ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/1645/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/31/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №11-сс/817/31/25 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2025 року про продовження щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2025 року задоволено клопотання слідчого, яке погоджено прокурором, продовжено щодо підозрюваного ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 28.02.2025р. з визначенням застави - 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121120 гривень.

Зобов`язано начальника ДУ «Чортківська установа виконання покарань (№26)» забезпечити невідкладне проведення медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_7 та забезпечити його право на отримання такої медичної допомоги, якої вимагає його стан здоров`я.

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді особистого зобов?язання з покладенням обов?язків, визначених ч.5 ст.194 КПК України посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Мотивує скаргу тим, що ОСОБА_7 є раніше не судимою особою, та до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався.

Вважає що до клопотання прокурора не долучено матеріалів котрі б вказували на те, що підозрюваний має намір переховуватись від суду у разі не застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу.

Вказує на те, що підозрюваний з початку досудового розслідування визнав свою вину та бажає активно сприяти досудовому розслідуванню, також бажає відшкодувати шкоду потерпілій стороні у даному кримінальному провадженні.

Звертає увагу, що будь яких пояснень чи підтверджень того, що ОСОБА_7 якимось чином може впливати на свідків чи іншого підозрюваного не надано, а підозрюваний свою вину визнає в повному обсязі, тому підстав для впливу на свідків чи іншого підозрюваного в ОСОБА_7 немає.

Посилається на те, що ОСОБА_7 є особою молодого віку, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має не задовільний стан здоров?я і потребує належного медичного обстеження.

Вказує на те що за письмовою згодою командира військової частини ОСОБА_7 виявив бажання проходити військову службу.

Вважає, що відсутні докази, які підтверджують наявність наведених ризиків та належне обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м?яких запобіжних заходів.

Також просить розглянути можливість зменшення розміру застави, як альтернативи тримання під вартою до мінімального розміру за тяжкий злочин, - двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки сума визначеної застави непосильна для підозрюваного та його сім?ї.

Зазначає, що у разі зменшення розміру застави і у випадку її внесення ОСОБА_7 буде мати змогу працювати з метою як найшвидшого відшкодування завданої шкоди потерпілій стороні.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його представника, які підтримали подану апеляційну скаргу з мотивів у ній викладених та прокурора, який щодо задоволення апеляційної скарги заперечив, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних міркувань.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів справи, слідчим відділом ВП №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000365 від 30.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України, за фактом умисного пошкодження чужого майна шляхом підпалу за попередньою змовою групою осіб.

30.11.2024 ОСОБА_7 було затримано у порядку ст. 208 КПК України та 01.12.2024 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.12.2024 у справі №607/25805/24 відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 23 год. 59 хв. 29.01.2025, та одночасно для забезпечення виконання ОСОБА_7 обов`язків, визначених КПК України, визначено заставу в розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121120 гривень.

Постановою керівника Тернопільської окружної прокуратури від 23.01.2025 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000365 від 30.11.2024 продовжено до трьох місяців, тобто до 28.02.2025 включно.

Обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні №0000365, внесеному до ЄРДР 30.11.2024, щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України направлено до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області для розгляду по суті.

В частині доведення обгрунтованості підозри ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України ухвалу слідчого судді ніхто з учасників апеляційного розгляду не оспорює, а тому колегією суддів вона в цій частині не преглядається.

Як встановлено слідчим суддею під час розгляду клопотання слідчого про продовження щодо ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшилися та продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду, який зумовлений тяжкістю інкримінованого йому кримінального правопорушення,що відноситься до категорії тяжких злочинів та суворості порання, що загрожує йому у випадку визнання винним, а саме позбавлення волі на строк від трьох до десяти років, що може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду; незаконного впливу на свідків та іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні, який існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від вказаних осіб та дослідження їх судом; вчинення інших кримінальних правопорушень чи продовження кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, оскільки ОСОБА_7 офіційно ніде не працює, а відтак не має постійного законного джерела прибутку, що в цілому свідчить про те, що останній, переслідуючи корисливий мотив, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому, колегія суддів зауважує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності ухилитися від суду, не виконати його процесуальні рішення, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, що, на думку колегії суддів, доведено прокурором у судовому засіданні з огляду на обставини кримінального провадження та особу ОСОБА_7 , тому відсутні підстави вважати, що наведені у клопотанні про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики є необґрунтованими.

Підозрюваний ОСОБА_7 на даний час ніде не працює, немає постійного заробітку, не одружений, на утриманні особи не перебувають, що вказує на такі соціальні зв`язки, які дозволяють йому переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Таким чином, колегія суддів вважає що відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть доцільними заходами у даному кримінальному провадженні, з огляду на що погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності продовження щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки слідчий в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного на свободу.

Перевіряючи доводи захисника щодо незадовільного стану здоров`я підозрюваного, колегія суддів виходить з того, що положеннями статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» та ст.ст. 6, 39, 72 Основ законодавства України про охорону здоров`я, передбачено, що особи, узяті під варту, мають право на надання їм медичної допомоги, відповідно до пункту 2.3 Розділу ІІ «Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, МОЗ України №239/5/104 від 10.02.2012 року, медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО, тобто у випадку неможливості забезпечення належної медичної увязненого в умовах СІЗО він має право на надання її в умовах стаціонарного закладу охорони здоровя України за межами вказаної установи.

Окрім цього, слідчим суддею зобов`язано начальника ДУ «Чортківська УВП (№26)» забезпечити невідкладне проведення медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_7 та забезпечити його право на отримання такої медичної допомоги, якої вимагає його стан здоров`я, а застережень щодо неможливості тримання ОСОБА_7 під вартою немає.

Відносно тверджень апелянта про те, що ОСОБА_7 виявив бажання проходити військову службу, що підтверджується письмовою згодою командира військової частини, колегія суддів зазначає.

За змістом ч. 1 ст. 616 КПК України у разі введення воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, умисного вбивства двох або більше осіб або вчиненого з особливою жорстокістю, або поєднаного із зґвалтуванням або сексуальним насильством, або особливо тяжких корупційних кримінальних правопорушень чи у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 152-156-1, 258-258-6, частиною четвертою статті 286-1, статтею 348 Кримінального кодексу України, а також підозрюваний, обвинувачений, який згідно з підпунктом 1 пункту 3 примітки до статті 368 Кримінального кодексу України на момент вчинення кримінального правопорушення займав особливо відповідальне становище, має право звернутися до прокурора з клопотанням про ініціювання перед слідчим суддею або судом питання про скасування цього запобіжного заходу для продовження та/або проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або військової служби за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського та офіцерського складу.

За результатами розгляду клопотання, передбаченого абзацом першим цієї частини, прокурор має право звернутися до слідчого судді або суду, який розглядає кримінальне провадження, з клопотанням про скасування цій особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для продовження та/або проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або військової служби за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського та офіцерського складу.

Таким чином, питання щодо скасування запобіжного заходу з наведених підстав вирішується слідчим суддею лише за клопотанням прокурора, однак відомості, які б підтверджували факт звернення підозрюваного ОСОБА_7 до прокурора із клопотанням про скасування застосованого відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, - відсутні.

Твердження апелянта про те, що будь-яких пояснень чи підтверджень можливості впливу ОСОБА_7 на свідків або іншого підозрюваного не надано та у зв`язку з визнанням ним вини у скоєному підстав для такого впливу не існує, колегія суддів оцінює критично, оскільки сам факт визнання підозрюваним своєї вини, не є достатньою підставою для спростування ризику його можливого впливу на свідків або іншого підозрюваного та не усуває ризику спроби змінити показання інших осіб або погодити з ними позицію щодо обставин кримінального правопорушення.

Твердження апелянта щодо необхідності зменшення розміру застави до мінімального рівня, оскільки така сума є непосильною для підозрюваного, не заслуговує на увагу оскільки головним критерієм визначення розміру застави є забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, а не його фінансові можливості, а посилання на намір працювати для відшкодування шкоди не усуває ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а тому не є достатньою підставою для зміни запобіжного заходу. Окрім того, слідчий судді при визначенні застави виходив з розміру заподіяних збитків.

Доводи апелянта про те, що підозрюваний є особою молодого віку, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на думку колегії суддів, не є тими обставинами, які в достатній мірі зможуть запобігти настанню існуючих ризиків та забезпечити належну поведінку підозрюваного.

Отже, підстав для скасування оскаржуваної ухвали щодо ОСОБА_7 немає, в зв`язку з чим в задоволенні поданої його захисником апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2025 року про продовження щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді