Номер провадження: 11-сс/813/366/25
Справа № 947/3264/25 1-кс/947/1337/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

29.01.2025 року м. Одеса

Суддя-доповідач судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши в порядку ст.398 КПК України апеляційну скаргу представника Міністерства юстиції України ОСОБА_3 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 22 січня 2025 року,

встановив:

Оскарженою ухвалою залишена без задоволення скарга ОСОБА_3 , подана в інтересах Міністерства юстиції України, на бездіяльність посадових осіб Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою зобов`язати уповноважених осіб Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві внести до ЄРДР відомості про вчинене кримінальне правопорушення за заявою від 22 грудня 2024 року за №176460/9.1.4/15-24.

Перевіривши апеляційну скаргу та додані документи, що підтверджують повноваження апелянта в даному провадженні, суддя-доповідач дійшов таких висновків.

Частиною 1 ст.24 КПК України (далі КПК) встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» (Melnyk v. Ukraine), заява № 23436/03, зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Відповідно до ч.3 ст.392 КПК, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених КПК України.

З матеріалів судової справи вбачається, що на підтвердження своїх повноважень представляти інтереси Міністерства юстиції України в Одеському апеляційному суді ОСОБА_3 надала дві довіреності у порядку передоручення від 03 листопада 2021 року та від 01 листопада 2023 року.

Довіреністю у порядку передоручення від 03 листопада 2021 року ОСОБА_4 уповноважив в порядку передоручення ОСОБА_5 представляти інтереси Мін`юсту в судах України (в тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях) з усіма правами, які надано законом стороні по справі, в тому числі з правом підписувати, подавати, доповнювати позовні заяви та інші передбачені законом процесуальні документи.

В свою чергу, Довіреністю у порядку передоручення від 01 листопада 2023 року, ОСОБА_5 уповноважила в порядку передоручення ОСОБА_3 представляти інтереси Міністерства юстиції України в судах України (в тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях) з усіма правами, які надано законом стороні по справі, в тому числі з правом підписувати, подавати, доповнювати позовні заяви та інші передбачені законом процесуальні документи.

Пунктом 19 ч.1 ст.3 КПК України визначено, що сторонами кримінального провадження є - з боку обвинувачення: слідчий, дізнавач, керівник органу досудового розслідування, керівник органу дізнання, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених цим Кодексом; з боку захисту: підозрюваний, особа, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники.

Таким чином, виходячи з приписів п.19 ч.1 ст.3 КПК, слід дійти висновку, що Міністерство юстиції України не є стороною в даному кримінальному провадженні, і як наслідок ОСОБА_3 не є особою, яка наділена правом подавати апеляційну скаргу від імені Міністерства юстиції України на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 22 січня 2025 року, оскільки дорученням Міністерства юстиції України остання уповноважена лише представляти інтереси Міністерства юстиції України в судах України (в тому числі в суді апеляційної інстанції) з усіма правами, які надано законом стороні по справі.

Згідно з п.2 ч.3 ст.399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо апеляційну скаргу подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

За таких обставин, суддя-доповідач, враховуючи положення п.19 ч.1 ст.3, п.2 ч.3 ст.399 КПК, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.

Керуючись статтями 3, 7, 9, 64-1, 393, ст.396, п.2 ч.3 ст.399, 405, 419 КПК України, суддя-доповідач,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах Міністерства юстиції України на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 22 січня 2025 року про повернення скарги на бездіяльність посадових осіб Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги надіслати ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення до Верховного Суду.

Суддя

Одеського апеляційного суду ОСОБА_2