УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2024 Справа №607/21061/24 Провадження №1-кп/607/2004/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , у м.Тернополі в залі суду у підготовчому судовому засіданні в кримінальному провадженні №0000223, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернопіль, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше несудженого, про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, -

встановив:

15 липня 2024 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, водій ОСОБА_4 керуючи автомобілем Renault Trafic р.н. НОМЕР_1 , без вантажу із одним пасажиром в межах с. Довжанка Тернопільського району Тернопільської області зупинив автомобіль Renault Trafic р.н. НОМЕР_1 поруч із ставом що знаходиться в с. Довжанка, Тернопільського району Тернопільської області на лівому березі передньою частиною автомобіля у напрямку ставку, де був ухил на спуск.

Незважаючи на наявність ухилу у напрямку ставу в місці зупинки автомобіля Renault Trafic р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , не вжив всіх заходів (додатково не увімкнув передачу при непрацюючому двигуні в коробці переміни передач) в момент паркування на березі ставку, що має ухил в напрямку ставку, не передбачив можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, залишив вказаний автомобіль на спуску в такому положенні, яке не виключало його самовільного руху, не перевіривши важіль стоянкової гальмової системи в робоче положення, чим порушив вимоги п. п. 1.5. та 15.12. Правил дорожнього руху України, згідно яких: - «1.5. дії або бездіяльність учасників дорожнього руху не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.»; «15.12. Водій не повинен залишати транспортний засіб, не вживши всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху.

Внаслідок недотримання ОСОБА_4 , зазначених правил безпеки дорожнього руху, виконання яких виключало настання дорожньо-транспортної пригоди, залишений водієм ОСОБА_4 , на березі ставку в с. Довжанка, Тернопільського району Тернопільської області у напрямку ухилу на спуск, автомобіль Renault Trafic р.н. НОМЕР_1 розпочав самовільний рух, та передньою частиною наїхав на ОСОБА_5 , який перебував попереду автомобіля Renault Trafic р.н. НОМЕР_1 , поруч із ставком.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому хірургічної шийки та великої горбистості лівої плечової кістки; закриту травму тазу у виді переломів крижової кістки зліва, лівої кульшової западини, тіла та верхньої гілки обох лонних кісток, правої сідничної кістки, що належать до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості і п. 2.2.1. (а,в) 2.2.2. "Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень"(МОЗ України, Київ, 1995).

Між порушенням ОСОБА_4 правил безпеки дорожнього руху, в частині виконання вимог п. п. 1.5 та 15.12. Правил дорожнього руху України, та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесного ушкодження, є прямий причинний зв`язок.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Потерпілий ОСОБА_5 заявив клопотання, згідно якого просить звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.46 КК України у зв`язку із примиренням та закрити дане кримінальне провадження. Потерпілий ОСОБА_5 зазначив, що збитки йому відшкодовані, будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не має.

В суді обвинувачений ОСОБА_4 щодо задоволення клопотання потерпілого не заперечив. Просить звільнити його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.46 КК України у зв`язку із примиренням з потерпілим ОСОБА_5 .

Прокурор ОСОБА_3 пояснив, що не заперечує щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.46 КК України, у зв`язку із примиренням з потерпілим та закриття кримінального провадження стосовно нього.

Згідно ст.46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

В контексті ст.12 КК України суспільно небезпечне діяння вчинене з необережності передбачене ч.1 ст.286 КК України відноситься до кримінальних правопорушень невеликої тяжкості.

В суді потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що він примирився з обвинуваченим ОСОБА_4 , будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до нього не має. В обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності за вчинення нетяжкого кримінального правопорушення вчиненого з необережності, обтяжуючих обставин покарання немає. Із змісту обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 під час керування транспортним засобом не перебував у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, шкоду кримінальним правопорушенням не завдано.

За таких обставин клопотання потерпілого ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням і закриття кримінального провадження підлягає до задоволення.

В обвинувальному акті зазначені процесуальні витрати, які необхідно стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь держави, оскільки вони виникли у зв`язку із проведенням експертиз в межах цього кримінального провадження.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 липня 2024 року (ЄУНСС №607/16230/24) на транспортний засіб марки Renault Trafic р.н. НОМЕР_1 , необхідно скасувати.

Згідно зі ст.100 КПК України речовий доказ автомобіль марки Renault Trafic р.н. НОМЕР_1 , необхідно повернути власнику ОСОБА_6 .

Керуючись статтями 12, 44, 46 КК України, статтями 284, 285, 286, 288, 314, 392, 395 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання потерпілого ОСОБА_5 задовільнити. ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим ОСОБА_5 , кримінальне провадження стосовно нього закрити.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави Україна 9081 (дев`ять тисяч вісімдесят одну) грн. 36 (тридцять шість) коп. витрат на залучення експерта.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 липня 2024 року (ЄУНСС №607/16230/24) на транспортний засіб марки Renault Trafic р.н. НОМЕР_1 .

Речовий доказ: транспортний засіб марки Renault Trafic р.н. НОМЕР_1 , повернути власнику ОСОБА_4 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1