КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2024 року щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, неодруженого, має на утриманні дитину 2010 року народження, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше на судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 111 КК України, у кримінальному провадженні №0001363 від 17 серпня 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2024 року клопотання слідчого Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволено.

Продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Строк дії ухвали про тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено до 27 грудня 2024 року включно.

Не погоджуючись з указаною ухвалою захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити у задоволенні клопотання слідчого Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 .

Уважає, що ухвала слідчого судді є такою, що постановлена без урахування всіх обставин справи, не відповідає нормам КПК України, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

У мотивування вимог апеляційної скарги зазначає, що жодної інформації, яка б свідчила про діяльність ОСОБА_7 на користь іноземних спецслужб, у матеріалах, які надані на обґрунтування клопотання про продовження строку тримання під вартою, не міститься.

Вказує, що інформація, яку використовуючи свої зв`язки з колишніми працівниками УДО СБП, отримував ОСОБА_7 не становить державної таємниці, та ніяким чином не впливає на суверенітет, територіальну цілісність, недоторканість, обороноздатність та державну безпеку України, а наявна кваліфікація за статтею 111 КК України, не є вірною.

Посилається на те, що відомості, які отримував ОСОБА_7 , дійсно мають характер конфіденційної інформації, але стосується лише конкретних громадян, ця інформація носить виключно індивідуальний характер та є персональними даними (це інформація про притягнення до кримінальної відповідальності. інформація про їх фінансовий стан, інформація про перетин кордону), а тому, при таких обставинах, вагомість доказів, що вказують на вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого статтею 111 КК України, є нікчемною.

Також зазначає, що жодний ризик, передбачений статтею 177 КПК України, стороною обвинувачення не доведений з огляду на те, що ОСОБА_7 мав можливість переховуватись та втекти на тимчасово окуповану територію ще у 2014 році, коли деякі працівники УДО здійснили свідомий перехід на територію рф; під час допиту підозрюваний повідомив, що він не знає хто такі особи, щодо яких він здійснював збір інформації, а саме: ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , відповідно здійснення тиску на них, а так само і на будь-яких інших осіб, не буде мати ніякого впливу, оскільки всі протиправні дії вчинялись без їх відома та про обставини таких правопорушень їм нічого не відомо; органом досудового розслідування 01 серпня 2024 року проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_7 та вилучено всі наявні речі, техніка та документи, які на думку слідства мають значення для справи, а тому спростовуються доводи сторони обвинувачення щодо можливості сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин справи; ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином слідчим та прокурором не конкретизований та не відповідає дійсності, оскільки кримінальне провадженні, в якому ОСОБА_7 оголошено підозру, перебуває у провадженні вже понад рік, а самі матеріали провадження є виділеними з іншого кримінального провадження, по якому вже оголошено винним особам вироки; твердження органу досудового розслідування щодо наявності ризику вчинити нові кримінальні правопорушення та/або продовжити свою злочинну діяльність є формальним та не має ніякого обґрунтування.

Уважає, що прокурором не доведено обставин, що виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, а слідчий суддя необґрунтовано дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного.

Звертає увагу суду на те, що підозрюваний ОСОБА_7 є військовослужбовцем, тобто має постійне місце роботи; раніше не судимий; до кримінальної відповідальності не притягувався; дисциплінарних стягнень не має; має сталі суспільні зв`язки: має на вихованні неповнолітнього сина, якого виховує та утримає сам, оскільки розлучений, мати дитини заміжня та має іншу родину; має постійне місце мешкання; згідно характеристики від домогосподарського підприємства за місцем мешкання ОСОБА_7 , він веде правильний спосіб життя, сам займається вихованням сина та характеризується позитивно.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001363 від 17 серпня 2024 рокуза підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 111-1 КК України, та за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 111, частиною другою статті 111, частиною другою статті 28, частиною другою статті 111, частиною третьою статті 362, частиною першою статті 263 КК України.

01 серпня 2024 року ОСОБА_7 затримано у порядку статей 208, 615 КПК України.

01 серпня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 111 КК України, у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України: наданні іноземній державі, іноземній організації, її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до шести місяців, тобто до 01 лютого 2025 року.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 вересня 2024 року у справі №761/35127/24 підозрюваному ОСОБА_7 строк тримання під вартою без визначення застави продовжено до 01 листопада 2024 року.

28 жовтня 2024 року до Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2024 року клопотання слідчого Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволено.

Продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Строк дії ухвали про тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено до 27 грудня 2024 року включно.

Постановляючи ухвалу про продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з того, що відомості, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні вказаного злочину, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання, а саме: відповідями на доручення УКР УСБУ у м. Києві та Київській області; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 06 липня 2023 року; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 30 жовтня 2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 03 травня 2024 року; відповіддю на запит від Національної академії СБ України від 16 травня 2024 року; відповіддю на запит від Національного університету оборони України від 29 травня 2024 року; протоколами обшуку від 01 серпня 2024 року; протоколом затримання ОСОБА_7 від 01 серпня 2024 року.

Також, слідчий суддя врахував, ризики, які були підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу та продовження дії запобіжного заходу, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, об`єктивно продовжують існувати та для їх запобігання необхідно продовжити останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя виходив, зокрема з того, що характер інкримінованого підозрюваному злочину, що вчинений проти основ національної безпеки України, в умовах воєнного стану, наявність зав`язків поза межами території України свідчить про високий ступінь суспільної небезпеки таких дій, а також про те, що ОСОБА_7 , будучи не ізольованим від суспільства, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з огляду на покарання, яке загрожує у разі визнання винним, а також продовжити злочин, у вчиненні якого підозрюється.

При цьому, слідчим суддею зауважено, що враховуючи обізнаність підозрюваного щодо даних про учасників кримінального провадження з огляду на обставини підозри, інкримінованих дій, підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. незаконно впливати на свідків та інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні.

Окрім того, слідчим суддею враховано вік підозрюваного, його стан здоров`я, місце проживання та інші обставини, що характеризують його особу, дані про його сімейні та соціальні зв`язки та спосіб життя підозрюваного, який раніше несудимий, працює, має на утриманні неповнолітнього сина.

Судом першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою враховано також те, що до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою закінчити досудове розслідування у кримінальному провадженні не можливо, оскільки на теперішній час необхідно здійснити необхідні слідчі (розшукові) та процесуальні дії з метою встановлення обставин кримінального правопорушення.

З висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі, колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку статті 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно частини третьої статті 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

За змістом частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях статей 177, 178, 183 КПК України.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала слідчого судді, яка переглядається, виходячи з тих обставин кримінального провадження, які існували на день її постановлення.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з інкримінованим йому кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованою.

Слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання ОСОБА_7 під вартою, та встановлено, що для закінчення досудового розслідування необхідно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, вказаних у клопотанні слідчого.

Перевіряючи доводи клопотання на предмет продовження існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а саме того, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження їх існування, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а також з огляду на характер та наслідки кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Даних про наявність підстав для скасування запобіжного заходу або його зміни на більш м`який, ніж тримання під вартою, у тому числі з підстав, наведених захисником, при розгляді клопотання не встановлено та стороною захисту не доведено наявність виняткових обставин, які б не враховувались при прийнятті рішення попередніми слідчими суддями щодо визначення та продовження ОСОБА_7 саме такого виду запобіжного заходу, оскільки захисником не спростовано існування у кримінальному провадженні ризиків, визначених частиною першою статті 177 КПК України, вказаних у клопотанні слідчого.

Відповідно до вимог статті 178 КПК України у сукупності з вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував тяжкість кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_7 , дані про особу підозрюваного та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

У справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Колегія суддів уважає, що таке обмеження права ОСОБА_7 на свободу не суперечить положенням статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

З урахуванням указаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

З наведеного вбачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, у зв`язку з чим ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, у сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочинів та їх наслідками, є обґрунтованим, та підстав для обрання ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів уважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 111 КК України.

Враховуючи те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №12244/86, №12245/86, №12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у пункті 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13 листопада 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності із статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту статті 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З урахуванням наведеного, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді посилання апелянта на відсутність, а також неналежність та недопустимість долучених до клопотання доказів, оскільки дослідження та оцінка доказів відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

На даному етапі провадження, слідчий суддя у відповідності до вимог процесуального закону обґрунтовано обмежився виключно питанням визначення причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення та дійшов висновку про вірогідність та достатність доказів його причетності для застосування обмежувальних заходів.

Доводи апеляційної скарги про те, що жодної інформації, яка б свідчила про діяльність ОСОБА_7 на користь іноземних спецслужб, у матеріалах, які надані на обґрунтування клопотання про продовження строку тримання під вартою, не міститься; інформація, яку використовуючи свої зв`язки з колишніми працівниками УДО СБП, отримував ОСОБА_7 не становить державної таємниці, та ніяким чином не впливає на суверенітет, територіальну цілісність, недоторканість, обороноздатність та державну безпеку України, а наявна кваліфікація за статтею 111 КК України, не є вірною; відомості, які отримував ОСОБА_7 , дійсно мають характер конфіденційної інформації, але стосується лише конкретних громадян, ця інформація носить виключно індивідуальний характер та є персональними даними (це інформація про притягнення до кримінальної відповідальності. інформація про їх фінансовий стан, інформація про перетин кордону), а тому, при таких обставинах, вагомість доказів, що вказують на вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого статтею 111 КК України, є нікчемною, колегія суддів уважає передчасними, оскільки вказані обставини підлягають встановленню під час розгляду справи судом по суті.

Доводи захисника про те, що органом досудового розслідування не доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу підозрюваного, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу.

При цьому, продовживши підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави, враховуючи фактичні обставини та кваліфікацію інкримінованих йому злочинів, зміст підозри та положення пункту 4 частини четвертої статті 183 КПК України, а також абзацу 8 частини четвертої статті 183 КПК України.

Посилання захисника на те, що підозрюваний ОСОБА_7 є військовослужбовцем, тобто має постійне місце роботи; раніше не судимий; до кримінальної відповідальності не притягувався; дисциплінарних стягнень не має; має сталі суспільні зв`язки: має на вихованні неповнолітнього сина, якого виховує та утримає сам, оскільки розлучений, мати дитини заміжня та має іншу родину; має постійне місце мешкання; згідно характеристики від домогосподарського підприємства за місцем мешкання ОСОБА_7 , він веде правильний спосіб життя, сам займається вихованням сина та характеризується позитивно, самі по собі не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного та не свідчать про відсутність існування вказаних ризиків на наступних етапах досудового розслідування, а отже не є достатніми підставами для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу та не переважають можливих ризиків його неправомірної поведінки.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин у їх сукупності, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись статтями 176-178, 183, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4