Дата документу 31.03.2025 Справа № 331/4167/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/4167/23 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/576/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2025 року, якою у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянськ Запорізької області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 8 травня 2025 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як убачається з матеріалів справи, в провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2025 року було задоволено клопотання прокурора та продовжено у відношенні ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 8 травня 2025 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував доведеністю існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою ОСОБА_6 та наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 просить скасувати оскаржувану ухвалу в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановити нову, якою клопотання прокурора Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_8 про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який задовольнити, а в разі, якщо суд не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, змінити оскаржувану ухвалу в частині визначення обвинуваченому ОСОБА_6 виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою шляхом визначення в порядку ч. 3 ст. 183 КПК України розміру застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що прокурором всупереч п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України не було викладено обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, що було проігноровано судом.

Зазначає про відсутність ризику переховування, адже ОСОБА_6 на день його затримання та обрання йому запобіжного заходу не переховувався від органів досудового розслідування, а знаходився за адресою, де проживали з травня 2022 року його дружина та син, обвинувачений 10 жовтня 2022 року після виїзду з м. Бердянську до м. Запоріжжя пройшов фільтраційну процедуру та повідомляв місце свого проживання працівнику поліції Запорізького РВП ГУНП в Запорізькій області, яке не змінював.

Крім того вказує про відсутність ризику незаконного впливу, оскільки потерпілих немає, всі свідки з боку обвинувачення допитані, а свідки з боку захисту були допитані на стадії досудового розслідування та будуть допитані у суді, експерта, що проводив дактилоскопічну експертизу вже було допитано судом, інших обвинувачених у справі немає.

Вважає, що ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України прокурором не обґрунтований та не доведений, всі докази досліджені судом, досудове розслідування завершено.

Зазначає про недоведеність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, ОСОБА_6 не може вчинити інший злочин за умови перебування на цілодобовому домашньому арешті.

Крім того, в своїй скарзі адвокат ОСОБА_7 фактично вказує про недоведеність пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, оскільки з огляду на висновок експерта ОСОБА_6 докази в руках не тримав, вони йому не належать, показання свідків здебільшого підтверджують показання самого ОСОБА_9 , а в деякій частині, покази є суперечливими, заплутаними і неоднозначними.

Зауважує, що на підтвердження можливості зміни ОСОБА_9 запобіжного заходу на будь-який інший не пов`язаний з позбавленням волі сторона захисту просила суд взяти до уваги докази, які неодноразово подавалися, а саме: договір оренди квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 від 25 лютого 2023 року строком на 6 місяців (продовжений додатковим договором оренди, який долучено до клопотання); довідку Томашівського старостинського округу Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області №06/23-06 від 17 лютого 2023 року в підтвердження того, що ОСОБА_6 10 жовтня 2022 року прибув на тимчасове проживання за адресою: АДРЕСА_3 ; характеристику на ОСОБА_6 за підписом в/о старости Томашівського старостинського округу Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області від 17 лютого 2023 року; довідку Томашівського старостинського округу Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області № 10/23-06 від 23 лютого 2023 року з детальним викладом в хронологічному порядку з зазначенням дат приїзду членів родини ОСОБА_6 ; акт № 09/23-06 від 23 лютого 2023 року в підтвердження дат, коли приїхав ОСОБА_6 та його члени родини; акт № 15/23-06 від 17 лютого 2023 року в підтвердження того хто саме з родини ОСОБА_6 проживав за адресою: АДРЕСА_3 з 10 жовтня 2022 року; довідки (вісім) шт. з амбулаторії загальної практики сімейної медицини ТОВ «Медичний центр «Первинка» (адреса: м. Умань, вул. Європейська, буд. 57) з яких вбачається, що син підозрюваного ОСОБА_10 звертався за медичною допомогою з 17 червня 2022 року по 14 лютого 2023 року; довідка ФОП ОСОБА_11 №1 від 20 січня 2023 року з якої вбачається, що з 1 серпня 2022 року по 1 січня 2023 року ОСОБА_10 син підозрюваного дійсно відвідував заняття з раннього розвитку.

Також вказує, що судом першої інстанції не розглянуто належним чином, не вмотивовано та не викладено в резолютивний частині ухвали рішення за результатами розгляду клопотання захисника про визначення застави.

Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги доводи захисника щодо неправильної кваліфікації дій ОСОБА_6 з метою умисного погіршення його становища.

Крім того вказує на порушення права на захист під час затримання ОСОБА_6 та недопустимості зібраних доказів.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу, без доповнень та просили її задовольнити.

Повідомлений належним чином про час та місце розгляду апеляційної скарги, прокурор до судового засідання апеляційного суду не з`явився, із клопотанням про відкладення розгляду не звернувся.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, захисника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились та вказав про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ризик переховування від суду наразі є актуальним, не зменшився та обумовлений, серед іншого, притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю можливого покарання, оскільки злочин, передбачений ч. 2 ст. 111 КК України, у якому обвинувачується ОСОБА_6 передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічного позбавлення волі.

Крім того, колегія суддів враховує і на поведінку ОСОБА_6 після окупації м. Бердянську Запорізької області, який продовжив проживати на тимчасово окупованій території, та з огляду на фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, ймовірно може мати зв`язки з представниками окупаційної влади.

Зазначені обставини в сукупності можуть свідчити про те, що будучі на волі, ОСОБА_6 , використовуючи можливі зв`язки з представниками окупаційної влади та свій значний досвід оперативної роботи, з огляду на займану ним посаду в правоохоронних органах в минулому, може вчинити спроби до переховування.

Крім того, ризик незаконного впливу на свідків у даному випадку є не високим, з огляду на стадію судового розгляду, разом з тим, із оскаржуваної ухвали слідує, що допит осіб безпосередньо судом ще не завершений, а тому існує потенційна можливість впливу з боку ОСОБА_6 на свідків, які ще не допитувались судом, але про яких достеменно відомо стороні захисту.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на переконання колегії суддів також не зменшився, оскільки обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_6 злочину вказують на те, що він може продовжити вчиняти дії, які направлені на підрив основ національної безпеки України та завдання істотної шкоди суверенітетові, територіальній цілісності, недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про продовження ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Доводи сторони захисту на користь ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, апеляційним судом не перевіряються, з огляду на те, що вони не встановлювались судом першої інстанції, з чим погоджується і колегія суддів.

Твердження захисника щодо необґрунтованості висунутого обвинувачення ОСОБА_6 , то вони є передчасними, оскільки вказані обставини не можуть бути предметом належної оцінки на даній стадії судового процесу, адже передбачають проведення повного судового слідства, за результатом якого судом надається оцінка як доказам сторони обвинувачення, так і доказам сторони захисту.

Доводи щодо порушення прав ОСОБА_6 під час його затримання, також не можуть перевірятися апеляційним судом під час перевірки ухвали про продовження застосування запобіжного заходу, оскільки такі доводи є предметом самостійного вирішення в порядку ст. 206 КПК України або під час оцінки судом доказів.

На переконання колегії суддів, надані суду першої інстанції документи на підтвердження зміни запобіжного заходу ОСОБА_6 , на даний час не свідчать про можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам.

Крім того, застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою кореспондується з положеннями ч. 6 ст. 176 КПК України, які визначають, що під час дії воєнного стану до осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ст. 111 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, застосовується тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також, з огляду на положення ч. 4 ст. 183 КПК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави при продовженні строків тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2025 року, якою у відношенні ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 8 травня 2025 року включно, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4