Провадження №11-кп/801/884/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах потерпілого ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 28.05.2024 року у кримінальному провадженні, відомості по якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000253 від 30.09.2014 року по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кобильня Липовецького району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, вдівця, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч.2 ст. 115 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_9 ,

захисника: ОСОБА_10 ,

обвинуваченого: ОСОБА_8

представника потерпілого-захисника: ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Представник потерпілого ОСОБА_7 - захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 28.05.2024 року скасувати в частині відмови в задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 про визнання за ним права власності на 27 500 грн та визнати за ОСОБА_7 право власності на грошові кошти у сумі 27 500 грн.

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 28.05.2024 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з дня набрання даним вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України зараховано ОСОБА_8 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з дня затримання 11.09.2018 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_8 у виді тримання під вартою залишено без змін та продовжено строк даного запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експертів в розмірі 16 189 (шістнадцять тисяч сто вісімдесят дев`ять) грн. 20 коп.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 до обвинуваченого ОСОБА_8 про відшкодування майнової шкоди в розмірі 11 603 грн. 00 коп. та моральної шкоди в розмірі 10 000 000 грн. 00 коп., завданих внаслідок кримінального правопорушення - задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 500 000 (п`ятсот тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

В задоволенні цивільного позову в іншій частині відмовлено.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_8 про визнання коштів у сумі 27 500 грн. 00 коп., які були виявлені на місці вчинення злочину, власністю позивача, та про відшкодування майнової шкоди в розмірі 27 600 грн. 00 коп. та моральної шкоди в розмірі 5 000 000 грн. 00 коп., завданих внаслідок кримінального правопорушення - задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 500 000 (п`ятсот тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

В задоволенні цивільного позову в іншій частині відмовлено.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

ОСОБА_8 28.09.2014 приблизно о 23 год. 00 хв., зайшовши до квартири АДРЕСА_2 , яка належить його синові ОСОБА_11 , та, відкривши вхідні двері власними ключами, виявив у помешканні свою дружину ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Після цього, між ОСОБА_8 та ОСОБА_12 та ОСОБА_13 виник конфлікт на грунті ревнощів, який переріс у бійку, під час якої ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою заподіяння смерті ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , застосовуючи невстановлений слідством предмет, який мав колото-ріжучі властивості, наніс ОСОБА_13 множинні удари в область грудей, живота, спини та лівої руки, спричинивши тілесні ушкодження, від яких останній помер на місці події.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №768 від 07.11.2014 трупа ОСОБА_13 виявлено рани в потиличній ділянці зліва (1), рани грудної клітки зліва (11), п`ять з яких проникає в грудну порожнину, рани лівого плеча (3), рану лівого передпліччя (1), рану лівого надпліччя (1), рану правого передпліччя(1); садна та синці обличчя, рук та ніг, проникаючі поранення грудей з ушкодженням серця (2), лівої легені (5), пересічення 2-го ребра зліва по білягрудинній лінії та насічки 4-го ребра зліва. Рани у ОСОБА_13 спричинені від дії предметів, що мали колючо-ріжучі властивості по типу ножа, садна та синці спричинені від дії твердих тупих предметів. Смерть ОСОБА_13 настала від проникаючих колото-різаних поранень грудей з ушкодженням серця та лівої легені, які ускладнилися гострою масивною крововтратою. Проникаючі колото-різані поранення грудей у ОСОБА_13 мали ознаки тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння і стоять у причинному зв`язку зі смертю. Непроникаючі в грудну порожнину рани, синці та садна у ОСОБА_13 мали ознаки легких тілесних ушкоджень. При судово-токсикологічній експертизі крові від трупа ОСОБА_13 виявлено етиловий алкоголь в концентрації 0,4%, що може відповідати незначному алкогольному сп`янінню.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_8 , діючи умисно, застосовуючи вищевказаний предмет, наніс ОСОБА_12 чотири удари в область грудей, живота та правої руки, спричинивши їй тілесні ушкодження, від яких вона померла на місці події. Після чого ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №769 від 29.10.2014 трупа ОСОБА_12 виявлено колото-різане проникаюче поранення грудної клітки з ушкодженням лівого передсердя серця, проникаючу колото-різану рану в ділянці епігастральної ділянки живота з ушкодженням діафрагми, непроникаючу (сліпу) колото-різану рану лівої здухвинної ділянки живота, колото-різану рану правого плеча в середній третині та синець передньої поверхні лівої гомілки. Тілесні ушкодження у вигляді проникаючої рани грудної клітки (1), ран живота (2) та рани правого плеча (1) у ОСОБА_12 виникли від дії плоского однобічно-гострого предмета (предметів), який мав колото-ріжучі властивості, можливо, від дії ножа. Смерть ОСОБА_12 настала від гострої масивної крововтрати, яка виникла в результаті колото-різаного проникаючого ушкодження лівої половини грудної клітки з ушкодженням серця. Між смертю та колото-різаним ушкодженням лівої половини грудної клітки є причинно-наслідковий зв`язок. Вказане проникаюче колото-різане ушкодження лівої половини грудної клітки та проникаюча рана епігастральної ділянки живота у ОСОБА_12 належать, як кожна окремо так і в сукупності, до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент спричинення. Тілесне ушкодження у вигляді синця лівої гомілки у ОСОБА_12 виникло від дії тупого твердого предмету. Тілесні ушкодження у вигляді непроникаючої рани лівої частини живота (в лівій здухвинній ділянці), рани правого плеча, синця лівої гомілки мають ознаки легких тілесних ушкоджень і в причинному зв`язку зі смертю не стоять. При судово-токсикологічній експертизі крові та сечі від трупа ОСОБА_12 етилового та інших спиртів не виявлено, що може свідчити про тверезий стан на час настання смерті.

Представник потерпілого захисник ОСОБА_6 на обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що судом першої інстанції не враховано, що органом досудового розслідування було встановлено, що гроші в сумі 27 500 грн знаходились у речах, які належали загиблому ОСОБА_13 , однак ці кошти згідно ухвали слідчого судді незаконно були передані іншому потерпілому.

Судом не досліджено дані факти та не враховано, що збитки в сумі 27 500 грн нанесені потерпілому ОСОБА_7 у результаті злочину.

Суд, відмовивши ОСОБА_7 у визнанні права власності на кошти 27 500 грн, згідно вимог КПК мав би залишити позовні вимоги без розгляду, натомість зазначив, що позовна заява не підлягає розгляду в межах кримінального провадження.

Потерпілий ОСОБА_11 у судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просив апеляційний розгляд проводити без його участі.

Заслухавши доповідача, представника потерпілого - захисника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційні вимоги, захисника ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора ОСОБА_9 , які, вважаючи вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги представника потерпілого, суд вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Приписами ч. 1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Висновок суду про доведеність вини, кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України в апеляційній скарзі представника потерпілого-захисника ОСОБА_6 не оспорюється.

Що стосується вимог апеляційної скарги представника потерпілого-захисника ОСОБА_6 в частині цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_8 в частині визнання коштів у сумі 27 500 грн. 00 коп. правом власності суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно ч.1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Сутність інституту цивільного позову у кримінальному провадженні закладена в положенні ч. 5 ст. 128 КПК України.

Згідно ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Зміст даної норми закону зводиться до того, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими Кримінальним процесуальним кодексом України,

Втім, застосування цивільного процесуального законодавства можливе за умов, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Законодавець вимагає дотримуватись певного процесуального балансу між кримінальним та цивільним процесуальним законодавством.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував те, що кошти у сумі 27 500 грн. 00 коп., які були виявлені на місці вчинення злочину, не є власністю позивача, відповідно до ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13.11.2014 року зобовязано повернуто ОСОБА_11 вказані кошти.

Суд першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши вимоги потерпілого про відшкодування 27 500 грн з урахуванням положень КПК дійшов вірного висновку, що позовна вимога про визнання коштів власністю позивача не підлягає розгляду в межах кримінального провадження.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що 30.09.2014 року слідчим СВ СУ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_14 в рамках кримінального провадження № 0000253 від 29.10.2014 року було проведено огляд квартири АДРЕСА_3 у зв`язку з тим, що дана квартира є місцем вчинення злочину виявлено і вилучено грошові кошти в сумі 27 500 гривень з метою їх належного збереження до встановлення їх власника.

Згідно реєстраційного посвідчення Вінницького обласного БТІ квартира АДРЕСА_2 зареєстрована за ОСОБА_11 з правом приватної власності на підставі договору купівлі-продажу.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2014 року зобов`язано слідчого СУ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_14 повернути ОСОБА_11 , за яким на підставі договору купівлі-продажу зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 тимчасово вилучене 30.09.2014 року під час проведення огляду квартири АДРЕСА_2 , майно, а саме: грошові кошти в розмірі 27 500 (двадцять сім тисяч п`ятсот) гривень.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 ставить питання про наявність підстав для визнання права власності на грошові кошти 27 500 грн. за потерпілим ОСОБА_7 .

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позовна вимога про визнання коштів власністю позивача не підлягає розгляду в межах кримінального провадження,оскільки питання щодо визнання права власності не врегульовані положеннями КПК України .

При розгляді цивільного позову в межах кримінального судочинства до повноважень суду апеляційної інстанції не належить визнання права власності,вирішуються лише питання відшкодування шкоди, завданої діяннями обвинуваченого, який вчинив кримінальне правопорушення.

Вказані у апеляційній скарзі представника потерпілого вимоги розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Вимоги апеляційної скарги про залишення без розгляду цивільного позову ОСОБА_7 належним чином необгрунтовані , є безпідставними.

Рішення суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, в дотримання вимог ст. 370 КПК України є законним, належним чином вмотивованим та обгрунтованим.

Підстави, передбачені ст. 409 КПК України для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 409, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 28.05.2024 року щодо ОСОБА_8 за п.1 ч.2 ст. 115 КК України залишити без змін.

Судове рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення до Верховного Суду, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення копії судового рішення

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4