Справа №760/4188/23 1-кп/760/903/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2024 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві об`єднане кримінальне провадження, відомості зареєстровані в ЄРДР 04.01.2023 за №0000025 та 05.05.2023 за № 0000667 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1

уродженця м.Києва, громадянина України, освіта середня,

військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ,зареєстрованого та

проживаючого в АДРЕСА_1 , не судимого,-

за участю прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

у вчиненні кримінального правопорушення ,передбаченого ст. 407 ч. 5 КК України ,-

в с т а н о в и в :

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.06.2022 № 150 солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини та поставлено на всі види забезпечення і призначено на посаду водія 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 7 стрілецької роти військової частини .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 14.08.2022 № 199 солдата ОСОБА_5 призначено на посаду водія 2 стрілецького взводу 6 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з вимогами ст.ст.17,65,68 Конституції України оборона України,захист її суверенітету,територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України ; захист Вітчизни,незалежності та територіальної цільності,шанування її державних символів є обов`язком громадян України; кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та законів України.

Згідно зі ст.ст.1,2, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни,забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Відповідно до ст.ст.4,6 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України,законами України,цим Статутом та іншими нормативно - правовими актами.

Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни,належного морально - психологічного стану,які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу,збереження здоров`я військовослужбовців,організоване виконання інших завдань.

Згідно зі ст.11,16 Статуту кожен військовослужбовець повинен бути дисциплінованим,виконувати службові обов`язки,що визначають обсяг виконання завдань,доручених йому за посадою,які визначаються статутами Збройних Сил України,а також відповідними посібниками,порадниками ,положеннями,інструкціями.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці вважаються такими,що виконують обов`язки військової служби,на території військової частини або в іншому місці роботи(занять) протягом робочого (навчального) часу,включаючи перерви,встановлені розпорядком(розкладом занять).

У відповідності до ст.1 Закону України «Про оборону України» № 1932-Х11 від 06.12.1991 та ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» № 389-У111 від 12.05.2015 воєнний стан - це особливий правовий режим,що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу,небезпеки державній незалежності України,її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади,військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень,необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки,а також тимчасове,зумовлене загрозою,обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан із 05г.30 хв. 24.02.2022, який продовжено до 05.30. 20.05.2023, який в подальшому продовжено до 18.08.2023 року.

Однак,під час проходження військової служби у солдата ОСОБА_5 виник злочинний умисел,спрямований на тимчасове нез`явлення вчасно на службу без поважних причин в умовах воєнного стану,який він реалізував за наступних обставин.

Так, 06.11.2022, солдат ОСОБА_5 вибув у звільнення до 08.00. 07.11.2022.

У період з 08.11.2022 по 16.11.2022 включно,солдат ОСОБА_5 проходив лікування у КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Святошинського району м.Києва, після чого о 08г.00 хв. 17.11.2022 мав з`явитись за місцем служби,а саме у розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).

Однак,водій 2 стрілецького взводу 6 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 ,будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період,усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння,передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання,тобто діючи з прямим умислом,близько 08г.00хв. 17.11.2022 не з`явився вчасно на службу,а саме до розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та проводив час на власний розсуд,не пов`язуючи його з проходженням військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до місця служби за наявності реальної можливості для цього до 09.00. - 16.01.2023.

Близько 09.00. - 16 січня 2022 солдат ОСОБА_5 добровільно прибув до місця служби,а саме у розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).

Крім того, під час дії воєнного стану,напередодні 15.04.2023 у військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на самовільне залишення військової частини,з метою тимчасового незаконного ухилення від виконання обов`язків військової служби.

Реалізуючи свій злочинний намір,солдат ОСОБА_5 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння,передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання,в порушення вимог Конституції України, Закону України «Про оборону України»,Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України,Дисциплінарного статуту Збройних сил України та Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ,з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби,15.04.2023 о 11.00. в умовах воєнного стану самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 ,за адресою: АДРЕСА_2 та у період з 15.04.2023 до 16.00. 06.06.2023 проводив час на власний розсуд,не пов`язуючи його з проходженням військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до місця служби за наявності реальної можливості для цього.

06.06.2023 приблизно о 16.00. солдат ОСОБА_5 був затриманий на переданий уповноваженим особам ТУ ДБР у м.Києві.

Обвинувачений ОСОБА_5 в суді повністю визнав себе винним і фактичні обставини правопорушення ним не оспорювались.

Визнав,що дійсно, з 28.06.2022 року перебуває на військовій службі у званні солдат та проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 .

06.11.2022 року він вибув у звільнення на строк до 07.11.2022 року,до 08 г. ранку.

З 08.11.2022 по 16.11.2022 року перебував на лікуванні, але 17листопада 2022 року до військової частини не прибув,бо мав проблеми зі здоров`ям. Однак про це він не повідомив командира частини. Прибув він вже самостійно у військову частину тільки 16 січня 2023 року.

Також обвинувачений визнав,що 15.04.2023 року залишив військову частину з метою здійснити звернення до лікаря, при цьому дозволу від командира військової частини не мав. Затримали його 06 червня 2023 року .

Він знає,що не мав права залишати військову частину в умовах воєнного часу, у вчиненому розкаявся.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України суд при встановленні фактичних обставин справи обмежився допитом обвинуваченого.

Таким чином, суд приходить до висновку про те,що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисні дії, що виразились у нез`явленні військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин та у самовільному залишенні військової частини без поважних причин ,в умовах воєнного стану.

Його дії суд вважає необхідним кваліфікувати за ст. 407 ч.5 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину - відповідно до ст. 12 КК України який віднесений до тяжких, особу обвинуваченого, осудного і вважає, що він заслуговує на покарання у виді позбавлення волі .

Суд враховуючи,що ОСОБА_5 двічі вчинив одне і те саме правопорушення, негативно характеризується по місцю служби і тому вважає,що його виправлення без ізоляції від суспільства неможлива.

Як пом`якшуючі покарання обставини для обвинуваченого, а саме: розкаяння у вчиненому,те,що він вперше притягається до кримінальної відповідальності

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в:

Визнати ОСОБА_5 винуватим за ст. 407 ч. 4 КК України і призначити йому покарання у виді - 5 (п`яти ) років позбавлення волі.

Строк покарання рахувати з 06.06.2023 року.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком чинності.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: