Справа № 182/2545/18
Провадження № 1-в/0182/240/2024
У Х В А Л А

Іменем України

24.12.2024 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд, Дніпропетровської області, у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі, подання начальника Нікопольського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_4 про приведення вироку Нікопольського міськрайонного суду від 16.05.2024 року у відповідність до вимог закону стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 16.05.2024 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробовуванням строком на 2 роки, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.05.2024 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 185, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробовуванням строком на 2 роки.

Начальник Нікопольського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» ОСОБА_4 звернулася до суду з поданням про приведення вироку Нікопольського міськрайонного суду від 16.05.2024 року в частині вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України у відповідність до вимог закону щодо неповнолітнього ОСОБА_6 , посилаючись на те, що 09.08.2024 року набрав чинності ЗУ №3886-ІХ «Про внесення змін до КУПаП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», згідно якого дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Згідно статті 7 Закону України Про Державний бюджет на 2018 рік з 1 січня 2018 року по грудень 2018 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць становив 1762 грн.

Для кваліфікації кримінального правопорушення неоподатковуваний мінімум складає 1762 грн. х 50% = 881 грн.

Тобто два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складають суму 1762 грн.

Згідно вироку суду ОСОБА_5 вчинив злочини, передбачені ч.3 ст.185, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України 09.04.2018 року та 11.04.2018 року, вартість викраденого майна за епізодом викрадення майна 11.04.2018 року складає 278,65 грн. що, враховуючи норми законодавства України, виключає (скасовує) кримінальну відповідальність за ст. 185 КК України.

Згідно ст. 74 КК України звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

Особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Прокурор подання підтримав та вважав за можливе звільнити засудженого від покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України за епізодом викрадення майна 11.04.2018 року, виключивши посилання на ст. 70 КК України, у зв`язку з декриміналізацією вчиненого ним діяння та залишити призначене судом покарання за ч.3 ст. 185 КК України без змін.

Вислухавши учасників судового процесу, ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов до висновку, що подання підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин.

Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.05.2024 року ОСОБА_5 засуджено за ч.3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України до покарання: за ч.3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 років; за ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбуття покарання з випробуванням строком на два роки. Відповідно до вимог п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирок набрав законної сили 17.06.2024 року, 22.07.2024 вирок на дійшов до виконання до Нікопольського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації».

Згідно з п. 13 ч. 1 статті 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58,частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

В процесі реалізації кримінальної відповідальності, найпоширенішою формою якої є покарання, іноді виникають такі юридичні факти, котрі призводять до необхідності звільнення особи від призначеного покарання. Одним із таких фактів є усунення злочинності діяння, тобто його декриміналізація, закріплене ч. 2 ст. 74 КК України. Слід зазначити, що застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях ст. 58 Конституції України про зворотню дію законів та інших нормативно-правових актів та ст. 5 КК України про зворотну дію кримінального закону у часі.

Вказана в ч. 2 ст. 74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення

Звільнення від відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду - засудження особи незалежно від того, відбуває вона покарання чи ні (наприклад, звільнена від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України чи виконання вироку відстрочене ст. 536 КПК України). При цьому законом передбачено негайне звільнення особи від відбування покарання. Слід зазначити, що вказана підстава є обов`язковою для застосування судом.

Передумовою для початку провадження щодо звільнення засудженого від відбування покарання за ч. 2 ст. 74 КК України завжди є прийняття і набрання чинності спеціальним законом, яким усувається караність діяння, за яке особу засуджено. Він є передумовою або правовою підставою ініціювання, розгляду питання та прийняття рішення про застосування звільнення від покарання щодо конкретної особи. Така процедура завершується прийняттям конкретного процесуального рішення судом.

Відповідно до положень ч. 2 статті 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно з ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09.08.2024 року набув чинності Закон України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Відповідно до положення ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 2018 рік складав 1762 грн. 00 коп. А отже, сума соціальної пільги у станом на 2018 рік становив 1762 грн. 00 коп. (1762 грн. : 50% = 881 грн. 00 коп.).

Тобто два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 881 х2 = 1762 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Як вбачається із вироку Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.05.2024 року ОСОБА_5 11.04.2018 року таємно викрав майно на загальну суму 278,65 грн., що станом на момент вчинення крадіжки складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1762,00 грн.).

Таким чином, на засудженого ОСОБА_5 розповсюджується дія Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

З огляду на наведене суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Враховуючи наведені норми закону, суд встановив, що застосовуючи зворотну дію закону у часі, слід дійти висновку, що особа, яка вчинила крадіжку майна, може бути притягнута до кримінальної відповідальності у разі, якщо сума викраденого майна станом на момент вчинення частини епізодів правопорушень перевищує 1762 гривень (станом на 2018 рік), але сума збитків завданих незаконними діями ОСОБА_5 не відповідає теперішнім вимогам. В даному випадку сума є нижчою, що свідчить про наявність підстав для звільнення його від покарання відповідно до норм ч.2 ст. 74 КПК України.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_5 засуджено за діяння, караність якого законом усунена, суд дійшов до висновку, що подання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На пiдставi ст. 58 Конституції України, ст. 5, ч.2 ст.74 КК України , Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст.ст.537,539 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Подання начальника Нікопольського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» ОСОБА_4 про приведення вироку Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.05.2024 року у відповідність до вимог закону стосовно неповнолітнього засудженого ОСОБА_5 - задовольнити.

Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.05.2024 року привести у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-IX.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання призначеного за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.05.2024 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України, який мав місце 11.04.2018 року у зв`язку з декриміналізацією злочинного діяння, за який він був засуджений.

Виключити з вироку Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.05.2024 посилання на застосування ч.1 ст.70 КК України щодо призначення покарання ОСОБА_5 шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

В іншій частині вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.05.2024 року залишити без змін.

Особову справу повернути до Нікопольського районного відділу №1 філії Держаної установи «Центр пробації».

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя: ОСОБА_1