Справа № 635/6860/24
Провадження №1-кп/635/558/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_3

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_4

захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за № 0004391 від 20.06.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Орілька Лозівського району Харківської області, громадянина України, який має освіту 11 класів, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, який обіймає посаду стрільця 2 відділення 5 стрілецького взводу 3 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону (з охорони та оборони об`єктів державного значення), не одружений, має малолітню дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , учасник бойових дій з 21.09.2023, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

ВСТАНОВИВ:

суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем призваним за мобілізацією, у військовому званні «солдат», перебуваючи на посаді стрільця 2 відділення 5 стрілецького взводу 3 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 НГ УКраїни, в порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 28-32, 37, 16, 127, 128, 129, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1- 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 16 листопада 2023 року приблизно о 12:55, знаходячись у місці дислокації підрозділів частини у населеному пункті Хорошеве, Харківської області, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану відкрито відмовився виконувати доведене до нього в усному порядку усне бойове розпорядження заступника командира 4 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України капітана ОСОБА_7 щодо здійснення маршу за маршрутом Харків-Чугуїв-Ізюм-Слов`янськ-Костянтинівка для виконання бойових завдань у БТГр 5 бригади ННУ у складі 93 омбр, який був виданий уповноваженою особою, у межах своїх повноважень, із дотриманням належної форми і порядку його віддання, а також ґрунтувався на законі, за змістом не суперечив чинному законодавству та не пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина. Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану», затвердженого Верховною Радою України 24 лютого 2022 року, відповідно до п. 31 ч. 1 ст. 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» по всій території України введено військовий стан, який продовжує діяти. Відповідно до вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших. Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Відповідно до ст. 28 Статуту внутрішньої служби єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України. За ст. 29 Статуту внутрішньої служби за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Відповідно до ст. 30 Статуту внутрішньої служби начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника. Згідно зі ст. 31 Статуту внутрішньої служби начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником. Як вбачається з ст. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, За своїми військовими званнями начальниками є: полковники, генерал-майори, генерал-лейтенанти, - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу та молодшого офіцерського складу; генерал-полковники, адмірали, генерали армії України - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу, молодшого та старшого офіцерського складу. Відповідно до ст. 37 Статуту внутрішньої служби військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів. Відповідно до ст. 6 Дисциплінарного статуту право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати. Відповідно до п. 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення), право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам органів військового управління, з`єднань, військових частин, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подав суду угоду про визнання винуватості, що укладена 09 січня 2025 року між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони східного регіону ОСОБА_8 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0004391 від 20.06.2024 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Враховуючи, що між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 досягнуто угоди, суд розглядає справу відповідно до положень ст. 472, ч. 4 ст. 474, ст. 475 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість в обсязі обвинувачення, щиро розкаявся.

Дії ОСОБА_4 містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України - непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

09 січня 2025 року між ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, у присутності його захисника - адвоката ОСОБА_5 та прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони східного регіону ОСОБА_8 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0004391 від 20.06.2024 досягнуто угоди про визнання винуватості, яка підписана сторонами. При укладанні зазначеної угоди ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України за вказаних обставин, а також була досягнута домовленість про призначення ОСОБА_4 , з урахуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України у виді двох років позбавлення волі та на підставі ч. 1 ст. 58 КК України призначене ОСОБА_4 покарання у виді двох років позбавлення волі замінити на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовця терміном 2 (два) роки з відрахуванням в дохід держави 20% із суми грошового забезпечення ОСОБА_4 .

Суд вважає необхідним затвердити умови угоди, укладеної між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони східного регіону ОСОБА_8 та ОСОБА_4 і ухвалити вирок на підставі такої угоди з наступних підстав.

Угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та ОСОБА_4 відповідає вимогам КПК України, підстав для відмови в затвердженні угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України судом не встановлено. Узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим Загальною частиною Кримінального кодексу України.

ОСОБА_4 у судовому засіданні заявив, що він цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості.

Суд переконався у добровільності укладення сторонами кримінального провадження угоди і що вона не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

Узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, інтересам суспільства та держави і даним особи обвинуваченого, який на психоневрологічному та наркологічному обліку не перебуває, не одружений, не засуджений, має малолітню дочку, учасник бойових дій.

Матеріали кримінального провадження, надані стороною обвинувачення, свідчать про наявність події кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 і що в його діях є склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 4 ст. 402 КК України. Кваліфікація дій ОСОБА_4 стороною обвинувачення визначена правильно. Умови угоди щодо міри кримінального покарання відповідають вимогам закону, загальних засад призначення покарання, та застосування положень ст. 69, ст. 58 КК України при призначенні покарання за ч. 4 ст. 402 КК України.

Крім того, угода про визнання винуватості укладена добровільно за участі адвоката і відсутні підстави, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, для відмови в затвердженні такої угоди. При укладенні угоди також враховані обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, усунення заподіяної шкоди, відсутність обставин, що обтяжують покарання, враховані дані про особу, його характеристика, тому суд вважає можливим призначити міру покарання відповідно умов укладеної угоди.

Витрати, пов`язані із проведенням експертиз, речові докази та цивільні позови по справі відсутні.

Керуючись ч. 1 ст. 69, ч. 4 ст. 402 КК України, ст. ст. 368, 370, 373-376, 474, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

затвердити угоду про визнання винуватості від 09 січня 2025 року, укладену між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони східного регіону ОСОБА_8 якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0004391 від 20.06.2024 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0004391 від 20.06.2024.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначити йому покарання з урахуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 58 КК України призначене ОСОБА_4 покарання виді двох років позбавлення волі замінити на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовця терміном 2 (два) роки з відрахуванням в дохід держави 20% із суми грошового забезпечення ОСОБА_4 .

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дати проголошення вироку 09 січня 2025 року.

На підставі ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_4 зарахувати строк тримання під вартою з 18 червня 2024 року по 21 червня 2024 року із розрахунку один день позбавлення волі відповідає трьом дням службового обмеження для військовослужбовців.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 у виді застави - залишити без змін.

Заставу у сумі 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, що внесені 20 червня 2024 року на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області, код отримувача 26281249 за квитанцією код 9345-8457-2866-9207 до платіжної інструкції на переказ готівки #0.0..1, після набрання вироком законної сили - повернути ОСОБА_9 .

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладання угоди;

прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Суддя ОСОБА_1