Справа № 359/826/20
Провадження 1-кп-23/24
ухвала

Іменем України

17 грудня 2024 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції клопотання прокурора про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №000000182 від 26.03.2019, відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.28 ч.2 ст.364-1, ч.5 ст.191, ч.3 ст.28 ч.1 ст.240 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Обухівського районного суду Київської області перебуває обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №000000182 від 26.03.2019, відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.28 ч.2 ст.364-1, ч.5 ст.191, ч.3 ст.28 ч.1 ст.240 КК України.

Прокурор в суді заявив клопотання про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання мотивує тим, що відповідно до листа ДПС України надісланого на адресу суду, 24.11.2022 обвинувачений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перетнув державний кордон України і по теперішній час на територію України не повернувся. При цьому, обвинувачений ОСОБА_5 , відповідно до покладених КПК України обов`язків, не повідомив суд про неможливість прибуття в чергове судове засідання та не повідомив суд про зміну свого місця проживання та виїзд з території України. На даний час місцезнаходження обвинуваченого ОСОБА_5 невідоме, згідно відомостей повідомлених іншими обвинуваченими у судовому засіданні, ОСОБА_5 ймовірно перебуває на території США.

Вказаний факт, свідчить, про те що обвинувачений ОСОБА_5 переховується від суду, чим перешкоджає встановленню істини у кримінальному провадженні. Відповідно до Інструкції про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції Інтерпол, затвердженої спільним Наказом від 17.08.2020 №613/380/93/228/414/510/2801/5, відомості щодо публікації Червоного оповіщення в банках даних Інтерполу відносно підозрюваного/обвинуваченого, які дозволяють компетентним органам іноземних держав вживати заходи щодо затримання з метою подальшої екстрадиції особи, яка переховується від органів досудового розслідування або правосуддя, вносяться лише після обрання щодо підозрюваного/обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Окрім цього, у п. 6 ч. 2 ст. 193 КПК України зазначено, що слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

Зауважує, що 20.03.2023 винесено ухвалу про оголошення ОСОБА_5 в розшук, яка скерована до виконання в оперативний відділ. Відповідно до листа Київської обласної прокуратури № 16-364 вих-24 від 15.10.2024, з метою виконання ухвали про оголошення розшуку ОСОБА_5 , виникла необхідність про обрання стосовно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвалою суду від 17 грудня 2024 року щодо обвинуваченого ОСОБА_5 оголошено в міжнародний розшук.

Прокурор в судовому засіданні підтримав дане клопотання та просив задовольнити .

Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 проти заявленого клопотання заперечив, вказав про відсутність даних про належне оповіщення обвинуваченого щодо проведення процесуальних дій, недотримання процедури оголошення у міжнародний розшук, а також невідповідність процесуальних рішень та дій прокурора.

Інші учасники справи були належним чином повідомлені про час та місце проведення підготовчого засідання, в судове засідання не з`явились, причин неявки суд не повідомили.

Заслухавши прокурора, думку захисника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_10 є запобігання спробам переховуватися від суду, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні особою кримінальних правопорушень, а також наявність ризику, який дає достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити вищезазначені дії.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна.

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 193 КПК України суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має і тримання під вартою.

Таким чином, враховуючи наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, а також те, що обвинувачений не виконує покладені на нього процесуальні обов`язки щодо явки до суду та його місце проживання ні суду, ні прокурору не відоме, у зв`язку з чим триває його розшук, виникла необхідність у обранні відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з абз. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Європейською Конвенцією про видачу правопорушників від 13 грудня 1957 року, яка є основною міжнародною Конвенцією України з іншими державами з питань екстрадиції, передбачено, що Договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених в цій Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою.

Також, відповідно до ст. 12 вказаної вище Конвенції, запит запитуючої Сторони супроводжується оригіналом або завіреною копією обвинувального вироку та постанови суду або постанови про негайне затримання чи ордера на арешт або іншого розпорядження, яке має таку ж силу і видане відповідно до процедури, передбаченої законодавством запитуючої Сторони.

Згідно зі ст. 25 вказаної вище Конвенції для цілей цієї Конвенції термін «постанова про утримання під вартою» означає будь-яке розпорядження, яке передбачає позбавлення волі і яке було проголошене кримінальним судом на додаток до вироку про ув`язнення або замість нього.

З урахуванням того, що обвинувачений знаходиться за межами України, то у випадку встановлення його місцезнаходження чи затримання на території іноземної держави, до нього будуть застосовуватись правові процедури передбачені міжнародно-правовими договорами України, які ратифіковані Верховною Радою України, в тому числі вказаною Конвенцією, а також Європейською Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

Так, згідно зі ст. 5. ч. 1, п. f) Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи, крім, зокрема, законного арешту або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Частиною 1 статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» передбачено, що у випадку, якщо міжнародним договором України, який набрав чинності у встановленому порядку, встановлено інші правила, ніж передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Тобто, описані норми міжнародних договорів вказують на те, що у разі застосування правових норм, передбачених цими договорами у процесі екстрадиції особи, необхідний відповідний документ про тримання особи під вартою, без будь-яких альтернатив.

Також, необхідність в обранні стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою виникає з того, що останній перебуває за межами України і в разі його затримання чи встановлення місцезнаходження буде застосована процедура екстрадиції.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 575 КПК України, до клопотання про видачу особи, серед іншого, додається засвідчена копія ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності.

Тобто, виходячи з аналізу як міжнародно-правових норм так і кримінального процесуального законодавства України щодо застосування правових норм, передбачених у процесі екстрадиції особи, необхідний відповідний документ про тримання особи під вартою, без визначення будь-яких інших альтернатив чи зобов`язань.

Крім цього, з метою публікації «червоного оповіщення» (арешт з метою подальшої екстрадиції) в базах даних Генерального секретаріату Інтерполу щодо ОСОБА_5 необхідно надати на їх адресу гарантії відповідного центрального органу України при здійсненні міжнародного співробітництва під час кримінального провадження щодо направлення запиту про видачу (екстрадицію), а також засвідчену копію чинної ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 неодноразово не з`являвся до суду в судові засідання, будучи належним чином про них повідомленим, про поважність причин неявки не надав підтверджуючих документів, фактично зник, виїхавши за кордон України, що свідчить про ухилення від виконання обвинуваченим його процесуального обов`язку з`являтись до суду за викликами, а також про ухилення від суду.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не здатен запобігти ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, та забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків, а тому є підстави для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 та передбаченого покарання, існує надто великий ризик того, що останній, перебуваючи на волі, може продовжувати переховуватись від суду, з метою уникнення від покарання за вчинення особливо тяжких злочинів, вчиняти нові злочини, більш м`які запобіжні заходи, ніж взяття під варту, не можуть запобігти зазначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а тому на підставі вищевикладеного суд прийшов до висновку про задоволення клопотання прокурора та обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Після затримання ОСОБА_5 і не пізніш, як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, розглянути, за участю обвинуваченого питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді взяття під варту або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 131, 132, 176 - 178, 183, 184, 193, 194 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Південно Сахалінськ, рф, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід тримання під вартою.

Після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження суд за участю обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Організацію виконання ухвали доручити прокурору у кримінальному провадженні.

Судове провадження у справі зупинити до розшуку обвинуваченого.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з часу її оголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 18.12.2024.

Головуючий суддя ОСОБА_1