У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/825/24

№ 1-кс/183/2683/24

13 січня 2025 року м. Самар

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР, зоташованого у м. Краматорську ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих ТУ ДБР Луганської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю селища Вільхове Станично-Луганського району Луганської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України,

за участі: прокурора - ОСОБА_4

Захисника - ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

Слідчий Другого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м. Краматорську, ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з клопотанням, погодженим прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих ТУ ДБР Луганської обласної прокуратури ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюпідозрюваному у кримінальному провадженні, внесеному до внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000536 від 13.11.2023, ОСОБА_5 ,у вчиненні вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України,

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що станом на 24.02.2022 ОСОБА_5 працював на посаді лісничого Піщаного лісництва ДП «Станично-Луганське лісомисливське досвідне господарство», (далі - ДП «Станично-Луганське ДЛМГ»).

Згідно п. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» правоохоронні органи - органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державне агентство лісових ресурсів України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 521 від 08.10.2014 (далі - Положення), - Державне агентство лісових ресурсів України (далі - Держлісагентство) є центральним органом виконавчої влади і який реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства.

Пунктом 2 Положення передбачено, що Держлісагентство у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України (далі - КМУ), а також іншими актами законодавства.

Згідно з ч.1 постанови КМУ № 976 від 16.09.2009 «Про затвердження Положення про державну лісову охорону, лісову охорону інших лісокористувачів та власників лісів» Державна лісова охорона (далі - Держлісоохорона) діє у складі Держлісагентства, Республіканського комітету Автономної Республіки Крим з питань лісового і мисливського господарства, обласних управлінь лісового та мисливського господарства і підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Держлісагентства. Держлісоохорона має статус правоохоронного органу.

Відповідно до ч. 5 та додатку постанови КМУ № 976 від 16.09.2009 «Про затвердження Положення про державну лісову охорону, лісову охорону інших лісокористувачів та власників лісів» посада лісничого належить до посадових осіб державної лісової охорони, лісової охорони інших постійних лісокористувачів та власників лісів у разі коли державна лісова охорона діє у складі підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Держлісагентства.

З урахуванням викладеного, у розумінні п. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», ч. 1 постанови КМУ № 976 від 16.09.2009 «Про затвердження Положення про державну лісову охорону, лісову охорону інших лісокористувачів та власників лісів», ст. 1 Закону України «Про основи національної безпеки України» Піщане лісництво ДП «Станично-Луганське ДЛМГ», відноситься до правоохоронного органу та здійснює правозастосовні функції.

Таким чином, відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів, лісничий Піщаного лісництва ДП «Станично-Луганське ДЛМГ» ОСОБА_5 , будучи службовою особою державної лісової охорони є працівником правоохоронного органу.

Згідно ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до статей 1-3, 6 Конституції України - Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава; Суверенітет України поширюється на всю її територію; Україна є унітарною державою; територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною; людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність; державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову; органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно зі статтями 17, 19, 65, 68 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу; на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом; на території України не допускається розташування іноземних військових баз; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України; кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей; Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

24.02.2022 країною-агресором рф здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію України, у зв`язку із чим розпочато ведення широкомасштабної військової агресії проти України та захоплення її території.

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, дію якого у подальшому неодноразово продовжено, в тому числі на цей час.

У зв`язку із широкомасштабним збройним нападом з боку російської федерації проти України, 25.06.2022 збройні сили рф з представниками так званої «луганської народної республіки», які є частиною окупаційної адміністрації країни-агресора рф, шляхом збройної агресії здійснили тимчасову окупацію Сєвєродонецької міської територіальної громади Луганської області з державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, іншими об`єктами.

Водночас ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді лісничого Піщаного лісництва ДП «Станично-Луганське ДЛМГ», будучи працівником Державної лісової охорони, що має статус правоохоронного органу, в умовах, коли Український народ героїчно протистоїть російському агресору, в порушення вимог ст. ст. 1, 2, 17 Конституції України зрадив українській державі та всьому Українському народові, вчинивши злочин проти основ національної безпеки України за таких обставин.

Так, приблизно з січня 2023 року (більш точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_5 , перебуваючи на території Сєвєродонецького району Луганської області, тобто на території України, яка з 25.06.2022 тимчасово окупована збройними силами країни-агресора російської федерації, будучи громадянином України та працівником правоохоронного органу, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, добровільно надав згоду представникам країни-агресора на свій безперешкодний вступ до незаконно створеного структурного підрозділу «міністерства природних ресурсів та екологічної безпеки лнр» окупаційної адміністрації рф, а саме так званого «сєвєродонецького лісомисливського господарства лнр» (мовою оригіналу, російською - «Северодонецкого лесоохотничьего хозяйства луганской народной республики») на посаді директора у вказаному незаконно створеному структурному підрозділі правоохоронного органу, який розташований за адресою: вул. Миру, 86 смт Сиротине, м. Сєвєродонецьк Луганської області.

Указаними умисними діями громадянин України ОСОБА_5 у порушення вимог Конституції України, якими, зокрема, передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечив та продовжує забезпечувати встановлення і зміцнення окупаційної влади країни-агресора рф шляхом безпосередньої участі у роботі та створенні незаконних так званих правоохоронних органів «лнр», що є частиною окупаційної адміністрації рф на тимчасово окупованій території України, що несе шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні державної зради, а саме діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а також у вчиненні колабораційної діяльності, а саме у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 184 КПК України (виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини):

У зв`язку зі збройною агресією російської федерації, введеним воєнним станом в Україні, захопленням Сєвєродонецького району Луганської області та проведенням бойових дій на лінії зіткнення, беручи до уваги існування достатніх підстав вважати, що ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтовану неможливість вручити складене письмове повідомлення про підозру та повістки про виклик, вказане позбавило орган досудового розслідування можливості вручити йому письмове повідомлення про підозру від 14.06.2024 у день його складання, у зв`язку з чим, зазначене повідомлення про підозру та повістки про виклики (на 19.06.2023, 20.06.2024, 21.06.2024), відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, ст. ст. 111, 135 КПК України направлено у спосіб, передбачений для вручення повідомлень, а саме опубліковано на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора (за посиланням https://www.gp.gov.ua/ua/posts/povidomlennya-pro-pidozru-sjencenku-io-ta-povistki-pro-viklik-na-19-20-21062024-do-organu-dosudovogo-rozsliduvannya ), а також офіційному сайті видання Кабінету Міністрів України, тобто засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження газети «Урядовий кур`єр» № 122 (7782) від 15.06.2024 (за посиланням https://ukurier.gov.ua/media/newspaper/adv/2024-06-14/122_15.06.2024r.pdf ) для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000536, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України, допиту в якості підозрюваного тощо.

Жодного разу у призначений час громадянин України ОСОБА_5 у призначене місце не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Главою 11 КПК України визначається порядок виклику слідчим, прокурором, судовий виклик і привід.

Відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Враховуючи наведені вище обставини, стороною обвинувачення, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, повідомлено ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України у відповідності та у спосіб, передбачений діючим кримінальним процесуальним законодавством України (опубліковано повідомлення про підозру на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр», яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження.

Таким чином, ОСОБА_5 у вказаному кримінальному провадженні набув статусу підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- матеріалами ГВ ЗНД 3 управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях;

- протоколами огляду від 27.11.2023 інтернет-ресурсів, в ході яких оглянуто опубліковану в мережі Інтернет публічну інформацію публікацій, розміщених на Інтернет сторінках інформаційного каналу окупаційної адміністрації країни-агресора рф під назвою мовою оригіналу (російською) «ВЕСТИ ГОСУДАРСТВЕННОЙ ТЕЛЕРАДИОКОМПАНИИ (ГТРК) ЛНР» а також Інтернет- ресурса - багатоплатформового клаудмесенджер а для смартфонів , планшетів та ПК «Telegram» на інтернет-сторінці каналу окупаційної адміністрації країни-агресора рф «ЛУГАНЬМЕДІА» під назвою мовою оригіналу (російською) «В СИРОТИНО СЕВЕРОДОНЕЦКОЙ АГЛОМЕРАЦИИ ВІСАДИЛИ ДЕРЕВЬЯ В РАМКАХ ВСЕРОССИЙСКОЙ ЄКОЛОГИЧЕСКОЙ АКЦИИ» (за посиланнями https://video.gtrklnr.ru/video/16849/gtrk-lnr.-vesti.-2-noyabtya-2023-g.-21-30?channelName=2021 та https://t.me/luganmedia/47808 ), відповідно до яких встановлено організацію роботи так званого «сєвєродонецькому лісомисливському господарстві міністерства природних ресурсів та екологічної безпеки лнр», де ОСОБА_5 зайняв посаду «директора» на території Сєвєродонецького району Луганської області;

- відомостями щодо отримання та документування паспортом громадянина України ОСОБА_5 ;

- протоколом від 29.12.2023 допиту свідка ОСОБА_7 ,

- протоколом від 29.12.2023 пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_7 ,

- протоколом від 25.01.2024 допиту свідка ОСОБА_8 ,

- протоколом від 25.01.2023 пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_8 ;

- протоколом огляду публікацій Інтернер-ресурсів Єдиного веб-порталу органів виконавчої влади Кабінету Міністрів України за посиланням https://www.kmu.gov.ua/ , Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України (скорочено - Мінреінтеграції) за посиланням https://www.minre.gov.ua/ , відповідно до якого підтверджено та визначено Перелік тимчасово окупованих територій Луганської області, зокрема, Сєвєродонецької міської територіальної громади Сєвєродонецького району Луганської області, внаслідок військових дій країни-агресора рф;

- висновком портретної експертизи № СЕ-19/113-24/3005 від 06.06.2024, а також інші зібрані під час досудового розслідування матеріали кримінального провадження.

Відповідно до п. п. 4, 5, 6, 7 ч. 1 ст. 184 КПК України (посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 цього Кодексу):

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього

Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Постановою на підставі ст. 281 КПК України підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук, проведення якого доручено працівникам 3 управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Згідно із вимогами ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається із відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, цього Кодексу та інших законів.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Так, в ході досудового розслідування встановлені ризики, передбачені пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України .

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду свідчать такі обставини:

- тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 в разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, в яких він підозрюється (відповідно до ст. 12 КК України, зокрема, злочин відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та санкція ч. 2 ст. 111 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацію майна);

- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України;

- неприбуття на виклик до слідчого три рази поспіль (19.06.2024, 20.06.2024, 21.06.2024) та не повідомлення органу досудового розслідування та Луганську обласну прокуратуру про причини та неможливість прибути, що свідчить про те, що підозрюваний на цей час вже переховується від органу досудового розслідування;

- спосіб вчинення злочину - вчинення його умисно, під час воєнного стану, що має негативні наслідки для всієї територіальної громади та України в цілому, знаходиться на окупованій території, співпрацюючи з окупаційною адміністрацією країни-агресора рф, що з великою часткою ймовірності спонукатиме його до втечі у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме продовження кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення свідчить:

- тимчасова окупація території України, а саме територія Сєвєродонецького району Луганської області, на якій створений незаконний «правоохоронний» орган, в якому підозрюваний почав «службу», що дає йому можливість продовжувати працювати, унеможливлює реальне відбування покарання, яке може бути призначене у разі його засудження за цей злочин, а також вчиненню інших злочинів;

- поведінка підозрюваного, який своїми діями демонструє підтримку прийняття рішення країни-агресора російської федерацією від 24.02.2022 щодо проведення на території суверенної держави України, так званої «спеціальної воєнної операції», підтримав дії країни-агресора рф та незаконних збройних формувань, так званої «лнр», спрямовані на захоплення території України, вступивши та розпочавши свою «службу» у незаконно створеному структурному підрозділі окупаційної адміністрації рф - так званому «сєвєродонецькому лісомисливському господарстві міністерства природних ресурсів та екологічної безпеки лнр».

Всі ці обставини в своїй сукупності свідчать про те, що перебуваючи без запобіжного заходу, підозрюваний ОСОБА_5 зможе продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114 -1 , 258-258 -5 , 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114 -1 , 258-258 -5 , 260, 261 КК України.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України, до нього може бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно з абз. 7 ч. 4 ст. 183 КК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Відповідно до абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Згідно з наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 визначено перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) (далі - Перелік до наказу).

Відповідно до вказаного Переліку до наказу, Сєвєродонецька міська територіальна громада Сєвєродонецького району Луганській області, перебуває під тимчасовою окупацією та оточенні (блокуванні) з боку рф та незаконного збройного формування, так званого «лнр».

Той факт, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території України підтверджується:

- відомостями 3 управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях;

- показами свідків, які пояснили, що особисто знають ОСОБА_5 , оскільки здійснювали разом службу у правоохоронному органі в Луганській області.

Так, з початку березня 2022 року свідки разом із іншим особовим складом у зв`язку із широкомасштабним вторгненням та збройною агресією зс країни-агресора рф на території Луганської евакуювалися до Дніпропетровської області для продовження служби. Водночас, ОСОБА_5 до безпечних місць дислокації на підконтрольну органам державної влади України територію не виїхав, та в умовах збройного конфлікту і воєнного стану, зрадивши ураїнському народові та державі Україна, перейшов на бік ворога та, перебуваючи на тимчасово окупованій території Сєвєродонецького району Луганської області, добровільно надав згоду представникам «лнр» окупаційної влади рф на свій безперешкодний вступ та подальшу «службу» у незаконно створеному правоохоронному органі а саме - ««сєвєродонецькому лісомисливському господарстві міністерства природних ресурсів та екологічної безпеки лнр», а також іншими матеріалами кримінального провадження.

Слід зазначити, що відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15.04.2014 - тимчасово окупована рф територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування рф та окупаційна адміністрація рф встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування рф встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації рф.

Під збройними формуваннями рф Закон № 1207-VII визначає регулярні з`єднання і підрозділи, підпорядковані міністерству оборони рф, підрозділи та спеціальні формування, підпорядковані іншим силовим відомствам рф, їхні радники, інструктори та іррегулярні незаконні збройні формування, озброєні банди та групи найманців, створені, підпорядковані, керовані та фінансовані рф, а також за допомогою окупаційної адміністрації рф, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні рф самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України (п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону України № 1207-VII). Таким чином, незаконні збройні формування так званої «лнр» відносяться до збройних формувань окупаційної влади країни-агресора рф.

З кінця червня 2022 збройні формування окупаційної влади країни-агресора рф встановили та здійснюють фактичний контроль території Сєвєродонецького району Луганської області, а тому вказана територія знаходиться під окупацією зс країни-агресора рф.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 КПК України, клопотання про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Відповідно до Положення про слідчі відділи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, затвердженого наказом в.о. директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську № 20ДСК від 14.09.2021, Другий слідчий відділ (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку Луганської області) здійснює свою діяльність та розташований за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Єгорова, 26 - та який здійснює розслідування кримінальних правопорушень, вчинених на територіях та населених пунктах, розташованих на території Луганської області.

Відповідно до листа Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду № 292/0/158-21 від 15.04.2021 визначено територіальну підсудність за місцем знаходження (реєстрації) відповідного органу досудового розслідування, зокрема, Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) Луганської області - за Сєвєродонецьким міським судом Луганської області та Луганським апеляційним судом.

Водночас, натепер Сєвєродонецьким міським судом Луганської області ухвалено наказ про припинення роботи (діяльності) Сєвєродонецького міського суду Луганської області з 24.02.2022 до вирішення питання щодо її відновлення у встановленому законодавством порядку.

У зв`язку з введенням воєнного стану на території України та неможливістю Сєвєродонецьким міським судом Луганської області здійснювати правосуддя під час воєнного стану, розпорядженням Верховного Суду № 1/0/9-22 від 06.03.2022, відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», змінено територіальну підсудність судових справ з Сєвєродонецького міського суду Луганської області на Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Під час судового розгляду прокурор підтримав клопотання з підстав, зазначених у ньому, просив задовольнити.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання та просила відмовити прокурору.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши докази додані до клопотання, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Підозру від 14.06.2024 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України та повістки про виклики на (на 19.06.2023; 20.06.2024 та 21.06.2024) відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, ст. ст. 111, 135 КПК України направлено у спосіб, передбачений для вручення повідомлень, а саме опубліковано на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора та офіційному сайті видання Кабінету Міністрів України.

Також, слідчий суддя вважає доведеними вказані прокурором ризики, передбачені: п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду свідчать такі обставини:

- тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 в разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, в яких він підозрюється (відповідно до ст. 12 КК України, зокрема, злочин відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та санкція ч. 2 ст. 111 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацію майна);

- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України;

- неприбуття на виклик до слідчого три рази поспіль (19.06.2024, 20.06.2024, 21.06.2024) та не повідомлення органу досудового розслідування та Луганську обласну прокуратуру про причини та неможливість прибути, що свідчить про те, що підозрюваний на цей час вже переховується від органу досудового розслідування;

- спосіб вчинення злочину - вчинення його умисно, під час воєнного стану, що має негативні наслідки для всієї територіальної громади та України в цілому, знаходиться на окупованій території, співпрацюючи з окупаційною адміністрацією країни-агресора рф, що з великою часткою ймовірності спонукатиме його до втечі у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме продовження кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення свідчить:

- тимчасова окупація території України, а саме територія Сєвєродонецького району Луганської області, на якій створений незаконний «правоохоронний» орган, в якому підозрюваний почав

«службу», що дає йому можливість продовжувати працювати, унеможливлює реальне відбування покарання, яке може бути призначене у разі його засудження за цей злочин, а також вчиненню інших злочинів;

- поведінка підозрюваного, який своїми діями демонструє підтримку прийняття рішення країни-агресора російської федерацією від 24.02.2022 щодо проведення на території суверенної держави України, так званої «спеціальної воєнної операції», підтримав дії країни-агресора рф та незаконних збройних формувань, так званої «лнр», спрямовані на захоплення території України, вступивши та розпочавши свою «службу» у незаконно створеному структурному підрозділі окупаційної адміністрації рф - так званому «сєвєродонецькому лісомисливському господарстві міністерства природних ресурсів та екологічної безпеки лнр».

Всі ці обставини в своїй сукупності свідчать про те, що перебуваючи без запобіжного заходу, підозрюваний ОСОБА_5 зможе продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України.

Отже, з урахуванням тяжкості злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючі данні про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Обов`язок доведення факту перебування підозрюваного або його виїзду з тимчасово окупованої території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошення у міжнародний розшук покладається на слідчого, прокурора, який подав клопотання про застосування запобіжного заходу та має бути підтвердженим відповідними відомостями. Зазначені висновки наведені у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13.

У клопотанні вказано, що Сєвєродонецька міська територіальна громада Луганської області тимчасово окупована внаслідок військових дій країни-агресора РФ 25.06.2022 року.

Той факт, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території України підтверджується:

- відомостями 3 управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях;

- показами свідків, які пояснили, що особисто знають ОСОБА_5 , оскільки здійснювали разом службу у правоохоронному органі в Луганській області.

З наведених доказів вбачається, що дійсно, наявні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуває на території Луганської області.

З кінця червня 2022 збройні формування окупаційної влади країни-агресора рф встановили та здійснюють фактичний контроль території Сєвєродонецького району Луганської області, а тому вказана територія знаходиться під окупацією зс країни-агресора рф.

Отже, з огляду на те, що у судовому засіданні знайшли своє підтвердження ті обставини, що ОСОБА_5 набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 КПК України, а також факту того, що сукупність доказів у своєму зв`язку вказують слідчому судді на достатність підстави вважати, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, слідчим суддею встановлено достатні підстави для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу за відсутності підозрюваної, відповідно до приписів ч. 6 ст. 193 КПК України.

З урахуванням тяжкості злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи данні про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а отже клопотання підлягає задоволенню.

Разом з цим, слідчий суддя при постановленні ухвали враховує положення абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України, де зазначено, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Згідно ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини 6 статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Визначення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, тобто визначення, таким чином строку тримання особи під вартою, здійснюється лише під час застосування щодо особи запобіжного заходу, що відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, можливе після затримання особи, а слідчий суддя, суд не пізніш як через сорок вісім годин з часу доставки такої особи до органу досудового розслідування, зобов`язаний розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід за обов`язкової присутності такого підозрюваного, обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Роз`яснити, що згідно з положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України, після затримання особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки її до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини 6 статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Дана ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали доручити прокурору.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1