14.03.2025
Справа № 642/701/25
Провадження № 1-кс/642/391/25
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

11 березня 2025 року м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши в закритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного за ч.4 ст.185 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000179 від 02.02.2025, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням по кримінальному провадженню № 0000179 від 02.02.2025 про дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України, для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з наданих матеріалів кримінального провадження, у провадженні СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000179 від 02.02.2025 року за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що що згідно ст. 68 Конституції України ОСОБА_5 , зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Згідно ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції країни покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Органи військового управління забезпечують неухильне додержання вимог Конституції України стосовно того, що Збройні Сили України не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів державної влади чи перешкоджання їх діяльності. Ніякі надзвичайні обставини, накази чи розпорядження командирів і начальників не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій по відношенню до цивільного населення, його майна та навколишнього середовища. За віддання і виконання явно злочинного розпорядження чи наказу військовослужбовці несуть відповідальність згідно з законом. Права і обов`язки військовослужбовців, які залучаються до здійснення заходів, передбачених частиною четвертою цієї статті, визначаються законом. Відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 50, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.1,4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ОСОБА_5 був зобов`язаний додержуватись Конституції і Законів України, бути прикладом високої культури, скромності та витримки, з повагою ставитися до інших військовослужбовців, поважати чужу гідність, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших, дотримуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, берегти державне майно, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, вести бойові дії ініціативо, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, досконало володіти зброєю і технікою, тримати їх справними, чистими та готовими до бою, неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї.

Досудовим розслідуванням встановлено, що солдата ОСОБА_5 , водія 2 мотопіхотного спеціалізованого відділення 1 мотопіхотного спеціалізованого взводу 2 мотопіхотної спеціалізованої роти мотопіхотного спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , призначено на посаду від 01.06.2024 наказом по № 153.

Порушуючи вимоги вказаних вище нормативно-правових актів, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, став на шлях злочинної діяльності за наступних обставин:

Так, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 по мобілізації, перебуваючи на посаді водія 2 мотопіхотного спеціалізованого відділення 1 мотопіхотного спеціалізованого взводу 2 мотопіхотної спеціалізованої роти мотопіхотного спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та знову повторно, вчинив умисне корисливе кримінальне правопорушення злочин за наступних обставин.

Згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану», затвердженого Верховною Радою України 24.02.2022 (№2102-ІХ), відповідно до пункту № 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» по всій території України введено військовий стан, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, який у подальшому продовжено указом Президента України №259/2022 з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався.

Так, 01.02.2025, в нічний час доби, точний час у ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , прибув до будинку АДРЕСА_1 , в якій мешкає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з корисливого мотиву, постукав у двері та переконавшись, що в будинку відсутня потерпіла ОСОБА_6 , скористався підручним інструментом монтировкою, яку знайшов на подвір`ї потерпілої відчинив нею вхідні двері, тим самим проник до вищевказаного будинку.

Реалізуючи свій прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, повторно, з корисливого мотиву, з метою особистого збагачення, ОСОБА_5 , пройшов до кімнати, а саме спальні потерпілої ОСОБА_6 , де побачив в ручці комоду мобільний телефон ТМ «Lenovo P2а42», вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2108 від 24.02.2025 2456 гривень 67 копійок, який таємно викрав та поклав собі у куртку, потім відчинив ящик комоду, в якому побачив грошові кошти. Продовжуючи реалізацію, свого злочинного наміру з ящику комода таємно викрав грошові кошти у сумі 32100 гривень, 1600 доларів курс якого на 01.02.2025 становить 41 гривень 55 копійок за 1 долар США, 450 євро курс якого на 01.02.2025 становить 43 гривень 30 копійок за 1 євро та поклав собі до кишені куртки. Після чого покинув приміщення будинку через вхідні двері та разом із викраденим майном, зник з місця кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив майнову шкоду потерпілій ОСОБА_6 , на загальну суму 120521 гривню 67 копійок.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного із проникненням до житла, в умовах воєнного стану.

05.03.2025 ОСОБА_7 було вручено повідомлення про підозру, так як місцезнаходження ОСОБА_5 не встановлено та останній переховується від органів досудового розслідування. Також 05.03.2025 повідомлення про підозру було направлено на адресу реєстрації ОСОБА_5 , а саме: АДРЕСА_2 .

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Вознесенськ, Миколаївської області, громадянин України, одружений, на утриманні малолітніх дітей не маючий, з середньо-спеціальною освітою, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , раніше неодноразово судимий:

- 09.11.2007 Вознесенським районним судом Миколаївської області, за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, позбавлення волі на строк 6 років 4 місяці, звільненого 23.04.2013 на умовно-достроково з не відбутим строком 4 місяці 13 днів; - 05.06.2014 направлено до суду з обвинувальним актом, за ч. 3 ст. 185 КК України; - 07.10.2014 Вознесенським районним судом Миколаївської області, за ст. 198 КК України, обмеження волі на строк 1 рік, 07.11.2014 звільненого з ІТТ Вознесенського ГО УМВС України в Нікопольській області з відбуттям строку покарання; - 18.08.2015 Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області, за ч. 3 ст. 187 КК України, позбавлення волі на строк 10 років, з конфіскацією майна, 31.05.2024 на умовно-достроково з не відбутим строком 3 роки 15 місяців.

Підозра, висунута ОСОБА_5 у вчиненні ним інкримінованого йому кримінального правопорушення, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: оглядом місця події за адресою: м. Харків, вул. Куряжанська, 10В, від 01.02.2025, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_6 , від 02.02.2025, протоколом огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Зброярська, 1, від 04.02.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , від 04.02.2025, протоколом огляду предметів, від 05.02.2025, постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання, від 05.02.2025, протоколом огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Алуштинська, 32, від 06.02.2025, постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання, від 06.02.2025, протоколом додаткового допиту потерпілої ОСОБА_6 , від 07.02.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , від 07.02.2025, протоколом огляду предметів, від 07.02.2025, протоколом перегляду відеозапису, від 10.02.2025, висновком експерта № 2108 від 24.02.2025, постановою про визначення органу, який здійснюватиме нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування, від 18.02.2025, повідомленням про підозру у вчинені кримінального правопорушення від 05.03.2025.

ОСОБА_5 , було направлені три повістки про виклик на 19.02.2025, 20.02.2025 та 21.02.2025, однак до СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області, останній у вищезазначені дати не з`явився. Про поважні причини своєї не явки ОСОБА_5 не повідоми. На даний час місцезнаходження ОСОБА_5 не встановлено, мобільний телефон, яким користується останній вимкнений. За місцем фактичного мешкання та за місцем реєстрації ОСОБА_5 також відсутній.

22.02.2025 було допитано в якості свідка дружину ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка пояснила, що з 19.02.2025 вона не знає де знаходиться її чоловік, на зв`язок він не виходить, за місцем їх фактичного мешкання відсутній.

05.03.2025 було додаткову допитано в якості свідка дружину ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка пояснила, що на даний час місце знаходження її чоловіка ОСОБА_5 їй не відомо.

Слідчим в порядку ст. 40 КПК України було надано доручення СКП ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області, з метою встановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 , однак, із матеріалів виконаного доручення вбачається, що оперативно-розшуковими заходами встановити теперішнє місцезнаходження підозрюваного не виявилося можливим.

У зв`язку з викладеним, враховуючи той факт, що підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органів слідства та місце його мешкання на даний час невідомо, 10.03.2025 винесено постанову про оголошення підозрюваного ОСОБА_5 у розшук.

Так, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднаного із проникненням до житла, в умовах воєнного стану, яке карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню. Крім цього, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

На цей час у органу досудового розслідування вбачаються достатні підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбаченого ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, які визначені цією статтею.

Беручи до уваги, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, існують достатні підстави вважати, що у підозрюваного можуть виникнути передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України спроби:

- переховуватись від органів досудового розслідування або суду, оскільки ОСОБА_5 , оголошено у розшук, у зв`язку з тим, що він переховується від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєний злочин. Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 , не має законних джерел отримання заробітку.

- незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні, з метою змусити останніх відмовитись від раніше наданих показів щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення, оскільки, маючи процесуальний статус підозрюваного, останньому відомо місце проживання потерпілої та свідків у вказаному кримінальному провадженні. Крім того, у органу досудового розслідування наявні підстави вважати, що ОСОБА_5 , може умовлянням чи погрозами вчинити протиправний тиск на потерпілу та свідків з метою змусити останніх відмовитись від раніше наданих показів;

- вчинити інші кримінальні правопорушення. Наявність вказаного ризику об`єктивно підтверджується тим, підозрюваний ОСОБА_5 , неодноразово судимий, не має законних джерел отримання заробітку. Крім того, обставини кримінального правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_5 , свідчить про його схильність до скоєння протиправних дій;

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, вчинення іншого кримінального правопорушення, свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Крім того, у п. 48 рішення «Чеботар проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року Європейський суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддані суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Враховуючи той факт, що підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування та намагається уникнути кримінальної відповідальності, в даному випадку існує ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового слідства. У зв`язку з чим органом досудового слідства до суду подано клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

За таких обставин слідчий просить надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою приводу, для належного розгляду клопотання органу досудового розслідування про обрання стосовно нього міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що останній переховується від органу досудового розслідування.

Суд, вислухавши прокурора, який підтримав клопотання, дослідивши надані матеріали, дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Це клопотання може бути подане: 1) одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під вартою; 2) після подання клопотання про застосування запобіжного заходу і до прибуття підозрюваного, обвинуваченого до суду на підставі судового виклику; 3) після неприбуття підозрюваного, обвинуваченого за судовим викликом для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і відсутності у слідчого, суду на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю.

Згідно ч. 4 ст.189 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування, або одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

На підставі ст. 190 КПК України ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу повинна містити, крім іншого, посилання на обставини, які дають підстави для: обґрунтованої підозри про вчинення особою кримінального правопорушення; для висновку про існування ризику, зазначеного у клопотанні про застосування запобіжного заходу; для висновку щодо існування обставин, зазначених у пунктах 1 або 2 частини 4 статті 189 цього Кодексу, для прийняття рішення про надання дозволу на затримання.

Згідно до ч. 3 ст. 190 КПК України ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту: приводу підозрюваного, обвинуваченого до суду; або закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії; або відкликання ухвали прокурором.

Обґрунтованість підозри у скоєні вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується наданими копіями матеріалів кримінального провадження.

Наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_5 скоїв умисний злочин, фактичне місцезнаходження ОСОБА_5 не встановлено, за місцем реєстрації та проживання відсутній, на виклики до слідчого не являється, у зв`язку з чим постановою слідчого від 10.03.2025 був оголошений в розшук, що свідчить про реальну можливість останнього ухилитись від слідства та суду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що клопотання слідчого про дозвіл на затримання з метою приводу для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 в рамках даного кримінального провадження, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 183, 184, 187-191 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 про дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України - задовольнити.

Надати дозвіл на затримання підозрюваного за ч.4 ст.185 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , з метою його приводу до Ленінського районного суду м. Харкова для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо нього.

Затримана на підставі ухвали слідчого судді особа, не пізніше 36 годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до слідчого судді, суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу.

Строк дії ухвали - 6 (шість) місяців з дати її постановлення.

Ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту: приводу підозрюваного, обвинуваченого до суду; закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній; добровільного з`явлення підозрюваного до слідчого судді, а обвинуваченого до суду, про що слідчий суддя, суд повідомляє прокурора; відкликання ухвали прокурором.

Після затримання ОСОБА_5 копію ухвали вручити підозрюваному та негайно повідомити прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000179.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1