В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/2716/24

Провадження № 1-кп/348/395/24

19 грудня 2024 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Надвірна кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000355 від 18.09.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пасічна Надвірнянського району Івано-Франківської області, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, депутатом не обирався, раніше не судимого, який проходив військову службу за призовом під час мобілізації у Збройних Силах України на посаді радіо-телефоніста 2 гірсько-штурмового відділення 1 гірсько-штурмової роти НОМЕР_1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні солдат, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились у придбанні, носінні, зберіганні вогнепальної зброї та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Кримінальне правопорушення ним вчинено при наступних обставинах.

Солдат ОСОБА_4 , у період часу з 2022 року по 05.09.2024, більш точну дату та час встановити не вдалося, проходячи військову службу у складі військової частини НОМЕР_2 , виконуючи бойові завдання щодо захисту територіальної цілісності і безпеки України, перебуваючи в населеному пункті Роздолівка, Бахмутського району Донецької області, більш точне місце не встановлено, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, незаконно, без передбаченого «Положенням про дозвільну систему», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, та «Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також, боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, дозволу, шляхом привласнення знайденої вогнепальної зброї та бойових припасів, придбав автомат АК- 12 із серійним номером НОМЕР_3 , який належить до категорії вогнепальної зброї та 149 патронів до нарізної вогнепальної зброї промислового виробництва калібру 5,45-мм, які належать до категорії бойових припасів, після чого, 05.09.2024 за допомогою автомобіля, який перебував у його користуванні марки Volkswagen, реєстраційний номер НОМЕР_4 перевіз вказану вогнепальну зброю та 24 патрони калібру 5,45-мм до місця свого проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де їх зберігав без передбаченого законом дозволу до 12 год. 50 хв. 18.09.2024, а 125 патронів калібру 5,45-мм залишив у автомобілі, який перебував у його користуванні марки Volkswagen, реєстраційний номер НОМЕР_4 , де зберігав їх без передбаченого законом дозволу до 13 год. 33 хв. 19.09.2024.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив викладене в обвинувальному акті. У вчиненому розкаявся, зазначив, що шкодує про скоєне, обіцяв, що подібного більше вчиняти не буде. Додатково пояснив, що вогнепальну зброю та патрони взяв як трофей, усвідомлював, що це незаконно. Під час обшуку 18.09.2024 працівники поліції вилучили у нього автомат та патрони. Просив призначити мінімальне покарання.

Покази обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення.

Суд відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши перед цим, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнів у добровільності їх позиції не має, їм роз`яснено, що вони в такому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене, суд, заслухавши обвинуваченого, прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена повністю.

При цьому, суд вважає, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання, носіння, зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій сторонами не оспорюються.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Обвинувачений не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності. Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні. У судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку, передбаченому статтями 69, 69-1 КК України, не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, спосіб вчинення такого і його мотиви, форму вини, обстановку вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем, раніше не судимий, на обліку у лікаря -психіатра та наркологічному кабінеті не перебуває, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття у вчиненому, оскільки обвинувачений повністю визнає свою вину, щиро розкаявся перед судом, в суді давав послідовні визнавальні показання.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.

На підставі викладеного, з метою досягнення виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових злочинів, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 покарання у межах санкції ч. 1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі.

Разом з тим, враховуючи конкретні, досліджені в ході судового розгляду обставини справи, особу обвинуваченого, визнання вини та відношення до вчиненого, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без відбування призначеного покарання, із застосуванням ст. 75 КК України, тому обвинуваченого слід звільнити від призначеного покарання з випробуванням, та з метою організації органами виконання покарань належного контролю за його поведінкою, покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1, та п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Щодо тривалості іспитового строку, то суд зауважує, що іспитовий строк містить у собі погрозу реального виконання покарання, якщо засуджений не буде виконувати умови випробування, і можливість остаточного звільнення від відбування покарання і погашення судимості, якщо особа виконає покладені на неї обов`язки. Встановлення іспитового строку полягає і в тому, що за засудженою особою здійснюється контроль з боку органів виконання покарання. Крім того, іспитовий строк дисциплінує засудженого, привчає його до додержання законів, нагадує йому, що він не виправданий, а проходить випробування, від результату якого залежить його подальша доля звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Встановлення в даному випадку судом іспитового строку 1 (один) рік є виправданим з врахуванням особи обвинуваченого, який раніше не судимий, і достатнім для того щоб засуджений довів своє виправлення без реального відбування основного покарання.

На думку суду дане покарання є необхідним і достатнім для можливого перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, справедливим у співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і що цілком відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

Міра запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні обвинуваченому ОСОБА_4 не обиралася та підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.

Майнова шкода злочином не завдана.

Відповідно до ст. 124 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають стягненню у дохід держави процесуальні витрати на залучення експертів у загальному розмірі 6931,38 грн.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати на залучення експерта на користь держави за проведення: судової балістичної експертизи № СЕ-19/109-24/13685-БЛ від 21.10.2024 у сумі 2387,70 грн.;судової балістичної експертизи № СЕ-19/109-24/13696-БЛ від 23.09.2024 у сумі 3029,12 грн.; судової балістичної експертизи № СЕ-19/109-24/13683-БЛ від 23.09.2024 у сумі 1514,56 грн., у загальному розмірі 6931 (шість тисяч дев`ятсот тридцять одна) грн 38 коп.

Після набрання вироком законної сили, речові докази по справі: 125 предметів, зовні схожих на патрони, які упаковано в спецпакет WAR 1264133, 24 предмети, зовні схожі на патрони, які упаковано в спец пакет СRІ 1106591, предмет, схожий на автомат, який упаковано в полімерний пакет із біркою В431699, предмет схожий на пістолет із магазином, в якому знаходяться 6 предметів, зовні схожих на патрони, які упаковано в спец пакет SUD2055273, які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області - передати відповідній установі на потреби Збройних сил України, за відсутності такої потреби- знищити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1