Справа № 441/2419/24 1-кп/441/80/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.02.2025 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5

та його захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок Львівської області матеріали кримінального провадження про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. магадан рф, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, працюючого водієм ПП ВФ «АСТ», раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

23.07.2024 близько 20.45 год. водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Audi 100», р.н. НОМЕР_1 , автодорогою «Львів-Сабір-Ужгород» в с. Градівка Львівського району Львівської області у напрямку до м. Львова, проїжджаючи ділянку дороги поблизу повороту до с. Коропуж, порушив вимоги чинних Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 із наступними змінами і доповненнями, а саме Р.1 п.1.5, Р.2 п.2.3 «б», «д», Р.10 п.10.1, Р.12 п.12.3, 12.4, 12.9 «б», що виразилося у тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, в межах населеного пункту рухався з перевищенням дозволеної швидкості руху у 50 км/год, чим завідомо поставив себе у таке становище, що призвело до того, що він з моменту об"єктивної можливості виявлення небезпеки для руху у вигляді корови, яка проходила через проїзну частину справа наліво відносно його напрямку руху, не зміг би вжити заходів для уникнення наїзду на неї шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування, хоча мав таку можливість за умови руху автомобіля із максимально дозволеною швидкістю руху на цій ділянці дороги, з метою уникнення наїзду на корову застосував екстрене гальмування та змінив напрямок свого руху праворуч, в результаті чого допустив виїзд за межі проїзної частини дороги на праве по ходу свого руху узбіччя, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 . В результаті порушення ОСОБА_5 правил дорожнього руху пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому лівого передпліччя рани в лівій завушній ділянці, садна на лівій руці, рани на нижніх кінцівках, підшкірного крововиливу на голові зліва, крововиливів в м"які оболонки головного мозку, розриву атланто-окципітального (черпено-шийного) з`єднання та перелому грудного відділу хребта з пошкодженням спинного мозку, розриву печінки з крововиливом в черевну порожнину, розриву лівої легені, множинних переломів ребер, перелому лівої та правої гомілок, крововиливів в корені легень та навколо ниркової клітковини, крововиливів в грудні порожнини. Ці ушкодження мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження, а пошкодження шийного відділу спинного мозку (розрив атланто-окципітального з`єднання) призвело до зупинки функції центральної нервової системи та, як наслідок, смерть потерпілої.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав повністю та пояснив, що 23.07.2024 близько 19.30 год. виїхав з м. Самбора до м. Львова, в населеному пункті Градівка Львівського району перевищив допустиму швидкість руху автомобіля, а саме рухався зі швидкістю близько 100 км/год., в результаті чого коли на проїзну частину дороги справа на ліво вийшла корова, він, застосувавши екстрене гальмування, зрозумів, що не встигне зупинитися, прийняв вправо, в результаті чого з"їхав на узбіччя і здійснив наїзд на ОСОБА_8 . Не бачив, що потерпіла була на узбіччі, бо там висока трава. Вдарив потерпілу задньою лівою дверкою автомобіля, одразу ж вибіг до неї, коли зрозумів, що вона не дихає, викликав швидку медичну допомогу і повідомив поліцію про ДТП. Стаж водіння у нього близько 19 років, працює на посаді водія, дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на його утриманні окрім дружини перебуває двоє малолітніх дітей, тому просить не позбавляти його права керування транспортними засобами, бо він єдиний годувальник в сім"ї. Спричинену потерпілому моральну шкоду відшкодував, щиро розкаюється у вчиненому, не хотів, щоб так сталося, просить вибачення у потерпілого ОСОБА_4 .

Потерпілий ОСОБА_4 будь-яких претензій до обвинуваченого не має, при визначенні міри покарання обвинуваченому просить суд суворо його не карати, бо дружину уже не повернути, а обвинуваченому слід піклуватися про своїх дітей.

Враховуючи те, що обвинувачений свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, останній та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини, викладені в обвинувальному акті, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд знаходить винуватість обвинуваченого доведеною повністю. Вважає, що його дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України, оскільки він, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_7 .

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, повністю відшкодував спричинену ним шкоду потерпілому, що є обставинами, які пом`якшують його покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Враховується також, що обвинувачений вчинив тяжкий необережний злочин, позитивно характеризується за місцем свого проживання та роботи, на обліках в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей, потерпілий просить суворо його не карати, згідно досудової доповіді виправлення ОСОБА_5 з урахуванням його особи та поведінки на досудовому слідстві можливе без ізоляції від суспільства.

Приймаючи до уваги наведені обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе шляхом застосування до нього покарання у виді позбавлення волі, але без відбуття такого, надавши йому іспитовий строк, що буде достатнім для виправлення особи та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.20, 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує те, що ОСОБА_5 порушив правила дорожнього руху України, спричинив внаслідок цього дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої загинула особа, однак суд також враховує обстановку, за якої сталася ДТП, враховує поведінку обвинуваченого, який як на досудовому слідстві, так і в суді визнав свою вину в повному обсязі, добровільно відшкодував потерпілому спричинену моральну шкоду, має на утриманні двох малолітніх дітей, дружина його перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, працює водієм, тому право керування транспортними засобами є необхідним для забезпечення нормального життя його сім`ї і позбавлення такого поставить його сім"ю в скрутне матеріальне становище.

Враховуючи наведене, суд наголошує, що при призначенні покарання суд, відповідно до вимог ст.50 КК України, має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Тому, враховуючи усі встановлені обставини, суд доходить висновку, що застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами до обвинуваченого ОСОБА_5 є недоцільним та жодним чином не посприяє його виправленню.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речового доказу слід вирішити у відповідності зі ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі слід покласти на обвинуваченого.

Строк дії обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту закінчився, клопотань про його продовження в суд не надходило.

На підставі викладеного, керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.2 ст.286 КК України, і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язків не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Процесуальні витрати за проведені у справі експертизи в сумі 17038 (сімнадяцть тисяч тридцять вісім) грн. 80 коп. стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 24.07.2024 на транспортний засіб марки «Audi 100», р.н. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , скасувати після набрання даним вироком законної сили.

Речовий доказ - автомобіль марки «Audi 100», р.н. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 , який зберігається на території автостоянки на вул. Авіаційна, 7 у м. Львові, - повернути ОСОБА_5 .

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Городоцький районний суд Львівської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.2 ст.394 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1