Справа № 227/2347/24
УХВАЛА

іменем України

03.02.2025 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі подання начальника відділу № 15 філії Державної установи «Центр пробації» у Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_3 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Довгополівка Сумської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, не працюючого, раніше судимого:

- 02.08.2024 Добропільським міськрайонним судом Донецької області за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень;

- 25.10.2024 Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська за ч. 1 ст. 263 України із застосуванням вимог ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки,

про вирішення питання про всякого роду сумнівів та протиріччя, що виникають при виконанні вироку, а саме про порядок застосування покарання за двома вироками,-

за участю: прокурора ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

Начальником відділу № 15 філії Державної установи «Центр пробації» у Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях було подано подання про приведення вироку Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 02.08.2024 та вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 25.10.2024 у відповідність, та застосування покарання за цими вироками.

Прокурор ОСОБА_5 , посилаючись на Постанову Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», Постанову Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.1990 «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків», а також Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, просив у поданні органу пробації відмовити. Свою позицію сторона обвинувачення мотивує тим, що вказане подання не підлягає розгляду у порядку, передбаченому ст. 539 КПК України, оскільки поставлене у ньому питання буде порушувати суть вироку і погіршить становище засудженого ОСОБА_4 .

Представник органу пробації до суду не з`явився, подав до суду заяву про розгляд подання без його участі, подання підтримав та просив задовольнити.

Засуджений ОСОБА_4 до суду не з`явився, причини його неявки невідомі.

Вислухавши думку прокурора, вивчивши матеріали подання, суд приходить до наступного висновку.

02.08.2024 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська відносно ОСОБА_4 ухвалено вирок, яким останнього визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень. Вирок суду набрав чинності 05.10.2024.

25.10.2024 вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 263 КК України, та призначено покарання у урахуванням вимог ч. 4 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. Вирок суду набрав чинності 25.11.2024.

Вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 02.08.2024 та вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.10.2024 у відношенні ОСОБА_4 знаходяться на виконанні у відділі № 15 філії Державної установи «Центр пробації» у Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях.

Як слідує з вимог п. 11) ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право вирішити питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Згідно п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» за сукупністю вироків (ч. 4 ст. 70 КК України) покарання призначається, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджено вироком Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 02.08.2024 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень. Вирок суду набрав чинності 05.10.2024.

25.10.2024 вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 263 КК України, та призначено покарання у урахуванням вимог ч. 4 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. Вирок суду набрав чинності 25.11.2024. Оскільки злочин за цим вироком вчинений ОСОБА_4 до постановлення вироку Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 02.08.2024, остаточне покарання обвинуваченому за сукупністю кримінальних правопорушень визначено без врахування вимог Закону.

Вказані вироки судів звернені до виконання відділом № 15 філії Державної установи «Центр пробації» у Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях, оскільки засуджений ОСОБА_4 проживає на території м. Білецьке Покровського району Донецької області.

Як слідує з п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.1990 «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків», не підлягають розгляду у порядку, передбаченому ст.539 КПК України, питання, які порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Зокрема, відповідно до роз`яснень, котрі містяться у вищезазначеній постанові, не можна уточнювати призначене покарання (як основне так і додаткове) щодо його виду та строку й призначити покарання за кожний злочин окремо, якщо суд призначив покарання тільки за сукупністю злочинів, або призначити покарання за сукупністю злочинів, якщо його було призначено за кожний злочин окремо, призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання не було вирішено.

Відповідно до розділу VІІІ КПК України, суд може вирішувати на стадії виконання вироків, лише ті питання, які не стосуються суті вироку, і не тягнуть погіршення становища засудженого.

Зважаючи на те, що у поданні уповноваженою особою, хоча й не конкретизовано яким чином суд повинен привести у відповідність вищевказані рішення судів, однак судом встановлено, що при вирішенні цього питання суд не може привести у відповідність вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 02.08.2024 та вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.10.2024 у відношенні ОСОБА_4 , оскільки застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням положень ч. 3 ст. 72 КК України може привести до погіршення становища засудженої особи, що потягне за собою порушення прав та свобод громадянина, які закріплені в п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Дане також узгоджується з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.1990 «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків» та Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання».

У зв`язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку, що подання відділу № 15 філії Державної установи «Центр пробації» у Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_3 про приведення вироку Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 02.08.2024 та вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 25.10.2024 у відповідність, та застосування покарання за цими вироками відносно ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні подання начальника відділу № 15 філії Державної установи «Центр пробації» у Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_3 , про приведення вироку Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 02.08.2024 та вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 25.10.2024 у відповідність, та застосування покарання за цими вироками відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Суддя: ОСОБА_1