, а тому викладаються клопотанні у такому виді, як це вважає за необхідне саме прокурор.

На додаток до цього ККС ВС у Постанові від 03.07.2019 року у справі № 273/1053/17 зазначив, що кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг та повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною або неповною кваліфікацією дій обвинуваченого, визначення ж обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що визначення повноти формулювання обвинувачення, розкриття характеру дій особи та суті злочину, підтвердження або спростування обставин та фактів вчиненого кримінального правопорушення на основі зібраних доказів, вирішення питання про достатність доказів на підтвердження ознаки та елементів складу кримінального правопорушення здійснюється судом лише під час судового розгляду по суті шляхом оцінки доказів, зібраних у змагальному кримінальному провадженні. Вирішення цих питань під час підготовчого судового засідання суперечить призначенню цієї стадії кримінального провадження.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання про повернення клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у відношенні ОСОБА_7 прокурору, оскільки вказане клопотання відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підстав для його повернення немає.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просила постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру.

Захисник особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів виховного характеру та законний представник неповнолітнього в підготовчому судовому засіданні не заперечували щодо призначення клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру до судового розгляду.

Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, дослідивши матеріали клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, вважаю, що клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 511 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру закінчується закриттям кримінального провадження або складенням клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право призначити судовий розгляд на підставі клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 314-1 КПК України досудова доповідь щодо особи, стосовно якої прокурором складено клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, не складається.

Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру підсудне Індустріальному районному суду м. Дніпропетровська. Підстав для повернення прокурору клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру не встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає за можливе призначити клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_7 , до судового розгляду.

В судове засідання викликати учасників судового провадження: прокурора, неповнолітнього потерпілого, його законного представника, особу, яка недосягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, його законного представника та захисника, представника служби у справах дітей Індустріального районного відділу Дніпровської міської ради та представника сектору ювенальної превенції.

Заслухавши думку учасників судової справи, керуючись ст. ст. 314 - 317, 369 - 372 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотання представника потерпілого ОСОБА_5 про повернення клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру щодо ОСОБА_7 відмовити.

Закінчити підготовку до судового розгляду.

Призначити судовий розгляд клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру з додатками у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 11.12.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000075, у відношенні неповнолітнього ОСОБА_7 за фактом вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України на 03.02.2025 року на 10 годину 30 хвилин.

Судовий розгляд кримінального провадження провести одноособово у відкритому судовому засіданні у приміщенні Індустріального районного суду міста Дніпропетровська.

В судове засідання викликати учасників судового провадження: прокурора, неповнолітнього потерпілого, його законного представника, особу, яка недосягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, його законного представника та захисника, представника служби у справах дітей Індустріального районного відділу Дніпровської міської ради та представника сектору ювенальної превенції.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1