Справа № 127/5032/25
Провадження № 1-кс/127/2277/25
У Х В А Л А

Іменем України

18 лютого 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

за участю:

підозрюваного: ОСОБА_3 , його захисника: адвоката ОСОБА_4 ,

прокурора: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_4 , подане в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 , про зміну раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або ж визначення розміру застави в межах встановлених ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тульчин, Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_4 , який діє інтересах підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до суду з клопотанням про зміну підозрюваному раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або ж визначення розміру застави в межах встановлених ч. 5 ст. 182 КПК України, у кримінальному провадженні №0000063 від 16.01.2025.

Клопотання мотивовано тим, що ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 18.01.2025 клопотання слідчого СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 , внесеного на розгляд слідчого судді в рамках проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000063 від 16.01.2025, задоволено та до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Внесення слідчим СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 клопотання про застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обгрунтовано тим, що 16.01.2025 ним скоєно дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої ОСОБА_7 та ОСОБА_8 отримали тілесні ушкодження.

Як зазначається заявником, стороною захисту не оспорюються фактичні обставин справи, викладені у підозрі та визнаються у повному обсязі, що підтверджується протоколом допиту підозрюваного від 17.01.2025 та поясненнями наданими слідчому судді під час розгляду клопотання. Також, сторона захисту співпрацює з органом досудового розслідування та буде приймати участь у всіх слідчих діях, які будуть проводитись органом досудового розслідування та приймала участь у діях, які уже було проведено, а саме у проведенні освідування на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння, тощо.

Разом з тим, єдиною правовою підставою, яка надає слідчому судді право на не визначення розміру застави є приписи п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Однак, суб`єктивна сторона даного кримінального правопорушення, у частині настання наслідків, існує тільки у формі необережності діюче кримінальне законодавство та судова практика відносять дане правопорушення до необережних.

Вищевказане дає можливість прийти до висновку відсутності у діях ОСОБА_3 умислу на вчинення насильства, як відсутність самого насильства у його діях по відношенню до потерпілих.

Окремо захисником зазначено, що ОСОБА_3 та членами його сім`ї, оскільки він перебуває під вартою, з самого моменту ДТП і до цього часу вживаються всі можливі заходи, направлені на покращення здоров`я потерпілих. Наслідком таких дій є те, що одна з потерпілих уже виписана з медичної установи, а інша проходить курс реабілітації. На даний час потерпілим відшкодовано шкоду та підозрюваний та члени його сім`ї примирилися з потерпілими.

На підставі викладеного, адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 , звернувся до суду зі вказаним клопотанням та просив його задовольнити.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_3 та його захисник - адвокат ОСОБА_4 просили клопотання задовольнити та змінити підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт в нічну пору доби або ж визначити розмір застави в межах визначених ч. 5 ст. 182 КПК України.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував щодо поданого клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши думку підозрюваного та його адвоката, пояснення прокурора, дійшов висновку, що про відсутність підстав для задоволення клопотання про зміну підозрюваному раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби, та про наявність підстав для задоволення клопотання про визначення розміру застави в межах визначених ч. 5 ст. 182 КПК України, з огляду на наступне.

1. Що стосується клопотання про зміну підозрюваному раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби, судом враховується наступне.

Відповідно до частини першої статті 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Судом встановлено, що СУ ГУНП у Вінницькій області провадиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000063 від 16.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Зокрема, досудовим розслідуванням встановлено, що водій ОСОБА_3 , 16 січня 2025 року близько 16:25 години, керуючи автомобілем «Mersedes Benz GLE 53 AMG», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Театральній, в районі перехрестя із вул. Верещагіна у м. Вінниці, в напрямку вул. Магістратської, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не врахував дорожньої обстановки, а саме наявності пішохідного переходу, не переконався у відсутності пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека для руху, не зменшив швидкість руху та не зупинив керований ним автомобіль, ігноруючи попутній автомобіль, що зупинився безпосередньо перед пішохідним переходом, надаючи перевагу в русі пішоходам, змінив напрямок руху праворуч, виїхав на смугу руху призначену для руху громадського транспорту, внаслідок чого здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які у темпі спокійного кроку, перетинали проїзну частину зліва-направо по напрямку руху автомобіля в межах розмітки нерегульованого пішохідного переходу

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з отриманими тілесними ушкодженнями були госпіталізовані до ВРА № 1 КНП (Вінницька МКЛ ШМД): ОСОБА_7 з діагнозом політравма, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забійна рана голови, перелом кісток тазу, ОСОБА_8 з діагнозом політравма, закрита черепно-мозкова травма, перелом основи черепа, забій та струс головного мозку, перелом кісток носу, забій грудної клітини, перелом кісток правої гомілки.

Таким чином, ОСОБА_3 за вищевикладених обставин порушив вимоги пунктів 2.3 (б), 5.11, 10.1, 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України, дорожнього знаку п. 5.35.1 додатку № 1 ПДР України, вимог горизонтальної дорожньої розмітки п. 1.14.1 «зебра» додатку № 2 ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, згідно яких:

- п. 2.3 б) «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

- п. 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів». Смуга призначена для руху транспортних засобів, що рухаються за встановленими маршрутами, та велосипедистів, якщо рух такою смугою здійснюється попутно загальному потоку транспортних засобів. Дія знака поширюється на смугу руху, над якою він установлений. Якщо знак установлений праворуч від дороги, його дія поширюється на праву смугу руху. Водію, який повертає праворуч на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, дозволено виконувати поворот із цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини. (№1105 від 11.11.2020)

- п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п. 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека";

- п. 18.4 «Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»;

- горизонтальна дорожня розмітка: п. 1.14.1 ("зебра", у тому числі червоно-білого кольору) - позначає нерегульований пішохідний перехід; розміткою 1.14.3 позначається пішохідний перехід з підвищеною вірогідністю виникнення дорожньо-транспортних пригод»;

- Дорожній знак : п. 5.35.1 «Пішохідний перехід».

Порушення ОСОБА_3 вимог п. п. 2.3 (б), 5.11, 10.1, 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України знаходяться у безпосередньому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме із завданням пішоходам ОСОБА_7 та ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень.

17 січня 2025 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілим тяжкі тілесні ушкодження.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.01.2025 по справі №127/1923/25 застосовано до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави строком 60 (шістдесят) днів, тобто до 18 години 30 хвилин 16 березня 2025 року.

Як уже зазначалося, відповідно до статті 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 та членами його сім`ї, оскільки він перебуває під вартою, вжито ряд заходів, направлених на покращення здоров`я потерпілих, на даний час одна з потерпілих уже виписана з медичної установи, а інша проходить курс реабілітації. Судом також встановлено, що потерпілим відшкодовано шкоду та підозрюваний та члени його сім`ї примирилися з потерпілими, що підтверджується відповідними розписками потерпілих, які останніми долучено до матеріалів кримінального провадження.

Однак, в ході розгляду повного, всебічного та об`єктивного розгляду клопотання слідчим суддею було встановлено відсутність достатніх підстав та обставин для зміни запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_3 з тримання під вартою саме на домашній арешт в нічну пору доби, оскільки стороною захисту не доведено про необхідність застосування саме цього запобіжного заходу.

Відповідно до частини першої та другої статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У сфері кримінального провадження поняття ризику можливо характеризувати, передусім, як небезпеку, пов`язану із обґрунтованою ймовірністю вчинення особою спроб протидії кримінальному провадженню, якої слід уникати. Саме в такому значенні, на думку слідчого судді, доцільно розуміти ризики, виокремлені у частині першій статті 177 КПК України як конкретні небажані для кримінального провадження наслідки поведінки підозрюваних, що заважають виконанню завдань кримінального провадження.

Отже, з метою усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому, слідчий суддя оцінює вірогідність та реальну можливість здійснення підозрюваним спроб протидіяти кримінальному провадженню у формах, визначених частиною першою статті 177 КПК України, та у разі існування високої ступені ймовірності позапроцесуальних дій підозрюваного, застосовуючи стандарт достатності підстав, встановлює наявність таких ризиків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною першою статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

В той же час, обов`язок обґрунтування ризиків кримінального провадження покладено КПК України на слідчого, прокурора.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.01.2025 по справі №127/1923/25 застосовано до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави строком 60 (шістдесят) днів, тобто до 18 години 30 хвилин 16 березня 2025 року.

Обгрунтовуючи дане рішення слідчим суддею зазначено, що: «Зокрема, на теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення. Враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість покарання за злочин, особу підозрюваного, відсутність у нього соціально стримуючих факторів, а також обставини та наслідки кримінального правопорушення, яке викликало значний суспільний резонанс та осуд, наявність неодноразових притягнень ОСОБА_3 за вчинення адміністративних правопорушень в сфері порушення правил дорожнього руху, зокрема, неодноразові перевищення швидкості дорожнього руху, що свідчить про нехтування останнім встановлених правил безпеки руху та ПДР України, тому слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_3 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, чинити тиск на свідків, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.»

Отже, вищенаведеним судовим рішенням встановлено наявність у кримінальному провадженні №0000063 ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_3 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, чинити тиск на свідків, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому та обставина, що підозрюваний примирився з потерпілими та відшкодував завдану їм шкоду безумовно являється позитивною обставиною, яка свідчить про зменшення зазначених вище ризиків та надає право стороні захисту, в порядку статті 201 КПК України, ініціювати питання зміни підозрюваному запобіжного заходу, однак така обставина сама по собі, в силу тяжкості можливого покарання за вчинений злочин, в повній мірі не виключає наявності ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, чинити тиск на свідків, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З огляду на наведене слідчий суддя дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби не зможе в повній мірі забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та не зможе запобігти ризикам, про які зазначено вище.

2. Що стосується визначення підозрюваному розміру застави в межах встановлених ч. 5 ст. 182 КПК України, то в цій частині клопотання є обгрунтованим та підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Як зазначено вище, 17 січня 2025 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілим тяжкі тілесні ушкодження.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.01.2025 по справі №127/1923/25 застосовано до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави строком 60 (шістдесят) днів, тобто до 18 години 30 хвилин 16 березня 2025 року.

Відповідно до вимог частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

За правилами встановленими частиною четвертою статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Абзацами сьомим-дев`ятим частини четвертої статті 183 КПК України закріплено:

- при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

- під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

- розмір застави не визначається під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до статей 629-631 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що вищевказаний перелік випадків, коли слідчий суддя має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню.

В цій частині є слушними посилання сторони захисту з приводу того, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та суб`єктивна сторона даного кримінального правопорушення, в частині настання наслідків, існує тільки у формі необережності, що вказує на те, що дане кримінальне правопорушення в будь-якому випадку не могло бути вчинено із застосуванням насильства, або ж погрозою його застосування.

Таким чином, оскільки кримінальне правопорушення у кримінальному провадженні №0000063 від 16.01.2025, не містить відомостей, щодо наявності обставин зазначених у пунктах 1-5 частини четвертої статті 183 КПК України, а також не відноситься до категорії кримінальних правопорушень, зазначених в абзацах сьомому, восьмому та дев`ятому частини четвертої статті 183 КПК України, в даному випадку слідчий суддя зобов`язаний визначити підозрюваному розмір застави.

Згідно з частиною четвертою статті 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 2 частини п`ятої статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

З огляду на вищевикладене, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення та особу підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному заставу, з урахуванням вимог статті 182 КПК України, а саме вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 179, 182, 194, 196, 197, 201, 206, 309, 372 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 , поданого в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зміну підозрюваному раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, відмовити.

Клопотання адвоката ОСОБА_4 , подане в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визначення розміру застави в межах встановлених ч. 5 ст. 182 КПК України, задовольнити.

Визначити підозрюваному ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240,00 грн. (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень), яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному даною ухвалою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_3 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає (Вінницька область), без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи та навчання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків покладених судом, у разі внесення застави, визначити в межах дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто до 16 березня 2025 року.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання ОСОБА_3 покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя