ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/411/25 Справа № 243/5345/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року Колегія суддів Дніпровського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08 серпня 2024 року у кримінальному провадженні №0000232 від 04.06.2024 року відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Слов`янськ, Донецької області, громадянки України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованої, не заміжньої, яка має на утриманні 2 малолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

-27 лютого 2024 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.1 ст. 126 -1 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік із застосуванням ст. 75, 76 КК України звільнена від відбуття покарання з іспитовим строком на строк 1 рік,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08 серпня 2024 року ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України і призначено їй покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків частково приєднано до даного покарання невідбуте ОСОБА_8 покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 лютого 2024 року, перевівши покарання у вигляді обмеження волі в позбавлення волі, з розрахунку 2 дні обмеження волі за 1 день позбавлення волі, та призначено обвинуваченій ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік і 1 (один) місяць.

Початок відбування покарання ОСОБА_8 визначено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід ОСОБА_8 у вигляді особистого зобов`язання до вступу вироку в законну силу залишно без змін.

Вирішено долю речових доказів.

Судом 1-ї інстанції встановлено, що рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 квітня 2024 року у справі №243/2867/24, провадження №2-о/243/50/2024 видано обмежувальний припис відносно ОСОБА_8 , встановлено відносно ОСОБА_8 заходи тимчасового обмеження прав та покладено наступні обов`язки: заборонити перебування з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в місці проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити наближатися на відстань ближче 100 м до місця проживання ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_11 , а якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_8 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_11 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Термін дії - 6 (шість) місяців з дня ухвалення рішення.

27 травня 2024 року ОСОБА_8 ознайомлено з Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 квітня 2024 у справі №243/2867/24, провадження №2-о/243/50/2024, яким видано обмежувальний припис відносно останньої, а також під особистий підпис ОСОБА_8 отримала копію зазначеного Рішення.

Будучи достовірно обізнаною про вказаний обмежувальний припис та ігноруючи його, діючи умисно, з метою невиконання тимчасових обмежень (приписів), визначених вищевказаним рішенням суду, яке згідно ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання рішення, заборон, 03 червня 2024 року приблизно о 14 годині 30 хвилин, ОСОБА_8 прийшла на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання та перебування ОСОБА_11 , яка є особою похилого віку, де спілкувалась з потерпілою, після чого її протиправні дії були припинені співробітниками поліції.

Окрім того, 03 червня 2024 приблизно о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 прийшла на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_11 , де в цей час також перебувала остання, спілкувалась з потерпілою, після чого припинила свої протиправні дії та покинула місце вчинення кримінального правопорушення.

Окрім того, 04 червня 2024 приблизно о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 прийшла на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_11 , де в цей час також перебувала остання, спілкувалась з потерпілою, після чого припинила свої протиправні дії та покинула місце вчинення кримінального правопорушення.

Також 06 червня 2024 року приблизно о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 прийшла на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_11 , де в цей час перебувала остання, спілкувалась з потерпілою, після чого її протиправні дії були припинені співробітниками поліції.

Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_8 умисно не виконала обмежувальний припис, порушила встановлені судом заходи тимчасового обмеження щодо заборони перебування з ОСОБА_11 в місці проживання за адресою: АДРЕСА_1 , наближатись на відстань менше 100 метрів до місця перебування ОСОБА_11 та у будь-який спосіб спілкуватися з нею, чим заподіяла шкоду суспільним інтересам, що полягають у забезпеченні нормальної, регламентованої законодавством діяльності суду і органів, які йому сприяють, щодо реалізації завдань і цілей у сфері здійснення правосуддя, державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямованої на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Такі дії обвинуваченої ОСОБА_8 кваліфіковані судом за ст. 390-1 КК України, тобто умисне невиконання обмежувальних приписів особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

Доводи апеляційної скарги:

Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок Словянського міськрайонного суду Донецької області від 08.08.2024 року стосовно ОСОБА_8 за ст. 390-1 КК України змінити в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Призначити ОСОБА_8 за ст. 390-1 КК України покарання у виді 1 року пробаційного нагляду з покладенням обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України, визначених судом. На підставі ст. ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків, шляхом частково приєднано до даного покарання невідбутого покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 лютого 2024 року, перевівши покарання у виді пробаційного нагляду в позбавлення волі, виходячи зі співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають 2 дні пробаційного нагляду, призначити обвинуваченій ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі. В іншій частині вирок стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

Позиції сторін в суді :

Прокурор в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу прокурора та просив її задовольнити з підстав, наведених в ній.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Обвинувачена ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про місце, день та час судового розгляду, що відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає апеляційному розгляду за її відсутності.

Висновки суду:

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає наступне:

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу , та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_8 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 гл. 28 КПК України, досліджені судом 1-ї інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи. Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації судом 1-ї інстанції дій обвинуваченої за ст. 390-1 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

Разом з тим доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом 1-ї інстанції закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає обґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особової частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу (щодо призначення покарання у виді штрафу); відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 61 КК України покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці. При цьому, ч. 3 ст. 61 КК України містить пряму заборону щодо призначення покарання у виді обмеження волі до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.

Як вбачається з оскарженого вироку суду 1-ї інстанції, судом не дотримано вищенаведених норм закону та призначено покарання ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, покарання у виді обмеження волі.

Разом з тим, з матеріалів даного провадження вбачається, що ОСОБА_8 має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвами про народження відповідно серії НОМЕР_1 від 11.06.2015 року та серії НОМЕР_2 від 16.02.2017 року (а.с. 116, 117), що досліджувалися судом 1-ї інстанції.

Санкцією статті 390-1 КК України передбачено покарання у виді пробаційного нагляду на строк до двох років або обмеженням волі на той самий строк.

Отже, суд 1-ї інстанції залишив вказані обставини поза увагою та не надав їм належної оцінки при призначенні обвинуваченій покарання за ст. 390-1 КК у виді обмеження волі, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а тому доводи прокурора є обґрунтованими та вирок підлягає зміні в частині призначеного покарання, оскільки в даному випадку становище обвинуваченої не погіршується.

Водночас, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Враховуючи всі обставини справи, тяжкість кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, особу обвинуваченої, яка офіційно не працевлаштована, не є пенсіонером чи особою з інвалідністю, на утриманні має двох малолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , має постійне місце проживання, характеризується задовільно, має непогашену та не відбуту судимість за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27.02.2024 року за ст. 126-1 КК України, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває; одноразово зверталась в ДВ ОКПЛ м. Слов`янськ 18.08.2016 року, діагноз: емоційно нестійкий розгляд особистості, імпульсивний тип; відсутність обставин, що пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України; наявність обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, - вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах; апеляційний суд дійшов висновку, що для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень, покарання повинно бути призначено в межах, встановлених санкцією статті, з врахуванням положень ч. 3 ст. 61 КК України.

З матеріалів даного провадження вбачається, що вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 лютого 2024 року ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення за 126-1 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.

Отже, апеляційний суд вважає за необхідне призначити остаточне покарання ОСОБА_8 у виді пробаційного нагляду в межах санкції, передбаченої ст. 390-1 КК України, приєднавши до нього відповідно до ст. 71 КК України, частково невідбуту частину покарання по вищезазначеному вироку.

Апеляційний суд не вбачає підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України.

Таке покарання, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, буде відповідати вимогам ст. 50 КК, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженою, так і іншими особами, тому, з огляду на викладене, доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 407, п. 4 ст. 408 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок, в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що полягає у застосуванні закону, який не підлягає застосуванню.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість апеляційної скарги прокурора, у зв`язку з чим вона підлягає задоволенню, а вирок суду зміні в частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 376, 404-419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08 серпня 2024 року стосовно ОСОБА_8 змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженою за ст. 390-1 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два роки) роки.

Покласти на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п.п.1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ст. ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків, шляхом частково приєднання до знов призначеного покарання невідбутого покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 лютого 2024 року, перевівши покарання у виді пробаційного нагляду в позбавлення волі, виходячи зі співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні пробаційного нагляду, призначити обвинуваченій ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4