Справа № 522/5875/21
Провадження по справі №1-кп/522/1372/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси № 106 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000364 від 15.04.2020 року, стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси на розгляді перебуває кримінальне провадження № 0000364 від 15.04.2020 року, стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Від захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 надійшло клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів у даному кримінальному провадженні, а саме: до інформації, що перебуває у володінні ІНФОРМАЦІЯ_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), з можливістю вилучення її копій у паперовому та електронному вигляді, а саме до «Журналу обліку відвідувачів» за 2020 рік, який включено до Номенклатури справ ДБР за індексом 10-9-04/13.

В обґрунтування поданого клопотання захисник вказав, що отримання доступу до відомостей, які містяться в «Журналі обліку відвідувачів» за 2020 рік, який включено до Номенклатури справ ДБР за індексом 10-9-04/13, дозволить перевірити встановлення можливого зв`язку між ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та правоохоронними органами, частоту відвідування ДБР та більш аргументовано обстоювати свої твердження про провокацію та штучне створення стороною обвинувачення події кримінального правопорушення, що має суттєве значення для встановлення обставин, які підлягають доказуванню в рамках кримінального провадження відповідно до вимог ст. 91 КПК.

Прокурор заперечував проти задоволення вказаного клопотання.

Інші учасники підтримали зазначене клопотання та просили його задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, розглянувши клопотання, суд доходить таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 333 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Питання заходів забезпечення кримінального провадження на стадії досудового розслідування регламентовано Главою 15 Розділом ІІ КПК України, якими суд керується під час судового розгляду.

Відповідно до вимог ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Згідно ч. 1 ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 163 КПК України якщо сторона кримінального провадження, яка звернулася з клопотанням, доведе наявність достатніх підстав вважати, що існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, клопотання може бути розглянуто слідчим суддею, судом без виклику особи, у володінні якої вони знаходяться.

Відповідно до ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Частиною другою статті 11 Закону України «Про інформацію» встановлено, що не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.

Згідно зі статтею 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Суд звертає увагу, що практикою Європейського Суду з прав людини встановлено, що збирання та зберігання інформації стосовно приватного життя особи, а також її розповсюдження охоплюються сферою застосування пункту 1 статті 8 Конвенції.

Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, проте зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» від 1 липня 2003 року № 37801/97, пункт 36).

Зокрема, в рішенні Європейського Суду з прав людини (справа «Пантелеєнко проти України») вказано, що вираз «відповідно до закону» в пункті 2 статті 8 Конвенції значною мірою покладає на національне законодавство і державу обов`язок дотримання матеріальних і процесуальних норм, а також встановлено, що при недоведеності того, що дане втручання в особисте життя певних осіб має достатнє законне обґрунтування, тягне за собою порушення статті 8 Європейської конвенції з прав людини.

У рішенні Європейського Суду з прав людини (справа «Заїченко проти України») Суд також наголосив, що формулювання «згідно із законом» вимагає, щоб оскаржуваний захід не тільки мав підґрунтя у національному законодавстві, але й також був сумісний з принципом верховенства права, який прямо зазначається у преамбулі Конвенції і є невід`ємною частиною мети і завдання статті 8 Конвенції.

Так, сторона захисту у своїх доводах зазначила, що документи доступ до яких вона просить надати, дозволить перевірити встановлення можливого зв`язку між ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та правоохоронними органами, частоту відвідування ДБР та більш аргументовано обстоювати свої твердження про провокацію та штучне створення стороною обвинувачення події кримінального правопорушення, що має суттєве значення для встановлення обставин, які підлягають доказуванню в рамках кримінального провадження відповідно до вимог ст. 91 КПК. Крім того, захисник просив надати доступ до відомостей включно щодо ОСОБА_9 .

Так, захисник просив надати доступ до відомостей включно щодо ОСОБА_9 , який не є учасником кримінального провадження, у зв`язку із чим суд вважає, що витребування інформації стосовно нього не має суттєвого значення для розгляду кримінального провадження.

Суд вважає, що надання тимчасового доступу до речей і документів стосовно ОСОБА_9 є безпідставним, оскільки така особа не є стороною у даному кримінальному провадженні та його не заявлено в якості свідка, на відміну від гр. ОСОБА_10 , який згідно обвинувального акту є заявником у даному кримінальному провадженні та основним свідком обвинувачення.

В свою чергу, на думку суду, клопотання захисника підлягає задоволенню в частині отримання відомостей щодо ОСОБА_10 , який є заявником та свідком у даному кримінальному провадженні, у зв`язку із чим витребувана інформація відносно нього може мати суттєве значення для встановлення обставин, які підлягають доказуванню.

З огляду на викладене, з метою дотримання повноти, всебічності, об`єктивності судового розгляду кримінального провадження, суд дійшов висновку, що клопотання захисника підлягає частковому задоволенню, оскільки отримання тимчасового доступу до вказаної в них інформації має суттєве значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а саме для підтвердження або спростування версії сторони захисту щодо можливої провокації злочину, яке буде співмірним із зазначеним заходом забезпечення кримінального провадження з точки зору верховенства права та практикою ЄСПЛ, а також пропорційним меті, яку воно переслідує.

З урахуванням наведеного, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 про надання тимчасового доступу до речей і документів захиснику ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000364 від 15.04.2020 року, стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме: до інформації, що перебуває у володінні ІНФОРМАЦІЯ_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), з можливістю вилучення її копій у паперовому та електронному вигляді, а саме до «Журналу обліку відвідувачів» за 2020 рік, стосовно гр. ОСОБА_10 , який включено до Номенклатури справ ДБР за індексом 10-9-04/13.

Керуючись ст. 22, 131, 132, 159, 160, 162, 163, 164, 372, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні №0000364 від 15.04.2020 року, стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, до інформації, що перебуває у володінні ІНФОРМАЦІЯ_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), з можливістю вилучення її копій у паперовому та електронному вигляді, а саме до «Журналу обліку відвідувачів» за 2020 рік, який включено до Номенклатури справ ДБР за індексом 10-9-04/13 задовольнити частково.

Зобов`язати відповідальних осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) надати доступ до речей і документів захиснику ОСОБА_6 , а саме: до інформації, що перебуває у володінні ІНФОРМАЦІЯ_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), з можливістю вилучення її копій у паперовому та електронному вигляді, а саме до «Журналу обліку відвідувачів» за 2020 рік стосовно гр. ОСОБА_10 , який включено до Номенклатури справ ДБР за індексом 10-9-04/13.

Встановити строк дії ухвали суду протягом 1 (одного) місяця з дня її постановлення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_11