КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/7300/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргоюзахисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2024 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Молдова, громадянина України, не працюючого, проживаючого зі слів в АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого суддіСолом`янського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2024 рокузадоволено клопотання слідчого в ОВС 1-го відділу слідчого управління Головного управління СБ України у місті Києві та Київській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , про продовження запобіжного заходу у виді утримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та продовжено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Республіки Молдова, громадянину України, не працюючому, проживаючого зі слів в АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 27 грудня 2024 року включно без визначення в якості альтернативного запобіжного заходу застави.

Контроль за виконанням ухвали покладено на Київську міську прокуратуру.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати ОСОБА_7 міру запобіжного заходу не пов`язану з триманням під вартою та з можливістю визначення застави.

На обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги апелянт зазначає, що прокурором не було доведено те, що зі спливом часу застосування альтернативного запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою підозрюваному ОСОБА_7 буде недостатнім та є ризиковим, а тому, на думку захисника, прокурор безпідставно просив суд продовжити найбільш суворий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Так, захисником під час розгляду даного клопотання було звернуто увагу на те, що ризики, заявлені стороною обвинувачення, не підтвердились доказами.

Також апелянт вказує на те, що суд не оцінив вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього батьків пенсійного віку, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, війну в Україні.

Відтак, беручи до уваги те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, вину не заперечує, апелянт вважає, що подальше утримання ОСОБА_7 під вартою є неприпустимим.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, в підтримку вимог поданої апеляційної скарги, які просили задовольнити її з наведених в ній підстав, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали провадження і перевіривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, встановлено, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000566 від 30.07.2024 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що 22.02.2024 президент Російської Федерації, реалізуючи злочинний план, направив до Ради федерації звернення про використання ЗС РФ за межами РФ, яке було задоволено.

24 лютого 2022 року о 5 годині президент Російської Федерації оголосив про рішення розпочати військову операцію в Україні. У подальшому на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці зс рф шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України з 05 год. 30 хв., який набув чинності з дня його опублікування 24.02.2022. Згідно Указу Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022, та у подальшому продовжено указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, №49/2024 від 05.02.2024, №271/2024 від 06.05.2024 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05.30 год. 14.05.2024 строком на 90 діб.

Також, 24.02.2024 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України Президентом України видано указ № 69/2022 «Про загальну мобілізацію». Згідно ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Враховуючи викладене, досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 29.07.2024, у громадянина України ОСОБА_7 , якому достовірно відомо про збройний напад Російської Федерації на Україну, будучи негативно налаштованого стосовно держави України, з метою вчинення кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України та проти громадської безпеки, виник злочинний умисел на вчинення перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, шляхом підпалів транспортних засобів Збройних Сил України та інших військових формувань.

Переслідуючи вказаний злочинний умисел, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, громадянин України ОСОБА_7 , використовуючи власний мобільний телефон (модель Iphone 14 Plus) та комп`ютерну техніку (ноутбук марки «MacBook Pro»), створив у месенджері «Telegram» профіль з нік-неймом « ОСОБА_10 » (« ІНФОРМАЦІЯ_2 »), який підв`язав до номеру мобільного телефону НОМЕР_1 .

Так, у невстановлений розслідуванням час ОСОБА_7 , познайомився у месенджері «Telegram» з невстановленою досудовим розслідування особою під профілем з нік-неймом « ОСОБА_11 » (« ІНФОРМАЦІЯ_3 », профіль якого підв`язаний до номеру мобільного телефону НОМЕР_2 ), останній в ході спілкування запропонував громадянину України ОСОБА_7 вчиняти підпали транспортних засобів Збройних Сил України та інших військових формувань за грошову винагороду. На вказану пропозицію громадянин України ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність вказаних дій, добровільно погодився.

При цьому невстановлена досудовим розслідуванням особа під профілем у месенджері «Telegram» з нік-неймом « ОСОБА_11 » (« ІНФОРМАЦІЯ_3 »), проконсультувала ОСОБА_7 щодо алгоритму дій останнього для успішного вчинення таких підпалів, який у зв`язку з цим зобов`язаний був: знайти військовий транспортний засіб, зняти фото/відео даного транспортного засобу та місцевості його знаходження, переслати вказані фото/відеоматеріали невстановленій особі під профілем з нік-неймом « ОСОБА_11 » (« ІНФОРМАЦІЯ_3 ») та отримати від нього подальші рекомендації щодо підготовки засобів підпалу, вчинення підпалу, фото/відеофіксації його наслідків та дотримання особистої безпеки після його вчинення. При цьому громадянин України ОСОБА_7 було достовірно відомо про наслідки вчинення таких підпалів, а саме перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань.

Так, ОСОБА_7 , перебуваючи на території м. Одеси, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 29.07.2024 вирішив вчинити на території м. Києва перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України шляхом знищення транспортних засобів, які перебували у користуванні військовослужбовців Збройних Сил України.

При цьому, ОСОБА_7 розробив злочинний план, відповідно до якого вирішив орендувати на території м.Києва житло на одну добу, придбати в одному з магазинів легкозаймисту рідину, після чого в нічну пору доби підібрати автомобіль зі знаками приналежності до Збройних Сил України та знищити його шляхом підпалу.

Переслідуючи вказаний злочинний умисел, 29.07.2024 приблизно о 15 год. 00 хв. ОСОБА_7 виїхав з м. Одеси до м. Києва. Після чого, 29.07.2024 приблизно о 16 год. 41 хв. ОСОБА_7 , діючи відповідно до розробленого плану, через веб-сайт «Booking.com» орендував на власне ім`я житло на одну добу за адресою: АДРЕСА_2 .

Досудовим розслідування встановлено, що цього ж дня, ОСОБА_7 приблизно о 21 год. 00 хв. прибув до м.Києва, після чого направився до магазину «НОВУС», що за адресою: м. Київ, вул. Гришка, 3, де приблизно о 21 год. 24 хв. придбав легкозаймисту рідину (рідина для розпалювання «Weekend») та сірники. Після цього, ОСОБА_7 приблизно о 22 год. 10 хв. приїхав за адресою: АДРЕСА_3 , де від косьєржа під`їзду № 2 отримав ключі від орендованої квартири АДРЕСА_4 .

Продовжуючи власний злочинний умисел, 30.07.2024, перебуваючи у вказаному помешканні ОСОБА_7 , з метою конспірації, одягнув на себе темний одяг (футболку чорного кольору з малюнком та написом «BULLS», чорного кольору шорти), темний головний убір (панама) та сонцезахисні окуляри, взяв в руки поліетиленовий пакет чорного кольору з вищезазначеною легкозаймистою рідиною в середині та приблизно о 03 год. 00 хв. вийшов з помешкання та пішки направився до будинку за адресою м. Київ, вул. Бориса Гмирі, буд. 9.

Так, за вказаною адресою приблизно о 03 год.16 хв. ОСОБА_7 виявив транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_3 , зі знаками належності до Збройних Сил України (у вигляді хреста з гербом України та написом «Збройні Сили України»), який був припаркований у дворі.

Досудовим розслідування встановлено, що у вказаний період часу ОСОБА_7 , реалізуючи власний злочинний умисел вирішив знищити вказаний транспортний засіб та дістав з пакету заздалегідь підготовлену легкозаймисту рідину, яку одразу вилив на капот вказаного транспортного засобу та вчинив підпал. Пересвідчившись, що вказаний транспортний засіб палає ОСОБА_7 пішки направився з місця вчинення кримінального правопорушення та приблизно о 03 год. 30 хв. зайшов до орендованого помешкання.

Після цього, для підтвердження здійснення підпалу транспортного засобу, ОСОБА_12 , здійснив фото/відеофіксацію вчиненого підпалу на власний мобільний телефон марки «iPhone 14 Plus» та у месенджері «Telegram» надіслав з особі під профілем з нік-неймом « ОСОБА_11 » (« ІНФОРМАЦІЯ_3 ») відеоматеріали з зображенням палаючого транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_3 .

Таким чином, ОСОБА_7 , своїми умисними діями, що виразилися у перешкоджанні законній діяльності Збройним Силам України в особливий період, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 114-1 КК України.

01.08.2024 громадянину України ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

02 серпня 2024 року ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_13 у справі № 760/17881/24, провадження № 1-кс/760/7708/24 застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 28 вересня 2024 року.

20.09.2024 постановою заступника керівника Київської міської прокуратури строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000566 від 30.07.2023, продовжено до трьох місяців, тобто до 01.11.2024.

25.09.2024 ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_14 продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без визначення розміру застави в межах строку досудового розслідування, до 01.11.2024 включно.

24.10.2024 слідчий в ОВС 1-го відділу слідчого управління Головного управління СБ України у місті Києві та Київській області ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва із клопотанням про продовження запобіжного заходу у виді утримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування вимог поданого клопотання слідчий зазначив, що підозра ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні обґрунтовується зібраними доказами, а саме:

- протоколами оглядів від 01.08.2024 виявлених та вилучених речей під час обшуку;

- протоколами допитів свідків;

- протоколами оглядів місця події від 30.07.2024;

- протоколом допиту потерпілого від 30.07.2024;

- протоколами огляду відеозаписів з відеокамер спостереження;

- протоколом обшуку від 31.07.2024;

- протоколом слідчого експерименту від 15.08.2024;

- та іншими матеріалами кримінального провадження.

Сторона обвинувачення також вказала у поданому клопотанні, що під час досудового розслідування, в тому числі шляхом проведення слідчих та інших процесуальних дій, отримано докази того, що з високим ступенем ймовірності підозрюваний ОСОБА_7 може вчинити дії, які містять ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Зокрема, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 2, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України:

1. Переховуватися від органів досудового слідства та/або суду. Підозрюваний ОСОБА_7 вчинив інкримінований йому тяжкий злочин, санкція за вчинення якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років позбавленням волі, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, є підстави вважати, що ОСОБА_7 може виїхати до Російської Федерації та переховуватися від органів досудового слідства та суду.

Крім того, враховуючи активне ведення бойових дій та збройної агресії Російської Федерації на території України, діяльність іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених і керованих та фінансованих Російською Федерацією, що зумовлює тимчасову не контрольованість окремих територій України, не виключається можливість переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування і суду на вказаних територіях та перехід на сторону ворога.

2. Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.Враховуючи те, що на даний час не встановлено всіх речей (речових доказів) та документів, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин кримінального правопорушення, ОСОБА_7 , перебуваючи не під вартою може знищити або сховати вказані матеріальні об`єкти та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

3. Незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні.Більшість осіб, що можуть бути свідками та підозрюваними у кримінальному провадженні є особами, що особисто знайомі з ОСОБА_7 , їх неправомірні дії нерозривно пов`язані між собою. Встановлення об`єктивних обставин вчинення кримінального правопорушення, окрім дослідження й аналізу документів, можливе лише шляхом проведення допитів осіб, в тому числі й тих, що мали відношення до вчинення вказаного злочину.

Таким чином, у органу досудового розслідування є достатньо даних вважати, що використовуючи свій вплив ОСОБА_7 має можливість впливати на свідків та інших осіб у цьому кримінальному провадженні з метою розроблення загальної, узгодженої стратегії уникнення від кримінальної відповідальності.

4. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. На даний час не встановлені усі спільники ОСОБА_7 у вчиненні даного кримінального правопорушення, яким останній може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі йому в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб.

Крім того, враховуючи підтримку ОСОБА_7 протиправної діяльності російських окупаційних військ, у разі загострення воєнних дій на території України існує ймовірність його сприяння представникам Російської Федерації в проведенні підривної діяльності на шкоду державній безпеці України та перешкоджанню провадженню іншим чином.

5. Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується Водночас, злочинна діяльність ОСОБА_7 в умовах воєнного стану та триваючої збройної агресії рф була спрямована на вчинення кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України та проти громадської безпеки, вчинене в умовах воєнного стану, а тому перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому він підозрюється.

29.10.2024 ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва вказане клопотання слідчого задоволено та продовжено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Республіки Молдова, громадянину України, не працюючому, проживаючого зі слів в АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 27 грудня 2024 року включно без визначення в якості альтернативного запобіжного заходу застави.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати:

1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину;

2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання особи під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Тобто при вирішенні цього питання слідчий суддя керується загальними приписами, які регулюють застосування відповідного запобіжного заходу, однак з урахуванням додаткових відомостей і спливу строку досудового розслідування.

Згідно вимог ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тобто розглядаючи клопотання органу досудового розслідування про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для продовження ОСОБА_7 , строку тримання під вартою перевірялись судом при розгляді клопотання. При цьому був вислуханий підозрюваний ОСОБА_7 , доводи прокурора в підтримку поданого клопотання та заперечення сторони захисту щодо його задоволення, та викладено їх позиції в оскаржуваній ухвалі, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що під час судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав продовження запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України та, беручи до уваги те, що підозрюваний вчинив особливо тяжкий злочин, встановив, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальні правопорушення, у яких підозрюється, враховуючи його сімейне становище, вік, стан здоров`я, а також те, що відсутня можливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

При цьому, слідчий суддя встановив та врахував, що підозрюваний не має постійного місця проживання та законних засобів до існування, міцних соціальних зв`язків.

Крім того, слідчий суддя зазначив, що оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України(показання, речові докази і документи та інші), які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, які могли б об`єктивно зв`язувати ОСОБА_7 з ним, тобто підтвердити існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане кримінальне правопорушення.

При цьому, колегія суддів бере до уваги, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Крім того слід зазначити, що згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, суд приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі "Соловей і Зозуля проти України" зазначено, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах "Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88", "Erdagoz v. Turkey п. 51", "Cebotari v. Moldova п. 48" "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".

Колегією суддів встановлено, що доказів, які надані органом досудового розслідування до клопотання про продовження запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою на момент розгляду вказаного клопотання, було достатньо для продовження такого запобіжного заходу, оскільки вони в сукупності можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 , з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 , до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, є вірогідною, що дає підстави для продовження йому строку тримання під вартою з метою запобіганню ризикам, встановленим та доведеним стороною обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, чи невинуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, тобто наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Таким чином слідчим суддею досліджено доводи викладені в клопотанні та з урахуванням тяжкості та суспільної небезпечності кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , а також наявності ризиків на які посилалась сторона обвинувачення, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Всупереч твердження апелянта, колегією суддів встановлено, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для продовження ОСОБА_7 , строку тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, які на даний час не зменшилися та продовжують існувати, що підтверджується вище викладеним.

Щодо доводів апелянта, що ризики, заявлені стороною обвинувачення, не підтвердились доказами, колегія суддів зазначає, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому.

Отже ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формі або формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності вчинення ним дій, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК.

Відтак, як уже зазначалось вище, з урахуванням даних про особу підозрюваного, в їх сукупності, характеру вчиненого злочину, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні та слідчим суддею в ухвалі вказаних ризиків.

Посилання сторони захисту на дані, що характеризують особу підозрюваного, не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_7 може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, і не є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Всі інші обставини, на які посилалась сторона захисту під час апеляційного розгляду, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не виявлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не знаходить.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга сторони захисту з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

постановила:

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2024 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , -залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4