ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/919/25 Справа № 207/7400/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000877 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 листопада 2024 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Маріуполь Донецької області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить вирок суду змінити, у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_9 з ч.2 ст.121 КК України на ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.125 КК України; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши ОСОБА_9 з-під варти.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що стороною обвинувачення не надано доказів того, а судом не встановлено, що саме обвинувачений ОСОБА_9 спричинив ОСОБА_10 тяжкі тілесні ушкодження, від яких останній помер.

Зазначає, що відповідно до відеозапису з камери відеоспостереження, розташованої на стовпі навпроти перехрестя по проспекту Свободи, буд. 68 та вулиці 9 Травня в м. Кам`янське Дніпропетровської області, під час нанесення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень біля кіоску перебувало декілька осіб, проте за версією сторони обвинувачення, крім обвинуваченого ОСОБА_9 , там був тільки свідок ОСОБА_11 , тобто стороною обвинувачення не встановлено кількість та особи людей, які перебували в той час біля місця вчинення злочину, не допитано їх та не встановлено їх причетність до вчиненого злочину.

Стверджує, що судом не повністю був досліджений вказаний відеозапис, а при ухваленні судового рішення не надано належної оцінки цьому доказу.

Посилається на те, що вказаний відеозапис підтверджує позицію обвинуваченого про те, що він тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_10 не спричиняв, та що біля кіоску перебувало ще декілька осіб, серед яких був і ОСОБА_11 .

Пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 , що в той час, коли він приїхав до кіоску, там відбувався конфлікт, підтверджуються відповіддю на адвокатський запит ТОВ «Явір-2005», згідно із яким 31.10.2023 року близько 22.47 годин було здійснено виїзд працівників ТОВ «Явір-2005» за адресою м. Кам`янське, пр. Свободи, буд. 68, на підставі телефонного сповіщення, однак вказаній відповіді судом не була надана належна оцінка.

Також пояснення свідка ОСОБА_12 підтверджують позицію обвинуваченого.

Зазначає, що пояснення потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , які були надані суду, відрізняються від їх пояснень, наданих слідчому на стадії досудового розслідування, однак, судом було відмовлено у задоволені клопотання сторони захисту щодо дослідження протоколів допиту потерпілої та вказаних свідків для з`ясування причин розбіжностей в їх показах.

Стверджує, що в судовому засіданні був досліджений відеозапис проведення слідчого експерименту від 16.11.2023 року за участі свідка ОСОБА_11 , під час якого він пояснив, що перебував біля кіоску разом з ОСОБА_14 , коли почув звуки бійки, після чого підбіг на місце вчинення злочину. В цій частині пояснення ОСОБА_11 суперечать його поясненням, наданими суду 19.02.2024 року.

Також потерпіла ОСОБА_7 , свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_11 пояснювали суду, що коли вони були біля кіоску, то конфліктів не було, зокрема за участю ОСОБА_10 , що суперечить подіям на відеозаписі з камери спостереження, поясненням обвинуваченого ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_12 та інформації з відповіді ТОВ «Явір-2005», а, отже, пояснення потерпілої та вказаних свідків є явно неправдивими, однак суд зазначеному не дав належної оцінки.

Отже, органами досудового розслідування не встановлені всі обставини спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень.

Посилається на те, що згідно із висновком експерта №2159/2921-БД від 06.12.2023 року на вилучених речах ОСОБА_9 наявність крові не встановлено, а твердження сторони обвинувачення, що ОСОБА_9 змінив одяг після вчинення злочину є припущенням.

Звертає увагу на те, що відповідно до матеріалів провадження, співробітники органів досудового розслідування не здійснювали таких слідчих дій як обшук квартири, в якій проживав ОСОБА_9 , та ділянки місцевості біля будинку, з метою відшукання речових доказів. Водночас, обвинувачений ОСОБА_9 пояснював в суді, що після його затримання співробітники поліції в його присутності здійснювали огляд його квартири, а свідок ОСОБА_12 повідомив, що він разом зі співробітниками поліції приходив до квартири ОСОБА_9 ще до затримання останнього та заходили до квартири.

Зазначає, що на підставі протоколів слідчих експериментів, які були проведені за участю ОСОБА_11 та ОСОБА_9 були проведенні додаткові судово-медичні експертизи, однак експертам не були поставлені питання чи могли виявлені на тілі ОСОБА_10 тілесні ушкодження утворитись при падінні останнього з висоти власного зросту після надання його тілу прискорення шляхом нанесення травматичних дій (одного чи декілька ударів) по тулубу або в голову ОСОБА_10 , або без таких, при механізмі, які зазначені в протоколах слідчих експериментів за участю свідка ОСОБА_11 та підозрюваного ОСОБА_9 .

У висновку судово-медичної експертизи №2614-Е-Д зазначено, що ушкодження, виявлені на тілі ОСОБА_10 , які знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті, не є характерними для виникнення внаслідок надання тілу прискорення або внаслідок падіння з висоти власного зросту, проте, дана експертиза проводилась без урахування протоколів слідчих експериментів за участю ОСОБА_11 та ОСОБА_9 .

У зв`язку з цим в судовому засіданні стороною захисту було заявлено клопотання про призначення додаткової судово-медичної експертизи, однак судом було відмовлено в задоволені цього клопотання.

Стверджує, що в судовому засіданні 13.11.2024 року було допитано судового експерта, який в порушення вимог ст.356 КПК України взагалі не викликався судом, а був доставлений до суду стороною обвинувачення без жодного клопотання сторін. Також під час допиту судового експерта, на запитання сторони захисту щодо вірогідності отримання потерпілим ОСОБА_10 виявлених у нього тілесних ушкоджень при падінні останнього з висоти власного зросту, експерт відповів, що не може надати відповідь на дане запитання, оскільки таке запитання необхідно ставити перед експертами при проведенні експертизи, чого зроблено не було.

У зв`язку з цим, стороною захисту було повторно заявлено клопотання про призначення додаткової судово-медичної експертизи, однак судом було відмовлено у задоволені цього клопотання.

Зазначає, що згідно із висновком експерта №2614-Е-Д ушкодження, виявлені при дослідженні трупу ОСОБА_10 , виникли внаслідок не менше 14-ти травматичних дій. Дані відомості були також зазначені в обвинувальному акті, затвердженому 25.12.2023 року, однак, у зв`язку з тим, що під час судового розгляду не були встановлені докази того, що саме ОСОБА_9 завдав ОСОБА_10 таку кількість травматичних дій, обвинувальний акт було змінено та з його змісту виключено дану інформацію. Однак ця інформація залишається у висновку експерта №2614-Е-Д.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_9 визнає себе винним у нанесені ОСОБА_10 двох ударів ногами, які прийшлись йому по руках та навіть не завдали йому тілесних ушкоджень, так як не були виявлені при проведенні судово-медичних експертиз, та двох ударів руками в область тулубу, наслідки яких встановлені висновком експерта №2614-Е, а саме синці в області правої ключиці, передньої поверхні правого плечового суглобу, лівої лопатки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, мають скороминущі наслідки та не знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, а причетність ОСОБА_9 до спричинення ОСОБА_10 умисних тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть останнього, не встановлена в суді, протиправні дії ОСОБА_9 мають бути кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України.

Прокурором, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, подано заперечення на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в якому просить вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 листопада 2024 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 121 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

За обставин, викладених у вироку, 31.10.2023 року приблизно о 23.50 годині ОСОБА_9 знаходився біля кіоску за адресою: на перехресті проспекту Свободи, будинок 68 та вулиці 9 Травня в м. Кам`янське разом зі своїм знайомим ОСОБА_10 .

Знаходячись за вищезазначеною адресою між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 під час спілкування на ґрунті раніше виниклих особистих неприязних відносин виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_9 раптово виник прямий умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_10 та наніс йому два удари кулаком правої руки в обличчя, від отриманих ударів ОСОБА_10 впав на спину на асфальт, а ОСОБА_9 , знаходячись над ним, наніс ОСОБА_10 не менше двох ударів навідмаш правою ногою, взутою в кросівок, по голові та не менше трьох ударів зверху вниз правою ногою, взутою в кросівок, по голові, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді: щелепно-лицьова травма голови (чисельні синці, що зливаюся між собою, в області обличчя, лобу та перед вушних областей серед яких в області перенісся та правої надбрівної дуги, в лівій передвушній області, на підборідді по центру, в області лівої щоки, в області правої щоки, в правій передвушній області - групи синців, що мають вірну геометричну форму у вигляді відбитків, багатоуламкові переломи кісток обличчя)- відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як така, що викликала загрозливе для життя явище у вигляді аспірації кров`ю та розвитку механічної асфіксії, що в даному випадку викликало смерть.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_10 помер на місці вчинення правопорушення. Смерть ОСОБА_10 настала близько 1-2-х годин до огляду трупа на місці події, що може відповідати близько 23.58 годин 31.10.2023 року - 00.58 годин 01.11.2023 року. Причиною смерті ОСОБА_10 є щелепно-лицьова травма голови з багато уламковими переломами кісток обличчя, яка супроводжувалась рясною кровотечею, що призвело до аспірації кров`ю та розвитку механічної асфіксії, про що свідчить наявність вищезазначених ушкоджень, а також морфологічні ознаки, виявлені при дослідженні трупу та при судово-гістологічному дослідженні (просвіток трахеї та бронхів містить рідку, темно-червону кров, легені з виступаючими ділянками темно-червоного кольору, вздуті в краєв відділах, по бічним поверхням з відбитками ребер, на дотик пухнасто-еластичні, під плеврою легенів поодинокі дрібно крапкові, темно-червоні крововиливи, на розрізі тканина легенів має мармуровий малюнок, сірувато-червона, з ділянками темно-червоного кольору, які місцями конусоподібні, розширюються на зовню, емфізема легень, дистелектази легень, маси еритроцитів в прозорах хрящових бронхів та бронхів середнього калібру, маси еритроцитів в порожнинах груп альвеол, набряк легень).

Щелепно-лицьова травма голови виникла від дії тупого твердого предмета, предметів, які в місці прикладання сили відповідно ушкодженням в області перенісся та правої надбрівної дуги, в лівій перед вушній області, на підборідді по центру, в області лівої щоки, в області правої щоки, в правій перед вушній області мав (мали) обмежену не рівну поверхню з вірно геометричним малюнком (що характерно для дії підошви взуття).

Ушкодження в області голови утворились внаслідок не менше 8-ми травматичних дій.

Синці в області правої ключиці, передньої поверхні правого плечового суглобу, лівої лопатки - у вигляді крапок виникли внаслідок дії тупого твердого предмета, предметів, що діяв через одяг у вигляді відбитку тканини; синець в області заднє-зовнішній поверхні правого стегна в середній треті у вигляді горизонтальних смуг - виник від дії тупого твердого предмета, предметів, який мав обмежену не рівну поверхню з вірно геометричним малюнком (що характерно для дії підошви взуття), ділянки осадження в потиличній області по центру, в правій тім`яній області виникли внаслідок дії тупого твердого предмета, предметів, або при ударі о такі - відносяться до легких тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки, незадовго до настання смерті та в прямому причинному зв`язку з настанням смерті не знаходяться.

Характер щелепно-лицьової травми, ступінь вираженості прижиттєвої реакції в область ушкоджень, свідчить про те, що ушкодження виникли в короткий проміжок часу (декілька хвилин, можливо десятків хвилин), безпосередньо перед настанням смерті.

Щелепно-лицьова травма голови (чисельні синці, що зливаюся між собою в області обличчя, лобу та перед вушних областей серед яких в області перенісся та правої надбрівної дуги, в лівій перед вушній області, на підборідді по центру, в області лівої щоки, в області правої щоки, в правій перед вушній області - групи синців, що мають вірну геометричну форму у вигляді відбитків, багато уламкові переломи кісток обличчя) - знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника, прокурора та потерпілу, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам провадження, підтверджується дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що стороною обвинувачення не надано доказів того, а судом не встановлено, що саме обвинувачений ОСОБА_9 спричинив ОСОБА_10 тяжкі тілесні ушкодження, від яких останній помер, - не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та дослідженим судом першої інстанції доказам, яким у вироку судом надано належну оцінку.

Так, вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, підтверджується такими доказами:

- показами обвинуваченого ОСОБА_9 , який в суді першої інстанції не заперечував тих обставин, що він спричинив потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження;

- показами потерпілої ОСОБА_7 , яка в суді першої інстанції повідомила, що 31.10.2023 року з 19.00 години відпочивала біля кіоску, розташованого між будинками АДРЕСА_3 та № 68 по проспекту Свободи в м. Кам`янське. Спілкувалась з продавцем кіоску ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 . Приблизно через годину підійшов ОСОБА_10 . Надалі, всі перемістились від кіоску до скверу по проспекту Свободи. Коли йшли до скверу, будь-яких тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 не було. О 23.30 годині відійшла від компанії. Зі слів матері знає, що ОСОБА_10 прийшов додому, йому хтось зателефонував та він пішов до кіоску. ОСОБА_13 зателефонувала їй на мобільний телефон і повідомила, що відбувається бійка, в якій приймає участь ОСОБА_10 . Коли вона прибігла до кіоску, ОСОБА_13 вказала в район перехрестя проїзної частини дороги між проспектом Свободи та вулицею 9-го Травня, підійшовши на вказане місце, побачила ОСОБА_10 , який лежав на асфальті, тяжко дихав та хрипів. Навкруги було темно, поряд нікого не було. В цей час, підійшов ОСОБА_11 та повідомив, що прослідкував за чоловіком, який побив ОСОБА_10 ;

- показами свідка ОСОБА_13 , яка в судовому засіданні показала, що з 31.10.2023 року працювала у торгівельному кіоску, який розташований на перехресті вулиці 9 Травня та проспекту Свободи між будинками № 66 та № 68, біля якого гуляло декілька компаній. До кіоску підійшов ОСОБА_10 , купив цигарки та відійшов до холодильника, де його хтось смикнув. Надалі, чула звуки 3 5 ударів, що відбувалось не бачила. Коли все закінчилось, вона виглянула та побачила, що лежить чоловік, схожий на ОСОБА_10 , біля нього нікого не було, до нього не підходила. Одразу ж зателефонувала ОСОБА_7 та повідомила, що ОСОБА_10 побили. Через 5 - 10 хвилин підбігла ОСОБА_7 та пішла на місце де перебував ОСОБА_10 . Також підійшов ще один чоловік;

- показами свідка ОСОБА_14 , яка в судовому засіданні показала, що 31.10.2023 року разом із ОСОБА_11 прийшла до кіоску, розташованого по АДРЕСА_4 , де стали відпочивати. Біля кіоску зустріли ОСОБА_7 , через деякий час підійшов ОСОБА_10 . Потім ОСОБА_10 кудись поїхав, пізніше повернувся. Трохи пізніше пішли у сквер і, коли всі почали розходитися, повернулась до кіоску. Виявивши, що розрядився телефон, попрямувала додому, повернувшись до кіоску, побачила працівників поліції, швидку та в районі перехрестя проїзної частини дороги ОСОБА_10 , який лежав на асфальті;

- показами свідка ОСОБА_11 , який в суді першої інстанції повідомив, що 31.10.2023 року о 21.00 годині разом із ОСОБА_14 знаходився на перехресті проспекту Свободи, 68 та вулиці 9 Травня в м. Кам`янське, де біля торгівельного кіоску зустріли ОСОБА_7 та продавця кіоску ОСОБА_13 . Через деякий час підійшов ОСОБА_10 , конфліктів ніяких не відбувалось. На велосипеді під`їхав незнайомий чоловік з рюкзаком, спитав чи може приєднатись до нас, розповів, що його звуть ОСОБА_9 . Побачивши ОСОБА_10 , запитав, чи це той чоловік, що має прізвисько « ОСОБА_15 », знаючи про це, відповів йому ствердно. ОСОБА_9 розповів, що приблизно рік назад у нього з ОСОБА_10 був конфлікт. Через деякий час, ОСОБА_9 сказав, що піде додому та хоче зустрітися пізніше, запропонував обмінятися з ним номерами мобільних телефонів. Прийшов у сквер до компанії, через деякий час відійшов у двори будинків поблизу магазину «Велес». В цей час на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_9 . Пояснив йому, що вже від кіоску пішли і знаходяться біля магазину «Велес», на що він відповів, що зараз підійде. Зачекавши на нього, пішли до компанії, яка від скверу поверталася до кіоску, біля якого гуляли раніше. Відійшов від ОСОБА_9 , попрямував до ОСОБА_14 , яка стояла біля кіоску. Де в цей час знаходився ОСОБА_9 , не звернув уваги. Поспілкувався з ОСОБА_14 і вона пішла додому, залишився чекати на неї біля кіоску. В цей час почув звуки, схожі на бійку: було чутно чоловічі голоси та звуки ударів. Зайшовши за кіоск, побачив як ОСОБА_9 . б`є ОСОБА_10 , який напівлежачи перебував на асфальті та намагався ухилитися від ударів, крутився на асфальті, старався закрити голову руками та просив ОСОБА_9 піднятись. Підбіг до ОСОБА_9 ззаду та став відтягувати від ОСОБА_10 . В цей час ОСОБА_9 продовжував наносити удари ногами ОСОБА_10 . Яку кількість ударів наніс ОСОБА_9 , вказати чітко не може, їх було близько семи. ОСОБА_9 сказав йому, що ОСОБА_10 отримав за старі заслуги. Потім ОСОБА_9 почав уходити, а він вирішив прослідкувати за ним. В цей час ОСОБА_10 залишився лежати на асфальті, не підходив до нього. Коли повернувся, щоб надати допомогу ОСОБА_10 , зустрів ОСОБА_7 , з якою разом підійшли до ОСОБА_10 . Він лежав на тому самому місці на асфальті, обличчям донизу, під ним була калюжа крові, голосно дихав та хрипів. Дочекались приїзду поліції та він повідомив, що бачив, куди пішов ОСОБА_9 . Підійшов раніше невідомий хлопець, який розповів, що бачив з балкону квартири як побили ОСОБА_10 . Він набрав по мобільному телефону номер ОСОБА_9 та сказав, щоб він вийшов, виніс гроші на таксі для чоловіка, якого він побив, але ОСОБА_9 не вийшов. Тоді з співробітниками поліції прийшли до квартири ОСОБА_9 , але вдома його не було;

- показами свідка ОСОБА_16 , який в суді першої інстанції повідомив, що 31.10.2023 року, будучи на балконі 4-го поверху, почув сварку на перехресті біля кіоску. Нічого не бачив, бо перешкоджало дерево. Через 30 хвилин знову вийшов на балкон та вже біля кіоску відбувалась бійка між двома чоловіками. Спочатку щось з`ясовували між собою, потім чоловік наніс близько 5 ударів, інший чоловік впав. Чоловік, який лежав на землі, намагався чинити супротив, а чоловік, що стояв над ним, продовжував бити його ногами. Коли бійка скінчилась, чоловік, який бив, зник з місця події. Викликав поліцію та вийшов на місце біля пішохідного переходу, де побачив біля побитого двох жінок та чоловіка. Після приїзду поліції, чоловік повідомив, що бачив, куди пішов чоловік, що наносив удари та має його номер мобільного телефону. Набравши номер телефону, повідомив, що його чекають на вулиці, щоб він виніс гроші на таксі для чоловіка, якого він побив, він відповів, що зараз підійде. На усі наступні виклики телефон вже був вимкнений. Разом з працівниками поліції прийшов до квартири, де проживає чоловік, але вдома його не було.

Також вина обвинуваченого підтверджується письмовими доказами та висновками експерта, а саме:

- протоколом огляду місця події від 01.11.2023 року (а.п. 10-21 т.1), відповідно до якого місцем огляду є відкрита ділянка місцевості (пішохідний перехід), поруч з кіоском на перехресті вулиць проспект Свободи та вулиця 9-го Травня, приблизно на відстані 6 метрів від зазначеного кіоску виявлено труп ОСОБА_10 . Також було зроблено змиви з обох долонь рук на марлевий тампон, вилучено мікрочастки з обох рук на світлу дактоплівку, були зроблені зрізи нігтьових пластин в кількості 10 штук з обох рук;

- висновком експерта № 2614-Е від 24.11.2023 року (а.п. 24-29 т.1), з якого вбачається, що причиною смерті є щелепно-лицьова травма голови з багато уламковими переломами кісток обличчя, яка супроводжувалась рясною кровотечею, що призвело до аспірації кров`ю та розвитку механічної асфіксії, про що свідчить наявність вищезазначених ушкоджень, а також морфологічні ознаки, виявлені при дослідженні трупу та при судово-гістологічному дослідженні.

При дослідженні трупа знайдено: щелепно-лицьова травма голови (чисельні синці, що зливаюся між собою, в області обличчя, лобу та передвушних областей, серед яких в області перенісся та правої надбрівної дуги, в лівій передвушній області, на підборідді по центру, в області лівої щоки, в області правої щоки, в правій передвушній області - групи синців, що мають правильну геометричну форму у вигляді відбитків, багатоуламкові переломи кісток обличчя) - відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як така, що викликала загрозливе для життя явище у вигляді аспірації кров`ю та розвитку механічної асфіксії, що в даному випадку викликало смерть.

Щелепно-лицьова травма голови виникла від дії тупого твердого предмета, предметів, які в місці прикладання сили відповідно ушкодженням в області перенісся та правої надбрівної дуги, в лівій передвушній області, на підборідді по центру, в області лівої щоки, в області правої щоки, в правій передвушній області мав (мали) обмежену нерівну поверхню з правильно геометричним малюнком (що характерно для дії підошви взуття).

Ушкодження в області голови утворились внаслідок не менше 8-ми травматичних дій.

Синці в області правої ключиці, передньої поверхні правого плечового суглобу, лівої лопатки - у вигляді крапок виникли внаслідок дії тупого твердого предмета, предметів, що діяв через одяг у вигляді відбитку тканини; синець в області задньозовнішній поверхні правого стегна в середній треті у вигляді горизонтальних смуг - виник від дії тупого твердого предмета, предметів, який мав обмежену не рівну поверхню з правильним геометричним малюнком (що характерно для дії підошви взуття), ділянки осадження в потиличній області по центру, в правій тім`яній області виникли внаслідок дії тупого твердого предмета, предметів, або при ударі о такі - відносяться до легких тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки, незадовго до настання смерті та в прямому причинному зв`язку з настанням смерті не знаходяться.

Характер щелепно-лицьової травми, ступінь вираженості прижиттєвої реакції в області ушкоджень, свідчить про те, що ушкодження виникли в короткий проміжок часу (декілька хвилин, можливо десятків хвилин), безпосередньо перед настанням смерті.

Щелепно-лицьова травма голови (чисельні синці, що зливаються між собою в області обличчя, лобу та передвушних областей, серед яких в області перенісся та правої надбрівної дуги, в лівій передвушній області, на підборідді по центру, в області лівої щоки, в області правої щоки, в правій передвушній області - групи синців, що мають правильну геометричну форму у вигляді відбитків, багатоуламкові переломи кісток обличчя) - знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті;

- висновком експерта № 1318-Е- від 01.11.2023 року (а.п. 65 т.1), з якого слідує, що будь-яких видимих ушкоджень на тілі ОСОБА_9 не виявлено;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 01.11.2023 року (а.п. 79-82 т.1), відповідно до якого свідок ОСОБА_11 вказав на ОСОБА_9 як на особу, яка 31.10.2023 року, перебуваючи на перехресті проспекту Свободи та вулиці 9-го Травня в м. Кам`янське, нанесла ОСОБА_10 удари ногою по голові та обличчю;

- протоколом огляду речей від 01.11.2023 року (а.п. 87-88 т.1), з якого слідує, що предметом огляду є оптичний носій DVD-R VIDEX об`ємом 4,7 GB з відеозаписом з камери спостереження № 55, яка розташована на стовпі навпроти перехрестя по проспекту Свободи, 68 та вулиці 9 Травня в м. Кам`янське. Було переглянуто відеозапис, зроблений 31.10.2023 року за період часу з 22.00 години по 00.00 годину, на якому видно як біля кіоску знаходяться силуети людей, встановити кількість неможливо. В період часу з 23.53.38 години за правий кут кіоску відходять дві особи, не ідентифікуються. В 23.54.20 годину між двома особами відбувається бійка. В 23.55.00 годину на пішохідному переході, що розташовується біля кіоску, з`являється силует. До нього в 23.57.01 підходить інша особа, світить на нього ліхтарем, після чого підходить ще одна особа. Силует залишається на пішохідному переході, біля нього знаходяться декілька осіб, не ідентифікуються. Силует залишається на пішохідному переході до завершення відеозапису;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.11.2023 року (а.п. 172-175 т.1), в ході якого свідок ОСОБА_11 вказав на обставини вчинення ОСОБА_9 злочину, а саме показав, яким чином обвинувачений спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 , зазначивши механізм та кількість нанесених ОСОБА_10 ударів;

- висновком експерта № 2614-Е-Д від 08.12.2023 року (а.п. 183-184 т.1), з якого слідує, що смерть ОСОБА_10 настала близько 1-2-х годин до огляду трупа на місці події, що може відповідати близько 23.58 годин 31.10.2023 року - 00.58 годин 01.11.2023 року.

Ушкодження, виявлені при дослідженні трупу, виникли внаслідок не менше 14-ти травматичних дій.

Характер щелепно-лицьової травми, ступінь вираженості прижиттєвої реакції в області ушкоджень свідчить про те, що не можна виключити, що потерпілий ОСОБА_10 міг з отриманими тілесними ушкодженнями здійснювати активні дії, пересуватися короткий проміжок часу (декілька хвилин, можливо десятків хвилин).

Ушкодження, виявлені на тілі ОСОБА_10 , які знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті, не є характерними для виникнення внаслідок надання тілу прискорення або внаслідок падіння з висоти власного зросту.

Допитаний в суді першої інстанції експерт ОСОБА_17 підтримав складені ним висновки експерта;

- висновком експерта № 2614-Е-Д-1 від 08.12.2023 року (а.п. 186-188 т.1), відповідно до якого характер ушкоджень, виявлених при дослідженні трупу, їх локалізація свідчать про те, що ушкодження могли утворитися при механізмі і розташуванні потерпілого ОСОБА_10 та підозрюваного ОСОБА_9 , як вказано свідком ОСОБА_11 в ході слідчого експерименту від 16.11.2023 року;

- висновком експерта № 2614-Е-Д-2 від 22.12.2023 року (а.п. 221-222 т.1), з якого слідує, що характер ушкоджень, виявлених при дослідженні трупу, їх локалізація, наявність щелепно-лицьової травми голови, яка викликала смерть, свідчать про те, що ушкодження у вигляді вищезазначеної щелепно-лицьової травми голови не могли утворитися при механізмі, як вказано підозрюваним ОСОБА_9 в ході слідчого експерименту від 22.12.2023 року. Не можна виключити, що ушкодження у вигляді синців в області правої ключиці, передньої поверхні правого плечового суглобу, лівої лопатки, ділянки осадження в потиличній області по центру, в правій тім`яній області могли утворитися при механізмі і розташуванні потерпілого ОСОБА_10 та підозрюваного ОСОБА_9 , як вказано підозрюваним ОСОБА_9 в ході слідчого експерименту від 22.12.2023 року;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.09.2024 року (а.п. 139-142 т.2), в ході якого свідок ОСОБА_16 показав, що коли він був на балконі, то чув сварку. Коли біля кіоску штовхались чоловіки, хтось падав. Чоловіки штовхались, дрались та перемістилися до дороги, де потім лежав чоловік. По звукам чоловік лежав на асфальті, інший чоловік наносив удари, а той йому кричав «не треба», потім чоловік лежав і мовчав, інший чоловік продовжував наносити удари. З балкону бачив як до лежачого чоловіка підходила жінка, після того викликав поліцію;

- іншими доказами, зазначеними у вироку, та взятими судом до уваги.

Підстав для того, щоб вважати зазначені докази недопустимими у кримінальному провадженні, на підставі яких суд дійшов висновку про винність ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, суд не знаходить, адже суд першої інстанції, згідно із положеннями ст. 94 КПК України, під час ухвалення вироку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінював кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Доводи захисника про те, що відповідно до відеозапису з камери відеоспостереження під час нанесення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень біля кіоску перебувало декілька осіб, проте за версією сторони обвинувачення, крім обвинуваченого ОСОБА_9 , там був тільки свідок ОСОБА_11 , тобто стороною обвинувачення не встановлено кількість та особи людей, які перебували в той час біля місця вчинення злочину, не допитано їх та не встановлено їх причетність до вчиненого злочину, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зазначене жодним чином не спростовує висновків суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, так як сам обвинувачений не заперечував тих обставин, що ним потерпілому ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження. Свідок ОСОБА_11 як під час слідчого експерименту за його участю, так і в суді першої інстанції вказував на спричинення саме обвинуваченим потерпілому тілесних ушкоджень, при цьому покази вказаного свідка узгоджуються із висновком експерта № 2614-Е-Д-1 від 08.12.2023 року, відповідно до якого виявлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження могли утворитися при механізмі, вказаному свідком ОСОБА_11 в ході проведеного з ним слідчого експерименту. Також допитані потерпіла та свідки не вказували на те, що до вказаної події у ОСОБА_10 в цей день були з кимось конфлікти, в тому числі, про це не зазначала свідок ОСОБА_13 , яка працювала в кіоску, біля якого як стверджує захисник, перебувало декілька осіб, та яка мала змогу чути, що відбувається навколо. Окрім того, потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні стверджувала, що будь-яких тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 до цієї події не було. Також слід зазначити, що згідно із положеннями кримінального процесуального закону, слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, та на власний розсуд визначає об`єм дій, спрямованих на перевірку наведених заявником обставин, достатній та необхідний, за переконанням слідчого чи прокурора.

Посилання захисника на те, що судом не повністю був досліджений відеозапис з камери відеоспостереження, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на таке.

Згідно із ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Крім того, виходячи з принципу диспозитивності, зазначеного у ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. При цьому суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом. Таким чином, сторона, зацікавлена у розгляді та вирішенні певного питання, має порушити його перед судом відповідної інстанції і на відповідній стадії кримінального провадження.

Під час судового провадження суд дотримався вимог статей 10, 22 КПК України, створивши необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання всіх учасників процесу розглянуто у відповідності до вимог КПК України.

Відповідно до технічного запису судового засідання від 22.04.2024 року суд першої інстанції дослідив вказаний захисником відеозапис, при цьому сторона захисту не заявляла зауважень з приводу неповного його дослідження.

Твердження захисника, що суд при ухваленні судового рішення не надав належної оцінки вказаному відеозапису, а також, що вказаний відеозапис підтверджує позицію обвинуваченого про те, що він тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_10 не спричиняв, - не є слушними, оскільки суд першої інстанції у вироку із зазначенням часу, виклав обставини, які були зафіксовані на цьому відеозаписі, а саме з 23.53.38 години 31.10.2023 року, при цьому час вказаних подій узгоджується з показами обвинуваченого ОСОБА_9 щодо часу спричинення ним ОСОБА_10 тілесних ушкоджень та висновком експерта № 2614-Е-Д від 08.12.2023 року, відповідно до якого смерть ОСОБА_10 настала близько 1-2-х годин до огляду трупа на місці події, що може відповідати близько 23.58 годин 31.10.2023 року - 00.58 годин 01.11.2023 року, а тому суд обгрунтовано у вироку послався на вказаний відеозапис як на доказ винуватості обвинуваченого.

Доводи апеляційної скарги про те, що пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 , що в той час, коли він приїхав до кіоску, там відбувався конфлікт, підтверджуються відповіддю на адвокатський запит ТОВ «Явір-2005», згідно із якою 31.10.2023 року близько 22.47 годин було здійснено виїзд працівників ТОВ «Явір-2005» за адресою м. Кам`янське, пр. Свободи, буд. 68, на підставі телефонного сповіщення, а тому пояснення потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_11 про те, що коли вони були біля кіоску, то конфліктів не було, зокрема за участю ОСОБА_10 , є неправдивими, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки матеріали провадження не містять доказів того, що у вказаний ТОВ «Явір-2005» час у потерпілого ОСОБА_10 з кимось був конфлікт, і що вказаний виїзд якимось чином був пов`язаний з подіями, в яких брав участь ОСОБА_10 .

Посилання захисника на те, що пояснення свідка ОСОБА_16 підтверджують позицію обвинуваченого про те, що потерпілий був агресивним, чіплявся до нього, не є слушним, оскільки покази цього свідка щодо обставин події узгоджуються з показами, наданими свідком ОСОБА_11 в судовому засіданні, а саме, що коли ОСОБА_10 лежав на землі, обвинувачений продовжував бити його ногами, після чого ОСОБА_9 зник з місця події. Окрім того, за показами свідка ОСОБА_16 , коли бійка закінчилась, він вийшов на місце події та подзвонив на номер телефону ОСОБА_9 , який йому дав ОСОБА_11 , та повідомив йому, щоб той виніс гроші на таксі для чоловіка, якого він побив, при цьому ОСОБА_9 відповів, що зараз підійде, тобто в той момент не заперечив факту побиття ним ОСОБА_10 .

Твердження захисника, що пояснення потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , які були надані суду, відрізняються від їх пояснень, наданих слідчому на стадії досудового розслідування, однак, судом було відмовлено у задоволені клопотання сторони захисту щодо дослідження протоколів допиту потерпілої та вказаних свідків для з`ясування причин розбіжностей в їх показах, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що покази потерпілої та зазначених свідків, які були ними надані на досудовому розслідуванні, не мають суттєвих розбіжностей в показах, наданих ними в суді першої інстанції, при цьому захисник в апеляційній скарзі не зазначає, які саме розбіжності в показах зазначених осіб істотно вплинули на законність та обґрунтованість вироку.

Доводи апеляційної скарги про те, що під час проведення слідчого експерименту свідок ОСОБА_11 пояснив, що він перебував біля кіоску разом з ОСОБА_14 , коли почув звуки бійки, після чого підбіг на місце вчинення злочину, однак в цій частині його пояснення суперечать поясненням, наданим ним суду 19.02.2024 року, не є слушними, оскільки колегія суддів не вбачає істотних розбіжностей у показах свідка ОСОБА_11 , наданих ним як під час слідчого експерименту, так і в судовому засіданні, де він зазначав, що коли він був біля кіоску, то почув звуки, схожі на бійку, після чого за кіоском побачив як ОСОБА_9 б`є ОСОБА_10 .

Посилання захисника на те, що згідно із висновком експерта №2159/2921-БД від 06.12.2023 року на вилучених речах ОСОБА_9 наявність крові не встановлено, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказана обставина жодним чином не спростовує висновків суду щодо винуватості ОСОБА_9 за ч.2 ст.121 КК України, яка підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, в тому числі показами свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , письмовими доказами та висновками експерта, яким судом була надана належна оцінка.

Твердження захисника, що відповідно до матеріалів провадження, співробітники органів досудового розслідування не здійснювали таких слідчих дій як обшук квартири ОСОБА_9 , однак обвинувачений ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_12 вказували на те, що співробітники поліції заходили до квартири обвинуваченого, - є безпідставним, оскільки вказана обставина не є тим істотним порушенням вимог КПК України, яке може бути підставою для скасування судового рішення, так як з матеріалів провадження вбачається, що з квартири обвинуваченого нічого не вилучалося та речовим доказом не визнавалося.

Доводи захисника про те, що: - на підставі протоколів слідчих експериментів, які були проведені за участю ОСОБА_11 та ОСОБА_9 були проведені додаткові судово-медичні експертизи, однак експертам не були поставлені питання, чи могли виявлені на тілі ОСОБА_10 тілесні ушкодження утворитись при падінні останнього з висоти власного зросту; - у висновку судово-медичної експертизи №2614-Е-Д зазначено, що ушкодження, виявлені на тілі ОСОБА_10 , які знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті, не є характерними для виникнення внаслідок надання тілу прискорення або внаслідок падіння з висоти власного зросту, проте дана експертиза проводилась без урахування протоколів слідчих експериментів за участю ОСОБА_11 та ОСОБА_9 ; - допитаний в судовому засіданні експерт зазначив, що запитання щодо вірогідності отримання потерпілим тілесних ушкоджень при падінні останнього з висоти власного зросту необхідно ставити перед експертами при проведенні експертизи, чого зроблено не було, а тому, враховуючи наведене, стороною захисту було заявлено клопотання про призначення додаткової судово-медичної експертизи, однак судом було двічі безпідставно відмовлено в задоволенні цих клопотань, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на таке.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що судом першої інстанції було розглянуто вказані захисником клопотання відповідно до вимог ст.350 КПК України, про що було постановлено відповідні ухвали з належним їх обгрунтуванням та вмотивуванням, а саме, що питання, зазначені в клопотанні, були предметом дослідження при проведенні декількох судово-медичних експертиз та по ним надані відповіді, окрім того, в судовому засіданні був допитаний експерт ОСОБА_17 (а.п. 146, 177 т.2), а тому у суду апеляційної інстанції відсутні сумніви щодо їх законності, оскільки вказані ухвали відповідають вимогам, передбаченим ч.1 ст.370, ст.372 КПК України.

При цьому, допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_17 зазначив, що ушкодження, виявлені на обличчі ОСОБА_10 , не є характерними для виникнення внаслідок падіння з висоти власного зросту, а також, що ушкодження мають правильну геометричну форму, яка відобразилася на обличчі, що підтверджується висновком експерта № 2614-Е від 24.11.2023 року, відповідно до якого на обличчі ОСОБА_18 мається геометричний малюнок, що характерний для дії підошви взуття, та № 2614-Е-Д від 08.12.2023 року, відповідно до якого виявлені на тілі ОСОБА_10 ушкодження не є характерними для виникнення внаслідок надання тілу прискорення або внаслідок падіння з висоти власного зросту, таким чином, покази експерта та складені ним висновки спростовують доводи сторони захисту щодо отримання ОСОБА_10 тілесних ушкоджень внаслідок падіння з висоти власного зросту, адже доводять те, що виявлені у нього на обличчі тілесні ушкодження були спричинені від ударів взутою ногою, а тому відмова суду у задоволенні клопотань про проведення додаткової судово-медичної експертизи не свідчить про неповноту судового розгляду.

Окрім того, з матеріалів провадження вбачається, що свідок ОСОБА_11 під час слідчого експерименту, який був проведений за його участю, показав лише спричинення обвинуваченим потерпілому тілесних ушкоджень, коли останній вже лежав на асфальті, тобто ним не був показаний механізм удару, який призвів до падіння потерпілого, що саме по собі виключає те, що експерту могло ставитися питання щодо отримання потерпілим тілесних ушкоджень при падінні ним з висоти власного зросту, оскільки експерт надає у висновку відповіді на запитання з урахуванням викладених обставин справи.

Що стосується не проведення додаткової судово-медичної експертизи на підставі протоколу слідчого експерименту, який був проведений за участю ОСОБА_9 , який стверджував, що після нанесення потерпілому удару, останній впав обличчям на асфальт, то у висновку експерта № 2614-Е-Д-2 від 22.12.2023 року зазначено, що наявність щелепно-лицьової травми голови, яка викликала смерть потерпілого, свідчить про те, що ушкодження у вигляді вищезазначеної щелепно-лицьової травми голови не могли утворитися при механізмі, який вказаний підозрюваним ОСОБА_9 в ході слідчого експерименту від 22.12.2023 року.

Посилання захисника на те, що згідно із висновком експерта №2614-Е-Д ушкодження, виявлені при дослідженні трупу ОСОБА_10 , виникли внаслідок не менше 14-ти травматичних дій, дані відомості були також зазначені в обвинувальному акті, затвердженому 25.12.2023 року, однак, у зв`язку з тим, що під час судового розгляду не були встановлені докази того, що саме ОСОБА_9 завдав ОСОБА_10 таку кількість травматичних дій, обвинувальний акт було змінено та з його змісту виключено дану інформацію, однак ця інформація залишається у висновку експерта №2614-Е-Д, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що підставою для зміни обвинувального акта було зайве посилання у фактичних обставинах кримінального правопорушення на висновки експертиз № 2614-Е від 24.11.2023 та № 2614-Е-Д від 08.12.2023 року, оскільки відповідно до КПК України письмові докази досліджуються судом безпосередньо під час судового розгляду (а.п.163-169 т.2), а не зменшення обсягу обвинувачення, яке полягає у недоведенні спричинення ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_10 встановлених експертизою кількості тілесних ушкоджень.

Доводи захисника щодо наявності в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки наявні в матеріалах провадження докази, а саме покази потерпілої та свідків свідчать про те, що у потерпілого ОСОБА_10 31.10.2023 року не було конфліктів з іншими особами, окрім ОСОБА_9 , надана обвинуваченим інформація щодо часу вчиненого кримінального правопорушення узгоджується із часом настання смерті ОСОБА_10 , встановленого висновком експерта № 2614-Е-Д від 08.12.2023 року, окрім того, відповідно до вказаного висновку експерта потерпілий ОСОБА_10 з отриманими тілесними ушкодженнями міг здійснювати активні дії, пересуватися короткий проміжок часу (декілька хвилин, можливо десятків хвилин). Також оцінюючи інформацію щодо механізму, послідовності спричинення ударів, повідомлену свідком ОСОБА_11 під час слідчого експерименту, в якому розповів щодо кількості, послідовності, механізму та локалізації тілесних ушкоджень, завданих обвинуваченим потерпілому ОСОБА_10 , які загалом узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи № 2614-Е-Д-1, відповідно до якого виявлені у потерпілого тілесні ушкодження могли утворитися при механізмі і розташуванні потерпілого ОСОБА_10 та підозрюваного ОСОБА_9 , як вказано свідком ОСОБА_11 в ході слідчого експерименту від 16.11.2023 року.

Таким чином, докази винуватості ОСОБА_9 за пред`явленим обвинуваченням за ч. 2 ст. 121 КК України перевірені судом та згідно зі ст. 94 КПК України належним чином оцінені з точки зору їх допустимості, належності, достовірності та достатності.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ознаками ч.2 ст.121 КК України, а саме: умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя у момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Що стосується призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, то судом першої інстанції були в повній мірі дотримані вимоги ст. 50, 65 КК України, враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, позитивно характеризується, має неповнолітню дитину, а також думку потерпілої щодо призначення покарання; обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання судом не встановлено.

У сукупності наведених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання ОСОБА_9 за ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців, оскільки призначене обвинуваченому покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення.

Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 листопада 2024 року залишити без задоволення.

Вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 листопада 2024 року щодо ОСОБА_9 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4