Справа № № 585/4594/23
Номер провадження 1-в/585/10/24
У Х В А Л А

І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И

03 грудня 2024 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни клопотання ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі на певний строк, -

В С Т А Н О В И В :

До суду з клопотанням звернувся засуджений ОСОБА_7 і просить: Замінити йому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засудженому вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 року до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна, покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років. Своє клопотання ОСОБА_7 аргументує тим, що вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 року його засуджено за п.п.1, 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст.187, ч.2 ст.194, ч.3 ст. 289, ч.3 ст. 357, ст. 70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Ухвалою Верховного Суду України від 22.03.2003 року вирок апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 року залишено без змін. Початок строку відбування кримінального покарання 30.09.2003 року. 11.03.2021 року Європейський суд з прав людини постановив рішення у справі Artushenko v. Ukraine заява 55254/18. Joined to application no2778/18- Demb v. Ukrain, яким було встановлено порушення ст.3 Конвенції Державою Україна, у зв`язку з тим, що засуджені до довічного позбавлення волі позбавлені права на умовно-дострокове звільнення. 18.10.2022 року набув чинності ЗУ №2690-ІX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінально - Процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини, відповідно до якого були внесені зміни до КК України, а саме: стаття 82 КК України, зміна покарання або його невідбутої частини більш м`яким викладено в такій редакції. Невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. Покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від 15 до 20 років, якшо засуджений відбув не менше 15 років призначеного судом покарання. Відбута частина покарання по вироку від 15.12.2004 року з урахуванням строку попереднього ув`язнення станом на сьогоднішній день становить більше 20 років.

В судовому засіданні ОСОБА_8 клопотання підтримав суду пояснив, що він вважає що його може бути звільнено від відбування покарання, так як для цього є всі підстави… З висновком про ступінь його виправлення він не згоден, оскаржує його до адміністративного суду, тому вважає що суд його не може брати до уваги і взагалі розглядати справу по суті до вирішення питання правильності висновку.

Захисник клопотання підтримав і просив задоволити. Підтримав обґрунтування наведені в клопотанні.

Прокурор вважав, що клопотання не обґрунтоване і задоволенню не підлягає.

ОСОБА_8 засуджений вироком Апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 року за п.п.1, 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст.187, ч.2 ст.194, ч.3 ст. 289, ч.3 ст. 357, ст. 70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна. Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 рахується з 30 вересня 2003 року (т.1 а.о.с.9-19).

Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 22.03.2005р. вирок Апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 року відносно ОСОБА_7 залишено без змін (т.1 а.о.с. 21-25).

Згідно з розпорядженням про виконання вироку, що набрав чинності, вирок Апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 року набрав чинності 22 березня 2005 року (т.1 а.о.с.26).

04.08.2005 року ОСОБА_7 направлений для відбування покарання до ДУ «Замкова виправна колонія № 58 Хмельницької області» (т.1 а.о.с.32).

Відповідно до витягу з протоколу №4 від 07.08.2018 року

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 24.02.2015, ОСОБА_7 переведено з ДУ «Замкова виправна колонія №58» до ДУ «Сумський слідчий ізолятор» для розгляду його заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами (т.1 а.о.с.47).

У подальшому ОСОБА_7 тимчасово залишений у ДУ «Сумський слідчий ізолятор» судами загальної юрисдикції та Сумським апеляційним судом для розгляду його скарг та клопотань, передбачених чинним законодавством.

Як вбачається з опитувального листа щодо застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни невібутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, щодо зміни умов тримання засудженого ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що керівники частин та служб установи одноголосно прийняли рішення що «не заслуговує» (т.23 а.о.с.27).

Відповідно до характеристики на засудженого затвердженої начальником ДУ «Роменська ВК №56» ОСОБА_7 за час відбування покарання не став на шлях виправлення, тому застосування ст.82 КК України є недоцільним (т.23 а.о.с.28-29).

Згідно довідки про наявність заохочень та стягнень ОСОБА_7 вбачається, що він має одне заохочення та шість стягнень які є погашеними (т.23 а.о.с. 30).

З висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_7 вбачається, що з урахуванням аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризику повторного вчинення кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи (за підсумком (загальним балом) розділів ІІ-VI): засуджений не став на шлях виправлення (не довів своє ставлення) та не може бути представлений до заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни не відбутої частини покарання більш м`яким (ст. 81, 82) ? 60 балів. За підсумками оцінювання розділів ІІ-VI ОСОБА_7 має 60 балів (том. 23 а.о.с.31-36).

Згідно з оцінкою ризиків вчинення повторно кримінального правопорушення та рівня втручання вбачається, що ОСОБА_7 , має середній рівень ризику та середній рівень втручання (т.23 а.о.с.37-49).

З довідки №3/3754 від 06.11.2024 року наданої ДУ «Роменська виправна колонія №56» вбачається, що засуджений ОСОБА_7 , 1983 року народження покарання в ДУ «Роменська виправна колонія №56» не відбуває та згідно обліку відділу по контролю за виконанням судових рішень не значиться (а.с.96).

Згідно ч.2 ст.4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Частиною 1 ст. 64 КК України визначено, що довічне позбавлення волі призначається за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених КК України, якщо суд не знайде можливим застосувати покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 КВК України, стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленого Кримінальним кодексом України строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно ч.1 ст. 82 КК України, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Відповідно ч.3 ст. 82 КК України, заміна не відбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

На підставі ч. 5 ст. 82 КК України, покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Вимогами п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 р. визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії (п. 13 постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 р.).

Згідно положень п. 17 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 р., суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребі у наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Також Міністерством юстиції України відповідно до наказу №294/5 від 19.01.2023 року було затверджено «Порядок визначення ступеня виправлення засудженого» згідно з ч.1 Порядку зазначається, що цей Порядок визначає обсяг, механізм оформлення персоналом установи виконання покарань матеріалів стосовно засуджених, щодо яких може бути застосовано заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким (далі - заміна покарання) відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України, а також інших випадках, передбачених кримінально-виконавчим законодавством, для визначення ступеня виправлення засудженого.

Згідно з ч.8 Порядку передбачається, що засуджений до довічного позбавлення волі додатково до подання щодо можливості представлення його до заміни покарання у виді позбавлення волі на певний строк повинен подати індивідуальний план виправлення та ресоціалізації (далі - індивідуальний план), форма якого затверджується Міністерством юстиції України. Індивідуальний план має містити заходи, здійснення яких у період відбування більш м`якого покарання у виді позбавлення волі на певний строк дасть змогу засудженому усунути фактори, що можуть негативно впливати на утримання від вчинення повторного кримінального правопорушення, та факти, що свідчать про перспективи виправлення та ресоціалізації засудженого після звільнення. Індивідуальний план складається засудженим до довічного позбавлення волі разом з начальником відділення СПС у термін не більше ніж 15 календарних днів після завершення проведення оцінки ризиків вчинення повторного правопорушення у двох примірниках. Один примірник зберігається у засудженого, другий - у начальника відділення СПС. Стан його виконання перевіряється заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи кожні шість місяців, про що робиться відповідна відмітка.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, оскільки у суду відсутні данні про достатнє виправлення засудженого, що він за час відбування покарання став на шлях виправлення. Натомість з матеріалів особової справи вбачається, що представниками колонії одноголосно було визначено, що ОСОБА_7 «не заслуговує» на застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни не відбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, у відповідності до норм чинного законодавства йому було відмовлено в поданні матеріалів до суду щодо заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на строк від п`ятнадцяти до двадцяти років. Також ОСОБА_7 не було подано до суду індивідуального плану в якому б було визначено заходи, здійснення яких у період відбування більш м`якого покарання у виді позбавлення волі на певний строк дасть змогу засудженому усунути фактори, що можуть негативно впливати на утримання від вчинення повторного кримінального правопорушення, та факти, що свідчать про перспективи виправлення та ресоціалізації його після звільнення.

Проте вказані обставини суд визначає другорядними, і вирішуючи клопотання в першу чергу виходить з того, що клопотання взагалі не може бути задоволено Роменським міськрайонним судом, оскільки ОСОБА_7 не відбуває покарання на території, на яку поширюється юрисдикція Роменського міськрайонного суду Сумської області, а відповідно п. 2) ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання пов`язаного з виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 2-4, 6,7…частини першої статті 537 КППК України.

За таких обставин суд вважає, що підстав для задоволення клопотання ОСОБА_7 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк немає.

Керуючись ст. 82 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі на певний строк відмовити.

Апеляція на ухвалу суду може бути подана до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд протягом 7 - ми днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 16 годині 4 листопада 2024 року.

Суддя Роменського

міськрайоного суду ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2