ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/6/25 Справа № 694/3251/24 Категорія: ст. 303 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючої ОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар учасники справи скаржник прокурор ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 12 грудня 2024 року на бездіяльність уповноважених осіб Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

в с т а н о в и в:

У грудні 2024 року ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Скаргу обґрунтовано тим, що26.11.2024 року ним, ОСОБА_6 було подано заяву до Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області про вчинення кримінального правопорушення невідомими особами, які за твердженнями скаржника 26.11.2024 року приїхали до комплексу будівель за адресою смт. Єрки, вул. Звенигородська, 1, які на праві приватної власності належать ПрАТ «Промінь» та вимагали надати їм прохід на територію вказаного підприємства, при цьому не пред`явивши жодних документів, що підтверджували їх особи та документів, що надають право на входження на територію приватної власності.

Вказаними діями, на думку заявника, зазначеними невідомими особами було вчинено кримінальні правопорушення, а саме: протидія законній господарській діяльності, незаконне проникнення до володіння, перевищення влади або службових повноважень.

Станом на момент звернення із даною скаргою, скаржник не отримав від посадових осіб Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області будь-якого повідомлення про результати розгляду вищевказаної заяви, що підтверджує факт бездіяльності і невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 214 КПК України.

У зв`язку з цим, заявник просив слідчого суддю зобов`язати уповноважених осіб Звенигородський РВП ГУНП в Черкаській області внести відповідні відомості за його заявою від 26.11.2024 до ЄРДР за ст. 162, 206, 365,426-1 КК України. Про внесення відомостей повідомити заявника на поштову адресу шляхом надсилання витягу з ЄРДР.

Ухвалою слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 12.12.2024 року у задоволенні скарги відмовлено.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що зазначені скаржником відомості не можуть слугувати належною підставою для ініціювання кримінального провадження та є необґрунтованим застосуванням заходу кримінально-правового примусу. Незважаючи на те, що заявник вважає заяву повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, остання за своїм змістом не містить фактичних даних, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, не підкріплена належними та допустимими доказами.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити скаргу в повному обсязі.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні скарги прийшов до невірного висновку, що скаржник не вказує, що будь-яка з осіб, які були учасниками події є службовою особою та не зазначає, яка саме істотна шкода була завдана такими особами.

Суд розглянув справу навіть не отримавши від Звенигородського РВ ГУНП будь-яких матеріалів за скаргою ОСОБА_6 , хоча в скарзі скаржник просив витребувати такі матеріали.

Крім того, слідчий суддя вийшов за межі повноважень наданих йому в порядку ст. 303 КПК України, адже встановлювати наявність чи відсутність складу злочину має слідчий в межах кримінального провадження.

Таким чином, з метою належного дотримання процесуальних вимог щодо розгляду скарги на бездіяльність уповноваженої особи, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення, слідчому судді необхідно зважати на те, що такі вимоги не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви про кримінальне правопорушення. Уповноважені органи зобов`язані лише здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

В апеляційній скарзі скаржник також просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 12.12.2024 року, оскільки він отримав оскаржувану ухвалу та повний її текст лише 18.12.2024 року. Ознайомившись з мотивами, які викладенні в ухвалі, скаржник вважає її незаконною.

Що стосується поновлення строк на апеляційне оскарження.

Відповідно до п. 3 ч. 2, 3 ст. 395 КПК України апеляційна скарга подається на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо, зокрема, ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений строк із поважних причин повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Матеріалами справи підтверджуються доводи скаржника щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження, а саме ухвала слідчого судді від 12.12.2024 року скаржником отримана 17.12.2024 року, що підтверджується скрин-шот картки руху документу в підсистемі «Електронний суд». Колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 звернувся зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення від 26.11.2024 року, яка отримана Звенигородським РВП у той же день.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

В оскаржуваній ухвалі слідчий суддя зазначив, що дослідивши матеріали скарги за зверненням ОСОБА_6 , встановлено, що у ній відсутні об`єктивні відомості, які б свідчили про правопорушення склади яких наявні на думку заявника так само як і будь-які інші правопорушення.

Так, ст. 206 КК України передбачає відповідальність за протидію законній господарській діяльності, тобто протиправну вимогу припинити займатися господарською діяльністю чи обмежити її, укласти угоду або не виконувати укладену угоду, виконання (невиконання) якої може заподіяти матеріальної шкоди або обмежити законні права чи інтереси того, хто займається господарською діяльністю, поєднана з погрозою насильства над потерпілим або близькими йому особами, пошкодження чи знищення їхнього майна за відсутності ознак вимагання. Разом з тим з описаних заявником дій невстановлених осіб не вбачається, що останні перешкоджали будь-яким чином господарській діяльності підприємства, вони лише як стверджує заявник знаходились коло в`їзду на територію підприємства і вимагали допуску до неї, який їм надано не було. Яким чином вказані дії могли вплинути на господарську діяльність товариства, з урахуванням того, що дані особи не перебували на його території, заявник не обґрунтовує.

Об`єктивна сторона злочину виражається в протидії законній господарській діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 206 КК України вона розуміється як протиправна вимога: а) припинити займатися законною господарською діяльністю; б) обмежити таку діяльність; в) укласти угоду, виконання якої може заподіяти матеріальної шкоди або обмежити законні права чи інтереси того, хто займається господарською діяльністю; г) не виконувати укладену угоду, невиконання якої може заподіяти матеріальної шкоди або обмежити законні права чи інтереси того, хто займається господарською діяльністю, поєднана з погрозою насильства над потерпілим або близькими йому особами; пошкодження чи знищення їхнього майна. Разом з тим жодні такі вимоги згідно з описаними скаржником подіями не заявлялися.

Ст. 162 КК України передбачає відповідальність за незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи, незаконне проведення в них огляду чи обшуку. При цьому як стверджує скаржник такі дії були здійснені у формі замаху на вказаний злочин. Разом з тим вимогу надати дозвіл на входження на приватну територію жодним чином не можна розглядати як замах на незаконне проникнення, оскільки жодних інших дій вказані особи не вчинили.

Ст. 365 КК України передбачає відповідальність за перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб. Суб`єктом даного злочину є службова особа. Перевищення влади належить до злочинів із матеріальним складом і визнається закінченим при заподіянні наслідків у вигляді істотної шкоди правам, свободам та інтересам фізичних чи юридичних осіб або державним чи громадським інтересам.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок слідчого судді щодо відсутності в Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області підстав для внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 .

Надаючи відповідну оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить із того, що за змістом ст. 214 КПК реєстрації в ЄРДР підлягають із подальшим здійсненням досудового розслідування не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг із ЄРДР (ч. 1 ст. 214 КПК).

При цьому відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК, зокрема, мати короткий виклад обставин, котрі можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (п. 2 Глави 1 Розділу ІІ Положення про ЄРДР, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 №298).

Тобто, згідно з вимогами ч. 1 ст. 214 КПК до ЄРДР вносяться відомості про вчинення кримінального правопорушення лише за наявності інформації про існування обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (реальність конкретної події: часу, місця, способу та інших фактів), а не будь-яких даних, повідомлених заявником.

Якщо обставини, зазначені в заяві або повідомленні про вчинення кримінального правопорушення, не містять відомостей про вчинення будь-яких дій чи бездіяльності, які можна хоча б попередньо кваліфікувати як кримінальне правопорушення, інформація щодо них не має вноситися до ЄРДР і досудове розслідування стосовно таких подій не повинно проводитися. Зазначений підхід відповідає позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 30.09.2021 у справі № 556/450/18, та оцінюючи обставини, вказані в заяві/повідомленні, слідчий, дізнавач або прокурор має враховувати положення Кримінального кодексу України, які визначають, що вважається кримінальним правопорушенням.

Поруч із зазначеним, колегія суддів звертає увагу й на те, що із введенням у дію у 2012 році нового КПК інститут дослідчої перевірки та стадію порушення кримінальної справи було скасовано, у зв`язку з чим досудове розслідування згідно з нормами чинного кримінального процесуального закону розпочинається не з винесення постанови про порушення кримінальної справи чи проведення сукупності дослідчих дій у вигляді дослідчої перевірки, а з внесення до бази даних (ЄРДР) відомостей, що містять ознаки кримінального правопорушення. І відповідні відомості вносяться лише тоді, коли у заяві наведені не будь-які обставини, а лише ті, у яких містяться відомості, згідно з якими певні дії чи бездіяльність можна хоча б попередньо кваліфікувати як кримінальне правопорушення.

Отже, при вирішенні справи за скаргою ОСОБА_6 , слідчим суддею надано правильне тлумачення змісту ст. 214 КПК.

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчий суддя місцевого суду повно і об`єктивно дослідив матеріали провадження та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Таким чином, оскаржувану ухвалу постановлено з дотриманням норм кримінального процесуального закону, й неповноти судового розгляду чи невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження або неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність не встановлено.

За таких обставин колегія судів апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишає без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 12 грудня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: