Справа № 730/967/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/984/24
Категорія - звільнення від покарання в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

23 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Розглянула у письмовому проваджені м. Чернігові матеріали судової справи за апеляційною скаргою прокурора Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Борзнянського районного суду Чернігівської області від 15 листопада 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні подання Ніжинського районного сектору №4 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області про звільнення ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області віл 02 жовтня 2023 року.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд вказав, що вчинене ОСОБА_6 правопорушення на даний час частково декриміналізовані за вартісним критерієм, при тому, що його дії, які виразились у проникненні в житло підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 162 КК України, проте суд обмежений вимогами подання органу пробації з огляду на засади диспозитивності кримінального провадження.

Крім того, суд проінформував орган пробації про те, що вони не позбавлені можливості повторно звернутися з поданням про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку щодо ОСОБА_6 , але з огляду на приписи ч. 3 ст. 74 КК України, тобто з формулюванням вимог у інший спосіб.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, та постановити нову ухвалу, якою подання Ніжинського РС №4 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області задовольнити, звільнити засудженого ОСОБА_6 від покарання, призначеного вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 02.10.2023 у зв`язку з усуненням карності діяння, за яке особа була засуджена.

Мотивує тим, що на стадії виконання вироку чинним законодавством повноваження суду щодо зміни правової кваліфікації вчиненого засудженим діяння на інше та призначення нового покарання за новою кваліфікацією не передбачені.

При цьому, під час виконання вироків суд має право, зокрема, вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України (пункт 13 частини 1 статті 537 КПК).

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, карність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Отже, на стадії виконання вироку суд, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України та у зв`язку із набранням чинності Законом №3886-ІХ за ч. 2 ст. 74 КК України, має право вирішувати в даному випадку питання про звільнення від покарання, а не про зміну правової кваліфікації вчиненого діяння, чого суд не зробив, що є підставою для скасування судового рішення.

Безпідставним вважає посилання суду на необхідність звернення з поданням в порядку ч. 3 ст. 74 КК України, оскільки положення вказаної норми Закону стосуються не усунення карності діяння за новим законом, а випадків, коли покарання, призначене засудженому за попереднім законом, вище максимальної межі покарання за новим законом.

Прокурор подав заяву про проведення апеляційного розгляду справи без його участі. Засуджений та представник органу пробації на апеляційний розгляд не прибули.

Відповідно до ч.1 ст. 406 КПК України, суд апеляційної інстанції має право ухвалити судове рішення за результатами письмового провадження, якщо всі учасники судового провадження на апеляційний розгляд не прибули, заяв про проведення апеляційного розгляду за їх участі не подавали.

Як убачається з матеріалів судової справи та особової справи на засудженого, ОСОБА_6 02 жовтня 2023 року був засуджений Борзнянським районним судом Чернігівської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком тривалістю 3 роки та визначенням кола обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Попередження вживання психоактивний речовин».

Вирок набрав законної сили 02 листопада 2023 року та був звернутий до виконання.

Верховна Рада України 18 липня 2024 року прийняла Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна», який набув чинності 09 серпня 2024 року.

У відповідності до вказаного закону змін зазнали положення ст. 51 КУпАП. Порівняно з попередньою редакцією цієї статті зазначені зміни передбачають, зокрема, збільшення мінімального порогу відмежування адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки, шахрайства, привласнення або розтрати з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року (справа№278/1566/21), зміна в ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта неоподатковуваного мінімуму для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 неоподатковуваних мінімуму.

Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст. 185 КК настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) у тому разі, якщо крадіжка майна не є дрібною.

Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України.

Беручи до уваги викладене, фактична декриміналізація викрадення майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище особи.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян - грошова сума розміром у 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно п. 13 ч. 1ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

З вироку Борзнянського районного суду Чернігівської області від 02 жовтня 2023 року вбачається, що ОСОБА_6 30 липня 2023 року, близько 10 години, в період дії воєнного стану, прибув до господарства по 2-у провулку Незалежності в с. Оленівка Борзнянської ОТГ Ніжинського району Чернігівської області, через незамкнену хвіртку зайшов на його територію, після чого ногами вибив вхідні двері та проникнув до житлового будинку, звідки на дивані з-під матрацу викрав грошові кошти в сумі 1 000 гривень. Після цього, в після обідній час, ОСОБА_6 повторно проник до житлового будинку вказаного домогосподарства, де в спальній кімнаті на дивані з-під матрацу викрав решту грошових коштів в сумі 1 500 гривень, чим завдав матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_7 на загальну суму 2 500 гривень.

Для кваліфікації правопорушення як адміністративного чи кримінального, необхідно виходити з того, що прожитковий мінімум станом на 1 січня 2023 року становив 2 684 гривні, у зв`язку з чим нижня межа кримінальної караності крадіжки, вчиненої у 2023 році, настає, якщо вартість предмета становить 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, тобто понад 2 684 гривні.

Отже, вартість викраденого засудженим ОСОБА_6 майна є меншою ніж 2 неоподатковувані мінімуми доходів громадян, що застосовувались у 2023 році, і це діяння не підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Разом з тим, колегія суддів вважає безпідставними твердження суду в частині необхідності приведення вироку у відповідність з метою перекваліфікації дій ОСОБА_6 на ч.1 ст. 162 КК України, що в результаті призвело до невмотивованої відмови у задоволенні клопотання органу пробації.

При цьому, рекомендація суду адресована органу пробації з вказівкою на необхідність звернутись з новим поданням, в якому йтиметься про перекваліфікацію дій засудженого у відповідності до вимог ч. 3 ст. 74 КК України, суперечить вказаній нормі кримінального Закону та повноваженням суду на етапі вирішення питання в порядку виконання вироку.

Зокрема, положення ч. 3 ст. 74 КК України стосуються вирішення питань, пов`язаних не з усуненням карності діяння за новим законом, а регулюють випадки, коли покарання, призначене засудженому за попереднім законом вище максимальної межі покарання за новим законом.

У даному провадженні ця норма Закону не може бути застосована по відношенню до ОСОБА_6 , адже міра покарання за будь-якою з частин статті 185 КК України не змінювалась. Законом №3886-IX від 18 липня 2024 року переглянутий критерій настання кримінальної відповідальності за вчинення таємного викрадення майна виключно з огляду на вартість викраденого майна.

Згідно з абз. 2 п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06 листопада 2009 року № 10 сформульовано таке правило кваліфікації: крадіжка, грабіж або розбій, поєднані з незаконним проникненням до житла, іншого приміщення чи сховища, кваліфікуються відповідно за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України. Додатково за ст. 162 КК України такі дії кваліфікувати не потрібно. Водночас, якщо незаконне проникнення до житла, іншого приміщення чи сховища поєднане зі вчиненням крадіжки, кримінальну відповідальність за яку з огляду на вартість викраденого законом не передбачено, вчинене належить кваліфікувати за ст. 162 «Порушення недоторканності житла» КК України.

Однак, законодавцем визначено, що прийняття рішення про перекваліфікацію дії можливе лише відповідно до порядку, передбаченого ч. 3 ст. 337 КПК України, тобто, виключно під час судового провадження.

У порядку ст.ст. 537, 539 КПК України можливість перекваліфікації дій засудженого законодавцем не передбачена.

Таким чином, слушними є доводи прокурора про те, що на стадії виконання вироку суд не наділений повноваженнями приймати рішення про перекваліфікацію дій засудженого ОСОБА_6 на ч. 1 ст. 162 КК України та призначати йому нове покарання, фактично ухвалюючи новий вирок на стадії виконання попереднього вироку щодо цієї ж особи та за тими ж самим обставинами.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

У свою чергу, частиною 2 статті 74 КК України, безальтернативно визначений обов`язок суду негайного звільнення від призначеного судом покарання особи, засудженої за діяння, караність якого законом усунена

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-406, 407, 537- 539 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Борзнянського районного суду Чернігівської області від 15 листопада 2024 року про відмову у задоволенні подання Ніжинського районного сектору №4 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області про звільнення ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання, скасувати.

Подання Ніжинського районного сектору №4 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області про звільнення ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання, задовольнити.

Засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від покарання, призначеного вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 02 жовтня 2023 року, у зв`язку з усуненням карності діяння, відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10