ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №642/7468/25 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/818/195/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: запобіжний захід
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

-захисника ОСОБА_6 ,

-неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_7 ,

-законного представника

неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 16 січня 2025 року,-

УСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою слідчого судді клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області задоволено частково та продовжено щодо ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 24 лютого 2025 року, з визначенням розміру застави 302 800 грн.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині визначення розміру застави, постановити нову ухвалу, якою продовжити щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під варти без визначення застави. В обґрунтування апеляційної скарги послався на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, із застосуванням насильства, а тому слідчий суддя вправі не визначати розмір застави.

В судовому засіданні захисник, підозрюваний та законний представник неповнолітнього підозрюваного, заперечували проти задоволення апеляційної скарги, а прокурора підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор, будучи повідомлений про дату, час та місце судового засіданні, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, а тому апеляційний розгляд проведено за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного, захисника та законного представника неповнолітнього підозрюваного, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення слідчого судді першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування чи суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, за який останньому може бути призначено покарання від восьми до п`ятнадцяти років позбавлення волі.

Згідно ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п.3 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно положень до ст.182 КПК України, суддя, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового стану підозрюваного, наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, визначив достатньою суму застави для забезпеченням підозрюваним виконання своїх обов`язків, передбачених КПК України, відповідно до п.3 ч.5 ст.182 КПК України саме 100 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Посилання прокурора на п.1 ч.4 ст.183 КПК України, а саме можливість невизначення розміру застави, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчинення особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства, то в даному випадку слідчий суддя діяв в межах своїх повноважень та дійшов висновку про можливість визначити розмір застави щодо підозрюваного, з урахуванням тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення та особи підозрюваного, який є неповнолітнім.

До того ж, зазначене положення регламентуються саме право слідчого судді, а не його обов`язок не визначати заставу щодо осіб, які підозрюються у вчиненні особливо тяжкого злочину вчиненого із насильством.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , визначення розміру застави та відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 16 січня 2025 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: