Справа № 164/2237/24
п/с 1-в/164/101/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2025 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді Ониска Р.В.,

з участю: секретаря судового засідання Наумик Н.В.,

прокурора Прокопчука В.А.,

представника адміністрації державної

установи „Маневицька виправна колонія № 42 Сопронюка Р.І.,

засудженого ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Маневичі в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_1 про приведення у відповідність вироку відповідно до вимог положень Закону № 3886-IX від 18.07.2024, в частині засудження за ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_1 звернувся в суд з клопотанням про приведення у відповідність до вимог закону вироків, зокрема вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 квітня 2022 року, в частині засудження за ч. 4 ст. 185 КК України. Вимоги обґрунтовано тим, що 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України „Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів від 18 липня 2024 року. Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 квітня 2022 року, ОСОБА_1 було засуджено за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 71, ч. 5 ст. 72 КК України на 5 років 1 місяць позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, частково не відбутого покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 січня 2022 року призначено ОСОБА_1 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_1 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення, а саме з 28 березня 2022 року по 26 квітня 2022 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. На даний час ОСОБА_1 відбуває покарання у державній установі „Маневицька виправна колонія № 42.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_1 клопотання підтримав, просив звільнити його від відбування покарання, призначеного вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 квітня 2022 року, в частині засудження за ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Заслухавши пояснення засудженого, який клопотання підтримав, думку представника адміністрації установи, висновок прокурора, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що вказане клопотання підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 квітня 2022 року, ОСОБА_1 було засуджено за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 71, ч. 5 ст. 72 КК України на 5 років 1 місяць позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 січня 2022 року та призначено ОСОБА_1 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_1 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення, а саме з 28 березня 2022 року по 26 квітня 2022 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. ОСОБА_1 засуджений за вчинення 24.03.2022 крадіжки майна вартістю 364 грн. 08 коп.

Згідно вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 січня 2022 року, ОСОБА_1 було засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, частково не відбутого покарання за вироком Горохівського районного суду Волинської області від 27 травня 2021 року з розрахунку одному дню позбавлення волі відповідають один день арешту та призначено ОСОБА_1 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі. ОСОБА_1 засуджений за вчинення 29.10.2021 крадіжки майна вартістю 583 грн. 33 коп., вчинення крадіжки майна 31.10.2021 вартістю 5650 грн.

Згідно вироку Горохівського районного суду Волинської області від 27 травня 2021 року, ОСОБА_1 було засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі. ОСОБА_1 засуджений за вчинення 03.04.2021 крадіжки майна вартістю 330 грн.

Згідно ухвали Волинського апеляційного суду від 20 січня 2022 року, апеляційну скаргу задоволено частково, вирок Горохівського районного суду Волинської області від 27 травня 2021 року щодо ОСОБА_1 в частині призначеного покарання змінено. Призначено ОСОБА_1 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді арешту на строк 3 місяці, в решті вирок суду залишено без змін.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Згідно з вимогами ч. 2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Станом на 1 січня 2021 року неоподатковуваний мінімум доходів громадян (загальна податкова соціальна пільга) становила 1135 гривень, отже, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становили 2270 гривень. Станом на 1 січня 2022 року неоподатковуваний мінімум доходів громадян (загальна податкова соціальна пільга) становила 1240,50 гривень, отже, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становили 2481 гривень.

Враховуючи те, що вартість викраденого майна по одному епізоду, що мало місце відповідно 31.10.2021 неправомірної діяльності ОСОБА_1 , кваліфікованого за ч. 3 ст. 185 КК України, перевищує розмір 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на 2021 рік, вказане діяння не може бути визнано дрібною крадіжкою, а є кримінальним правопорушенням - злочином.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання засудженого ОСОБА_1 про приведення у відповідність вироків до вимог положень Закону № 3886-IX від 18.07.2024 та звільнення його від подальшого відбування покарання задовольнити частково.

Встановити такою, що підпадає під декриміналізацію діяння, вчинення крадіжки засудженим ОСОБА_1 , згідно вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 квітня 2022 року, за епізодом 24.03.2022 на суму 364 грн. 08 коп.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ч. 2 ст. 74 КК Українизвільнити від відбування покарання, призначеного йому вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 квітня 2022 року, за ч. 4 ст.185 КК України, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчиненого ОСОБА_1 діяння.

В зв?язку із звільненням ОСОБА_1 відвідбування покаранняза ч. 4 ст. 185 КК України за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 квітня 2022 року - ч. 1 ст. 71 КК України застосуванню не підлягає.

Встановити такою, що підпадає під декриміналізацію діяння, вчинення крадіжки засудженим ОСОБА_1 , згідно вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 січня 2022 року, за епізодом 29.10.2021 на суму 583 грн. 33 коп.

Встановити такою, що підпадає під декриміналізацію діяння, вчинення крадіжки засудженим ОСОБА_1 , згідно вироку Горохівського районного суду Волинської області від 27 травня 2021 року, за епізодом 03.04.2021 на суму 330 грн.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ч. 2 ст. 74 КК Українизвільнити від відбування покарання, призначеного йому вироком Горохівського районного суду Волинської області від 27 травня 2021 року, за ч. 2 ст.185 КК України, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчиненого ОСОБА_1 діяння.

В зв?язку із звільненням ОСОБА_1 відвідбування покаранняза вироком Горохівського районного суду Волинської області від 27 травня 2021 року, за ч. 2 ст.185 КК України - ч. 1 ст. 71, ст.72 КК України у вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 січня 2022 року, застосуванню не підлягає.

Декриміналізація вищезазначених діянь не впливає на призначене покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 січня 2022 року за ч. 3 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд Волинської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Маневицького районного суду

Волинської області Ониско Р.В.