УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/4765/24

26 грудня 2024 року

Слідчий суддя Костопільського районного суду Рівненської області ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

заявника ОСОБА_3 (дистанційно)

особи, в інтересах якої подано заяву ОСОБА_4 (дистанційно)

представника заявника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву ОСОБА_3 , подану у порядку ст. 206 КПК України щодо незаконного затримання ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

У поданій заяві ОСОБА_3 просить звільнити громадянина ОСОБА_4 , який незаконно утримується на території 233 Рівненського полігону, забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження останнього, вжити відповідних заходів для забезпечення його безпеки, доручити органу досудового розслідування перевірити факти, викладені в заяві щодо фізичного та психологічного насильства, ненадання медичної допомоги.

В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що її чоловіка ОСОБА_4 22.11.2024 року близько 16 год. 00 хв. в АДРЕСА_1 було неправомірно затримано працівниками ТЦК та СП.

У подальшому, незважаючи на те, що він має захворювання на епілепсію та шизофренію, пухлину підшлункової залози і потребує інсулінотерапії його було доставлено на територію 233 Рівненського полігону. Йому не надається кваліфікована медична допомога та на нього чиниться психологічне насильство.

Вважає дії працівників РТЦК та СП, ІНФОРМАЦІЯ_1 незаконними. Вказує, що ОСОБА_4 позбавлений свободи за відсутності законних підстав.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 заявлені вимоги підтримала, покликаючись на обставини, викладені у заяві. Крім того пояснила, що ОСОБА_4 хворіє на цукровий діабет та епілепсію, нещодавно повернувся із заробіток з-за кордону. У військовій частині йому не надають необхідної медичної допомоги, він потребує медичного обстеження та лікування.

Особа, в інтересах якої подано заяву ОСОБА_4 , у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив звільнити його з Рівненського полігону, як незаконно затриманого. При цьому пояснив, що 22.11.2024 року без його згоди його призвано на військову службу до військової частини НОМЕР_1 та відправлено на навчання до Рівненського полігону 233, де він незаконно утримується на даний час. За станом здоров`я він не може нести вйськову службу, потребує медичного обстеження та лікування.

Представник заявника адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_4 з станом здоров`я не може нести військову службу, потребувє медичного обстеження та лікування, утримується на території Рівненського полігону незаконно та проти його волі.

Представник військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 проти заявлених вимог заперечила. При цьому пояснила, що ОСОБА_4 зарахований до складу військової частини НОМЕР_1 24.11.2024 року на підставі поіменного списку ІНФОРМАЦІЯ_2 . Їй не відомо про випадки звернення останнього за медичною допомогою, у військовій частині забезпечено можливість надання такої допомоги. Вказала, що ОСОБА_4 перебуває у статусі військовослужбовця, зобов`язаний дотримуватися визначених Дисциплінарними статутами правил несення служби, у тому числі не залишати без відповідного наказу місце несення служби.

Заслухавши пояснення заявника, особи, в інтерсах якої подано заяву, їх представника адвоката ОСОБА_5 , представника військової частини ОСОБА_7 та дослідивши надані письмові докази, слідчий суддя дійшла висновку про необгрунтованість заявлених вимог.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Так, відповідно до ч.1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 - ч. 3 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Виходячи із вищезазначених положень законодавства розгляду в порядку ст. 206 КПК України підлягають скарги, які виникають із кримінально-правових відносин.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, п. 1,17, 20 ч.1 ст.106 Конституції України, Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 р. оголошено про проведення загальної мобілізації.

У відповідності до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях.

Пунктом 56 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022, визначено, що Національна поліція за повідомленнями районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів (додаток 19) здійснює досудове розслідування стосовно осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, передбачені статтями 335, 336, 337 Кримінального кодексу України;

за зверненням районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ (додаток 20), яке може надсилатися в електронному вигляді засобами інформаційної взаємодії, здійснює адміністративне затримання та доставлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно норм кримінального процесуального законодавства службові (посадові) особи територіального центру комплектування та соціальної підтримки не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання в рамках кримінальної юрисдикції.

Відтак, ОСОБА_4 не є затриманою особою в розумінні кримінально-процесуального законодавства, а тому повноваження слідчого судді на вказані правовідносини не поширюються.

Крім того, призов громадян на військову службу під час мобілізації не є позбавленням особи права на свободу та особисту недоторканість гарантоване Конституцією України, а є обов`язком громадянина України на захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Із матеріалів заяви вбачається, що ОСОБА_4 фактично не згідний з діями працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 , які примусово доставили його на територію 233 Рівненського полігону та військової частини НОМЕР_1 , а також заперечує проти його мобілізації.

Слідчому судді не надано доказів незаконного затримання ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження.

Із витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 343 від 24.11.2024 р. вбачається, що солдат ОСОБА_4 , який прибув із ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 24 листопада 2024 року зарахований до списків особовго складу військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення, призначений на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Таким чином, доказів того, що в діях службових осіб РТЦК та СП містяться ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 371 КК України (завідомо незаконне затримання або незаконний привід), матеріали справи не містять.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу заявника на те, що у разі порушення його прав чи інтересів службовими (посадовими) особами територіального центру комплектування та соціальної підтримки при здійсненні ними свої повноважень, пов`язаними із мобілізацією, для судового захисту він вправі звернутись із адміністративним позовом до компетентного адміністративного суду, а у разі вчинення щодо нього протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Дотримання процедури, встановленої законом, є важливою гарантією права кожного на свободу та особисту недоторканність в розумінні ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Мельник проти України» Європейський суд наголосив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Таким чином слідчий суддя дійшла висновку, що вимоги клопотання виходять за межі повноважень слідчого судді відповідно до вимог КПК України, тому підстави застосовувати положення ч. 2 ст. 206, ч. 6 ст. 206 КПК України відсутні.

Слідчий суддя також звертає увагу на те, що на час розгляду клопотання ОСОБА_4 не був затриманий і не утримувався під вартою та не був позбавлений свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, а відтак, слідчий суддя констатує про відсутність правових підстав для постановлення ухвали про зобов`язання Рівненського полігону звільнити громадянина ОСОБА_4 .

Також слідчому судді не надано достатніх доказів вважати, що ОСОБА_4 потребує невідкладної медичної допомоги, за станом здоров`я непридатний до проходження військової служби, на нього чинився психологічний та фізичний тиск.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшла висновку, що доводи заяви про незаконне затримання ОСОБА_4 не знайшли свого підтвердження та скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 2, 3, 24, 26, 206 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 , поданої в інтересах ОСОБА_4 у порядку ст. 206 КПК України щодо незаконного затримання - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1