Справа № 738/221/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/313/25
Категорія - ч. 1 ст. 122 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного 08 листопада 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000570, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 31 грудня 2024 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Киселівка, Менського району, Чернігівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Менського районного суду Чернігівської області від 31 грудня 2024 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і йому призначено покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки.

На підставі ст.. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст.. 76 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_9 , поданий в інтересах ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення задоволено частково і стягнуто з обвинуваченого на користь ОСОБА_10 30 000 грн.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

Не погоджуючись з рішенням суду обвинуваченим було подано апеляційну скаргу в якій останній просить повторно допитавши свідків, провівши судову комплексну комісійну судово-медичну та фотопортретну експертизу рентгенівських знімків, скасувати вирок суду, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України, в зв`язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення та повністю відмовити у задоволення цивільного позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що встановлені судом обставини справи, які йому інкримінуються, не відповідають фактичному перебігу обставин, оскільки він зупинив неповнолітнього ОСОБА_10 на прохання ОСОБА_11 , яка вважала, що останній слідкує за її місцем проживання і лише схопив руками за куртку потерпілого та не завдавав останньому жодних тілесних ушкоджень. Того ж дня, до житлового будинку ОСОБА_11 прибув ОСОБА_12 , який являється працівником поліції, його дружина та потерпілий, і вказаний свідок та ОСОБА_13 спостерігали неповнолітнього потерпілого, який не мав тілесних ушкоджень та вільно користувався обома руками, тримаючи дверцята в автомобілі, коли ОСОБА_11 намагалася їх відчинити. Обвинувачений вважає, що правдиві свідчення були надані лише вказаним свідком, протокол допиту якої з відео фіксацією її допиту не було долучено в суді першої інстанції.

Крім того, апелянт на підтвердження необхідність скасування оскаржуваного вироку зазначає:

- після візиту до ОСОБА_11 потерпілий звернувся до приймального відділення КНП «Менська міська лікарня», де працює його матір і ургентним лікарем було діагностовано ЗЧМТ, струс головного мозку та перелом лівої кістки справа в н/з, при цьому висновком комісійної судово-медичної експертизи закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку та перелом лівої ліктьової кістки повністю заперечуються;

- про невідповідність записів медичної картки потерпілого ОСОБА_10 , фактично встановленому діагнозу за результатами висновку судово-медичної експертизи у кримінальному провадженні. На підтвердження такої позиції, крім того, вказує, що представник неповнолітнього потерпілого у позовній заяві вказує про закритий перелом правої ліктьової кістки у її сина, а на підтвердження цього прикладає довідку, в якій зазначено про перелом лівої ліктьової кістки. При цьому, до зміненої позовної заяви було додано довідку про наявність перелому правої руки;

- згідно протоколу про тимчасовий доступ до речей від 21 листопада 2022 року було вилучено історію хвороби та CD-диск рентгенівських дисків стаціонарного хворого ОСОБА_10 невідомо яких частин тіла і без зазначення номерів та дати таких знімків, що на переконання обвинуваченого свідчить про недопустимість доказу;

- вказує, що на дисках, на яких зафіксовано рентгенівські знімки, зафіксована дата створення 21 листопада 2022 року, що, на його переконання, свідчить про їх фальсифікацію, оскільки слідчий суддя надавав дозвіл ухвалою від 14 листопада 2022 року;

- відповідно до відповіді зі школи, неповнолітній ОСОБА_10 перебував на амбулаторному лікуванні в період з 7 листопада 2022 року по 2 грудня 2022 року, що спростовує перебування останнього на стаціонарному лікуванні;

- у зв`язку з відмовою судом першої інстанції та під час досудового розслідування у призначенні комісійної судово-медичної експертизи стороні захисту вважає, що було порушено його право на захист;

- було здійснено фальсифікацію відеозапису слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_10 через відсутність на ньому дати його проведення та щодо яскравості освітленості через, що у потерпілого з`являються тіні на обличчі;

- необґрунтована відмова судом першої інстанції в експертному дослідженні рентгенівських знімків, позбавила його можливості надати докази їх фальсифікації;

- не було надано критичної оцінки показанням потерпілого ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_14 та в матеріалах справи відсутні протоколи їх допиту під час досудового розслідування.

Як встановлено судом першої інстанції ОСОБА_8 07 листопада 2022 року, близько 18 години, знаходячись поблизу господарства, яке розташоване по вулиці Остреченська, 25 в місті Мена Чернігівської області, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин до неповнолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у виді спричинення шкоди здоров`ю потерпілого та бажаючи їх настання, діючи умисно, завдав не менше п`яти ударів кулаками правої та лівої руки в обличчя неповнолітнього ОСОБА_10 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді саден скроневої ділянки справа, параорбітальну гематому справа, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я. Після цього, коли потерпілий ОСОБА_10 почав закривати руками обличчя від ударів, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень, завдав неповнолітньому ОСОБА_10 , не менше одного удару коліном лівої ноги в ділянку правої руки, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому на рівні діафісу правої ліктьової кістки (по типу «зеленої гілки») на ширину кісткового шару, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалості розладу здоров`я на термін більше три тижні.

Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги сторони захисту, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до наступного.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При перевірці матеріалів кримінального провадження апеляційним судом установлено, що висновки про доведеність винуватості ОСОБА_8 судом першої інстанції зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, про що у вироку відповідно до ст. 374 КПК України наведено докладні мотиви.

За матеріалами провадження місцевим судом ретельно перевірено доводи сторони захисту щодо відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. Зазначені в судовому рішенні мотиви про визнання цих доводів безпідставними, апеляційний суд вважає обґрунтованими і такими, що відповідають дослідженим у судовому засіданні доказам.

У процесі вивчення матеріалів кримінального провадження не було виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів, які б викликали сумніви у їх достовірності. Всі докази, на яких ґрунтується обвинувачення, відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності.

Свої висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин, суд першої інстанції обґрунтував, дослідив і проаналізував показання:

- обвинуваченого ОСОБА_8 , який пояснив, що 07 листопада 2022 року ввечері в телефонній розмові ОСОБА_11 повідомила: «Іду за хлопцем, який назвав мою адресу». Коли під`їхав мопедом до ОСОБА_11 , то та вказала на хлопця, за яким вона йшла від магазину і попросила: «Зупини його, хочу з ним поговорити». Підійшов до хлопця та сказав йому: «Зупинись. У тебе хоче спитати дівчина». Підійшла ОСОБА_11 спитала у хлопця: «Чому ти слідкуєш за моїм будинком?». Той відмовився спілкуватися, розмахував рюкзаком, щоб до нього не підходили. На що він, підійшовши до хлопця, взяв його за куртку, однією рукою утримував його, іншою рукою зняв з голови хлопця балаклаву. Робив це для того щоб заспокоїти хлопця, і щоб з ним мала змогу поспілкуватися ОСОБА_11 . Сказав хлопцю: «Перестань слідкувати за малою, на що той погодився. Після цього він та ОСОБА_11 сіли на мопед та поїхали до будинку ОСОБА_11 ;

- потерпілого ОСОБА_10 , згідно показань якого, 07 листопада 2022 року близько 18 години він, після розмови з друзями біля магазину «Глобус» в місті Мена, пішов додому. По дорозі до додому до нього звернулася незнайома жінка, пізніше дізнався, що це ОСОБА_11 хотіла щось спитати, він відмовлявся розмовляти з нею. Вона продовжувала йти за ним, кричала услід. Зателефонував матері, батьку та сказав, що по дорозі додому його переслідує якась жінка. Потім побачив, що на мотоциклі до ОСОБА_11 під`їхав якийсь чоловік, після чого той під`їхав до нього та перегородив дорогу. ОСОБА_11 і ОСОБА_8 кричали на нього: «Ти слідкуєш за будинком, у мене гарна дівчинка!». Обвинувачений підійшов та почав наносити удари кулаками по обличчю, тримав його за плечі та наносив удари коліном, якими поцілив по правій руці. Коли ОСОБА_8 та ОСОБА_11 побачили світло від фар автомобіля, то відійшли від нього, сіли на мотоцикл та поїхали;

- свідка ОСОБА_12 , батька ОСОБА_10 , який пояснив, що 07 листопада 2022 року близько 18 години йому зателефонував син, повідомив що він іде додому, до нього агресивно чіпляється невідома жінка, попросив допомоги. Він сів до автомобіля і поїхав на місце, яке повідомив син. У дальньому світлі від фар автомобіля побачив, що на узбіччі дороги стоїть мопед, біля мопеда стоїть жінка, а на деякій відстані від мопеда побачив, як якийсь чоловік б`є його сина: руками по обличчю близько чотирьох ударів, коліном в обличчя, бо син закрив руками обличчя три удари, удари колінами приходилися по руках. Чоловік та жінка сіли на мопед та поїхали. Жінку впізнав це була ОСОБА_11 . Призупинився біля сина, запитав чи все гаразд, а потім продовжив рухатися за мопедом, який зупинився біля будинку ОСОБА_11 , де після спілкування з останньою зателефонував на службу «102», викликав поліцію. У сина був крововилив під оком, синець на обличчі, боліла права рука, син не міг підняти руку, тому із сином поїхали до лікарні, де встановили йому діагноз «Перелом руки»;

- свідка ОСОБА_15 , згідно показань якого, він товаришує із ОСОБА_10 07 листопада 2022 року у вечірній час, після тренування він, ОСОБА_10 та знайомий ОСОБА_16 поверталися додому, декілька хвилин стояли біля магазину «Глобус», а потім розійшлись по домах. У ОСОБА_10 ніяких тілесних ушкоджень не було. Коли прийшов додому, то йому зателефонував ОСОБА_10 та повідомив, що по дорозі додому його побив незнайомий чоловік, і він буде їхати до лікарні. Він один раз провідував ОСОБА_10 у лікарні, у останнього була поломана права рука, бачив синець на обличчі біля ока;

- свідка ОСОБА_16 , який пояснив, що 07 листопада 2022 року у вечірній час, він із друзями ОСОБА_10 та ОСОБА_15 йшли додому після тренування. У ОСОБА_10 тілесних ушкоджень: саден, синців не було. Декілька хвилин стояли біля магазину «Глобус», а потім розійшлись по домах. Згодом він дізнався, що ОСОБА_17 по дорозі додому побили;

- свідка ОСОБА_11 яка пояснила, що 07 листопада 2022 року, повертаючись з роботи, біля магазину «Глобус» в місті Мена чекала ОСОБА_8 , поряд з нею стояли троє хлопців, з яких вона знала лише ОСОБА_16 . Один з хлопців сказав: «1 ОСОБА_18 , 136а, я слідкую». Це була її адреса. Не чекаючи обвинуваченого, вона пішла за одним із хлопцем, наздогнала його і спитала: «Чому слідкуєш?», хлопець образив її та почав швидко йти. На той момент тілесних ушкоджень на обличчі хлопця вона не бачила. Хлопець не бажав з нею спілкуватися, продовжував йти. Зателефонувала ОСОБА_8 і повідомила, що йде за хлопцем, який слідкує за її будинком. ОСОБА_8 під`їхав на мотоциклі, зупинив ОСОБА_10 . Останній почав поводити себе неадекватно, бігав, розмахував рюкзаком, не хотів щоб до нього підходили, сказав, що вже зателефонував батьку і той зараз приїде. ОСОБА_8 підійшов до хлопця, взяв ОСОБА_10 за плечі, зняв з нього шапку, сказав: «Дай хоч подивлюся на нього». ОСОБА_10 попросив вибачення. ОСОБА_8 ударів хлопцю не заподіював. Вона у цей час стояла на відстані близько двох метрів від ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . Вона та ОСОБА_8 сіли на скутер та поїхали до неї додому. Згодом, хвилин через 5-7, приїхав ОСОБА_12 . Питав чому побили його сина, повідомив, що викличе поліцію. Через деякий час приїхали працівники поліції;

- свідка ОСОБА_13 , матері ОСОБА_11 , яка пояснила, що вечері біля будинку почула шум. Коли вийшла з будинку, то побачила свою доньку - ОСОБА_11 , працівників поліції, які повідомили, що побили сина ОСОБА_12 .

На підтвердження встановлених обставин щодо винуватості обвинуваченого, крім вище наведених показань, судом першої інстанції також враховано дані, що, зокрема, містяться у наступних доказах:

- рапорті інспектора-чергового ВП № 1 Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області від 07 листопада 2022 року, згідно з яким черговий лікар Менської міської лікарні на службу «102» повідомив про звернення за медичною допомогою ОСОБА_10 , діагноз: ЗЧМТ, СГМ, закритий перелом середньої третини правої ліктьової кістки без зміщення, садна м`яких тканин обличчя, клінічно тверезий, госпіталізований до хірургічного відділення;

- протоколі проведення слідчого експерименту від 18 листопада 2022 року, який був проведений з участю неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 під час якого останній показав та розповів, що 07 листопада 2022 року, після тренування, близько 18 години, коли перебував на вулиці Остреченській, в місті Мена навпроти господарства № 25, невідомий на той час чоловік наніс йому два удари кулаками правої та лівої руки в ділянку обличчя після чого потерпілий почав прикривати обличчя руками. Потім даний чоловік наніс йому два удари коліном лівої ноги в ділянку його правої руки, якою він прикривав обличчя;

- висновку експерта № 76 від 22 листопада 2022 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_10 мають місце тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, що включає струс головного мозку, пораорбітальну гематому справа, садна скроневої ділянки справа, виличної ділянки справа, що могли утворитися від дії тупих предметів, в тому числі 07 листопада 2022 року та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я. Для утворення даних ушкоджень необхідно не менше двох травматичних впливів в праву половину обличчя тупих предметів по типу удару. Крім того, виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої ліктьової кістки в нижній третині без зміщення уламків, що міг утворитися від однократної дії тупого предмету по типу удару, в тому числі 07 листопада 2022 року та відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалості розладу здоров`я на термін більше трьох тижнів;

- висновку експерта № 2 від 20 грудня 2023 року, згідно з яким за клопотанням сторони захисту було проведено комісійну судово-медичну експертизу відносно ОСОБА_10 за матеріалами кримінального проводження. У ОСОБА_10 діагноз «ЗЧМТ. Струс головного мазку» не підтверджений об`єктивними клінічними даними. Так, у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження, які могли утворитись 07 листопада 2022 року: -закритий перелом на рівні діафісу правої ліктьової кістки (по типу «зеленої гілки») на ширину кісткового шару, що відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я строком понад три тижні, вказане тілесне ушкодження є наслідком ударної дії тупого твердого предмету безпосередньо в ділянку утворення перелому, для утворення закритого перелому правої ліктьової кістки необхідно було завдати один травмуючий вплив, утворення закритого перелому на рівні діафісу правої ліктьової кістки внаслідок удару цією ділянкою об твердий предмет категорично виключити неможливо, наявність цих тілесних ушкоджень підтверджується записами у «Медичній карті стаціонарного хворого № 3067 ОСОБА_10 » та цифрограмами (файли зображень на оптичному носії), що були проконсультовані експертом Управління охорони здоров`я ЧОВА ОСОБА_19 ; -у вигляді саден скроневої ділянки та виличної ділянки справа, параорбітальна гематома справа, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я, садна є наслідком дії тупих предметів за механізмом тертя, для утворення саден скроневої ділянки та виличної ділянки справа необхідно було завдати не менш ніж чотири травмуючих впливи, для утворення параорбітальної гематоми необхідно було завдати один травмуючий вплив, наявність цих тілесних ушкоджень підтверджується записами у «Медичній карті стаціонарного хворого № 3067 ОСОБА_10 »;

- листі Комунального некомерційного підприємства «Менська міська лікарня» № 246 від 24 березня 2023 року, у якому на запит захисника ОСОБА_20 надано інформацію щодо хворого ОСОБА_10 , зокрема зазначено про проведення ОСОБА_10 07 листопада 2022 року: рентгенівського дослідження: рентгенографія черепа, рентгенографія правого передпліччя; встановлені діагноз правого передпліччя: перелом ліктьової кістки в нижній третині діафізу. За результатами медичного огляду діагноз: ЗЧМТ. Струс головного мазку. Закритий перелом лівої ліктьової кістки в нижній третині без зміщення. Садна м`яких тканин обличчя, волосистої частини голови. Параорбітальна гематома справа. Клінічно тверезий;

- довідці опорного закладу Менська гімназія Менської міської ради № 217 від 01 травня 2023 року, у якій зазначено, що учень 9-А класу ОСОБА_10 був відсутній з 07 листопада до 02 грудня 2022 року у зв`язку із лікуванням;

- довідці КЗОЗ «Менська центральна районна лікарня» від 28 квітня 2023 року, згідно з якою ОСОБА_10 перебував з 07 листопада 2022 року до 02 грудня 2022 року на амбулаторному лікуванні в поліклінічному відділенні;

- фотозображенні на якому відображено рентген знімки правого передпліччя ОСОБА_10 ;

- листі Комунального некомерційного підприємства «Менська міська лікарня» Менської міської ради від 04 листопада 2024 року № 1073, у якому зазначено, що 07 листопада 2022 року ОСОБА_10 був госпіталізований на стаціонарне лікування в хірургічне відділення закладу, діагноз: закритий перелом ліктьової кістки в нижній третині правого передпліччя. У довідці, виданій КНП «Менська міська лікарня» від 22 грудня 2022 року було помилково вказано «ліве передпліччя».

Місцевий суд з достатньою повнотою перевірив всі доводи сторони захисту в судовому засіданні, виклав критичний аналіз окремих доказів. У своїх висновках суд першої інстанції навів мотиви, з яких взяв до уваги одні докази та відкинув інші, та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення і доводи, викладені стороною захисту в апеляційній скарзі, були предметом дослідження під час судового розгляду, вони отримали об`єктивну та належну оцінку в судовому рішенні, з якою погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Також, суд дотримався вимог ст. 10 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання сторін кримінального провадження вирішені судом у відповідності до вимог КПК України.

Суд першої інстанції, з`ясувавши передбачені ст. 91 КПК обставини, що належать до предмета доказування, встановив факт наявності суспільно небезпечного діяння й обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Фактичні дані, які покладено в основу вироку і на яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_8 отримано в порядку, визначеному КПК України, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення. Тому ці дані в силу ст. 84 КПК України є доказами у кримінальному провадженні.

Вищенаведені докази перевірені судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та їх обґрунтовано покладено в основу вироку, оскільки вони є належними, допустимими та достатніми.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що суд першої інстанції у повному обсязі дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення в справі, повно та всебічно перевірив зібрані на досудовому слідстві докази та дав їм у сукупності належну оцінку, що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і колегія суддів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що досліджені, судом першої інстанції докази, з точки зору належності, допустимості та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, свідчать про те, що стороною обвинувачення доведено, як подію кримінальних правопорушень саме в тому об`ємі, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_8 , так і те, що зазначений злочин вчинено саме обвинуваченим.

Доводи сторони захисту щодо невідповідності встановлених судом першої інстанції обставин фактичному перебігу подій та фальсифікацію ряду доказів у кримінальному провадженні, колегія суддів не може визнати обґрунтованими з огляду на наступне.

Показання свідків, потерпілого та обвинуваченого щодо перебігу подій, а саме, переслідування ОСОБА_8 потерпілого, наявність розмови між ними та ОСОБА_11 , окрім факту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , узгоджуються між собою.

Що стосується самого факту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , то колегія суддів враховує, що згідно показань потерпілого, ОСОБА_8 припинив наносити удари лише коли побачив світло фар, як потім з`ясувалося, це був його батько, згідно пояснень якого, після телефонного дзвінка сина, під`їжджаючи на місце, у дальньому світлі від фар, побачив жінку, а на деякій відстані від неї чоловік бив його сина, після чого вони сіли на мопед і поїхали.

Твердження сторони захисту, що коли потерпілий з батьком приїжджали до ОСОБА_11 то на ОСОБА_10 не було жодних тілесних ушкоджень, колегія суддів не може визнати беззаперечним доказом невинуватості ОСОБА_8 , враховуючи, що вказана зустріч відбулася майже безпосередньо після відповідного конфлікту, як пояснювала сама ОСОБА_11 , хвилин через 5-7 приїхав ОСОБА_12 , що узгоджується з показаннями останнього, що після того, як він побачив побиття сина та від`їхали кривдники, він під`їхавши до сина, поцікавився його станом та продовжив рух за мопедом, який зупинився біля будинку ОСОБА_11 , а згодом підійшов його син, ОСОБА_10 . Наведені обставини свідчать, що ОСОБА_11 спостерігала потерпілого через короткий проміжок часу після конфліктної ситуації, а тому впевнено стверджувати про відсутність тілесних у ушкоджень у потерпілого в той момент відсутні обґрунтовані підстави з огляду, що виявлені згодом у ОСОБА_10 тілесні ушкодження, у виді саден та синців, за фізіологічними особливостями не виникають миттєво.

При цьому, слід враховувати, що згодом потерпілий був доставлений до лікарні через скарги на стан здоров`я, де в нього було діагностовано відповідні тілесні ушкодження. І згідно довідок зі школи та лікарні, останній перебував з 07 листопада 2022 року до 02 грудня 2022 року на амбулаторному лікуванні в поліклінічному відділенні.

При цьому, посилання в апеляційній скарзі на показання свідка ОСОБА_13 , колегія суддів не бере до уваги, оскільки вказаному свідку невідомо жодних обставин заподіяння ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, остання лише повідомила, що вийшовши на шум біля будинку, побачила ОСОБА_11 та працівників поліції, які повідомили, що побили сина ОСОБА_12 .

Жодних доказів можливого отримання ОСОБА_10 тілесних ушкоджень після конфлікту з ОСОБА_8 стороною захисту надано не було. Також слід відмітити, що намагання обвинуваченого та ОСОБА_11 залагодити конфлікт з батьками потерпілого свідчить про усвідомлення протиправності дій обвинуваченого по відношенню до неповнолітнього ОСОБА_10 .

Щодо посилання сторони захисту на фальсифікацію медичних записів та рентгенівських знімків, то такі не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Зокрема, посилання на документи, в яких зазначено про перелом лівого передпліччя, хоча в ОСОБА_10 діагностовано було перелом лівої руки, прямо спростовується листом КНП «Менська міська лікарня» Менської міської ради від 04 листопада 2024 року № 1073, у якому зазначено, що у довідці, виданій КНП «Менська міська лікарня» від 22 грудня 2022 року було помилково вказано «ліве передпліччя».

Також колегія суддів не може визнати такими, що заслуговують на увагу, доводи сторони захисту про фальсифікацію рентгенівських знімків потерпілого враховуючи, що такі були предметом експертного дослідження та відповідні знімки неодноразово надавалися медичним закладом для дослідження, в ході дослідження було встановлено їх ідентичність і жодних сумнівів у достовірності цих рентгенівських знімків у судових експертів, які були попереджені про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку, не виникало.

Відносно посилання апелянта на фальсифікацію слідчого експерименту за участі потерпілого та необхідність визнання його недопустимим доказом через неправильно зазначену дату на відеозаписі слідчої дії, то колегії суддів не може визнати обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. Частиною 2 цієї статті передбачено, що під час проведення слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу.

Тобто, метою слідчого експерименту, відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК України, є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Відомості, повідомлені, зокрема потерпілим під час проведення слідчого експерименту, є складовою частиною змісту документа як іншого окремого процесуального джерела доказів протоколу слідчого експерименту, де фіксуються його хід та результати.

Тобто відомості, які надаються під час слідчого експерименту, не є самостійним процесуальним джерелом доказів, оскільки таким джерелом виступає протокол цієї слідчої дії, що в розумінні ч. 2 ст. 84 та п. 3 ч. 2 ст. 99 КПК України є документом.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що органом досудового розслідування був дотриманий процесуальний порядок проведення слідчого експерименту та забезпечено дотримання процесуальних гарантій, що виключають обґрунтовані сумніви щодо правомірного отримання відомостей в ході проведення слідчої дії.

Згідно з положеннями статей 86, 87 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може послатися суд при ухваленні судового рішення. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, в тому числі внаслідок порушення права особи на захист та шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених КПК України, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Критеріями допустимості доказів є, зокрема, належні джерело, суб`єкт, процесуальна форма, фіксація та належні процедура й вид способу формування доказової основи. Тобто, надаючи оцінку доказам, суд перевіряє дотримання, передбаченого кримінальним процесуальним законом, порядку їх отримання.

Підстав сумніватись у законності проведення зазначеної слідчої дії, а також вважати протокол слідчого експерименту недопустимим доказом у колегії суддів суду немає, оскільки він був проведений у порядку, визначеному КПК України, а невірність зазначення дати на відеозаписі не може свідчити про таке порушення прав та свобод людини, що слугує підставою для визнання доказу недопустимим, при цьому сторонами не ставиться під сумнів факт самого проведення такої слідчої дії за участі відповідних осіб.

Щодо можливої фальсифікації відеозапису слідчого експерименту, то слід відмітити, що такий проводився за участі потерпілого один раз і на той час у нього малися гіпс на руці та синці під очима, що і вбачається з відповідного відеозапису. При цьому жодних доказів про можливе редагування відеозапису, що б свідчило про його недостовірність, стороною захисту не було надано.

Посилання захисника про відсутність в матеріалах кримінального провадження протоколів допиту потерпілого ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , є необгрнутованими, оскільки згідно з принципом безпосередності дослідження показань, речей та документів, закріпленого ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, а показання учасників кримінального провадження отримує усно.

Також слід зазначити, що обґрунтована відмова судом першої у задоволенні клопотання сторони судового провадження, не може свідчити про порушення прав останньої, а вказує, що не було встановлено даних, які б могли свідчити про необхідність дослідження таких обставин.

Наведені обставини в сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що саме ОСОБА_8 вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення за обставин встановлених судом першої інстанції.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 12 червня 2018 року у справі № 712/13361/15, провадження № 51-1604км18).

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні кримінальної відповідальності.

Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом» (Sevtap Veznedaroрlu v. Turkey (Севтап Везнедароглу проти Турції).

Враховуючи встановлені під час судового провадження обставини, дослідивши вищенаведені докази у їх сукупності, і провівши їх детальний аналіз, перевіривши доводи сторони обвинувачення та захисту, показань обвинуваченого, свідків, надавши сторонам кримінального провадження усі процесуальні можливості надання доказів, апеляційний суд приходить до висновку про доведеність у повному обсязі поза розумним сумнівом вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а його дії, судом першої інстанції, кваліфіковані вірно.

Що стосується покарання, призначеного обвинуваченому, то колегія суддів враховує наступне.

Згідно норм ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочини, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, місцевий суд вірно врахував ступінь тяжкості та характер вчиненого кримінального правопорушення, особливості й обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого. Прийняв до уваги відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання і вмотивовано дійшов висновку про можливість призначити ОСОБА_8 покарання в межах встановлених санкцією інкримінованої статті та звільненням останнього від відбування покарання на підставі ст.. 75 КК України.

Із цим висновком погоджується колегія суддів, оскільки, судом першої інстанції при винесенні вироку відносно ОСОБА_8 дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, а визначений обвинуваченому розмір покарання є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню не підлягає.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального закону, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у зв`язку із чим, вирок суду слід залишити без змін, як законний, обґрунтований та вмотивований, а апеляційні скарги - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Менського районного суду Чернігівської області від 31 грудня 2024 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4