Провадження №1-кп/337/175/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001186 від 21.11.2024 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янка-Дніпровська Запорізької області, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи на посаді водія 3 розрахунку 2 самохідного артилерійського взводу 5 самохідної артилерійської батареї 2 самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, в порушення вимог Постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна», п. 11, п. 15 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, без передбаченого законом дозволу, у невстановлений час і місці, але не пізніше 21.11.2024 придбав: корпус бойової ручної оборонної осколкової гранати Ф-1, який згідно висновку експерта від 28.11.2024 № СЕ-19/108-24/22563-ВТХ, до бойових припасів та вибухових пристроїв не відносяться, але містить в собі заряди бризантної вибухової речовини - тротил; підривач типу УЗРГМ, який згідно висновку експерта від 28.11.2024 № СЕ-19/108-24/22563-ВТХ, до бойових припасів не відноситься, але являється самостійним вибуховим пристроєм. Відповідно до висновку експерта від 28.11.2024 № СЕ-19/108-24/22563-ВТХ корпус бойової ручної оборонної осколкової гранати Ф-1 в конструктивному поєднанні з бойовим уніфікованим підривачем дистанційної дії типу УЗРГМ є бойовою ручною оборонною осколковою гранаткою Ф-1 промислового виготовлення, яка відноситься до бойових припасів та вибухових пристроїв військового призначення.

Після цього, ОСОБА_5 маючи умисел на носіння вибухового пристрою та вибухової речовини без передбаченого законом дозволу, носив при собі вказані предмети, до того часу як 21.11.2024 приблизно об 16:33 годині співробітниками поліції в ході огляду місця події на відкритій ділянці місцевості на території КНП «Дитяча міська лікарня №5» ЗМР, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сорочинська буд. 28А, у ОСОБА_5 було виявлено та вилучено вказані предмети, які він носив у одязі.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив обставини скоєння ним кримінального правопорушення як вони викладені в обвинувальному акті, не оспорював їх, від дослідження в судовому засіданні доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування відмовився. Додатково суду пояснив, що він будучи військовослужбовцем за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 на службі отримав бойову гранату «Ф-1», яку носив в свій куртці. Після поранення він приїхав додому, а його побратими вислали йому його одяг, в якому була розібрана осколкова граната Ф-1, яку він зберігав вдома. 21.11.2024 приблизно в 16:30 годин він вирішив перемістити гранату у більш безпечне місце або викинути її, і в цей час був затриманий працівниками поліції біля Дитячої міської лікарні №5, які вилучили гранату. Щиро кається в скоєному, просить суворо його не наказувати.

Прокурор, обвинувачений та захисник вважали за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України. Обмежитись допитом обвинуваченого та дослідити матеріали, що характеризують його особу.

З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що в ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, а тому визнання обвинуваченим своєї вини, на думку суду, є цілком виправданим.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення повністю, інші учасники не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються.

Суд вважає встановленим та доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, а саме придбання та носіння вибухового пристрою та вибухової речовини без передбаченого законом дозволу, у вчиненні якого суд визнає його винуватим.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а саме те, що кримінальне правопорушення за ч.1 ст.263 КК України є тяжким злочином, а також суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, неодружений, інформація про наявність на утриманні неповнолітніх дітей не надав,офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання та реєстрації, а також враховує його працездатний вік та стан здоров`я під наглядом у психіатра і нарколога не перебуває, у 2022 році під час виконання обов`язків військової служби отримав травмування.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

З урахуванням всіх обставин провадження та відомостей про особу обвинуваченого, його відношення до подій, що відбулися, їх наслідків, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості й індивідуалізації покарання, вважає, необхідним призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі, яке слід обрати в мінімальних межах строку, передбаченого санкцією ч.1 ст.263 КК України.

Також з урахуванням конкретних обставин даної справи, даних про особу обвинуваченого, суд вважає можливим на підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Суд вважає, що застосування в даному випадку до обвинуваченого іспитового строку в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених обов`язків, під загрозою реального відбування призначеного покарання у випадку порушення умов випробування, буде мати на обвинуваченого більший виховний вплив, ніж реальне відбування покарання.

Тривалість іспитового строку - в мінімальному розмірі, суд визначає теж з урахуванням характеру та ступеня суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України витрати на залучення експерта з проведення судової експертизи № СЕ-19/108-24/22563-ВТХ від 28.11.2024 у розмірі 5969,25 грн. суд стягує з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст.368, 370, 374, 381, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання за даною статтею у вигляді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

Відповідно до ст.75, 76 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного судом покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку - 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: підривач УЗРГМ з маркуванням та корпус гранати Ф1 без маркування, які знаходиться в камері зберігання речових доказів Відділу поліції № 5 Запорізького РУП ГУНП України в Запорізькій області - знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави у рахунок відшкодування витрат на залучення експерта суму 5969 (п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят дев`ять) гривень 25 копійок.

Вирок суду може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо вирок не було скасовано, він набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.

Суддя ОСОБА_1