Справа № 524/2657/24
Провадження №1-в/524/384/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2024 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

засудженого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці клопотання засудженого ОСОБА_5 , щодо приведення вироку Автозаводського районного суду м.Кременчука від 10.04.2024 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року та доцільності подальшого відбування покарання ним в місцях позбавлення волі,

ВСТАНОВИВ:

До Автозаводського районного суду м. Кременчука надійшло вище вказане клопотання засудженого, яке обґрунтовано тим, що він на даний час відбуває покарання за вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука від 10.04.2024 року та знаходиться в ДУ «Полтавська установа виконання покарань № 23» за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185, ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Вартість викраденого ОСОБА_5 по епізоду від 12.01.2024 року майна складала 665,50 грн., а по другому епізоду від 13.01.2024 року вартість викраденого майна складала 665,50 грн., що є меншим двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб на момент вчинення засудженим кримінальних правопорушень.

У зв`язку з набранням законної сили Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, на підставі ст. 5, ст. 74 КК України, п. 14 ч.1 ст. 537, п.4 ч.2 ст. 539 КПК України, звернувся до суду із цим клопотанням.

Прокурор не заперечувала проти задоволення клопотання.

Захисник засудженого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 також підтримала клопотання і просила його задовольнити, а засудженого звільнити від подальшого відбування покарання.

Заслухавши захисника, з`ясувавши думку засудженого та прокурора, перевіривши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Пунктом 4 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 був засуджений 10.04.2024 року Автозаводським районним судом м.Кременчука за вчинення злочинів, едбачених ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185, ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено що, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом169.1.1пункту 169.1статті 169розділуIVцьогоКодексудля відповідного року.

Згідно із підпунктом169.1.1.пункту 169.1 статті 169розділуIV Податкового кодексу Україниподаткова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, відповідно достатті 51 КУпАП (в редакції закону станом на 09 серпня 2024 року), крадіжка чужого майна вважається дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення,тобто станом на 2024 рік, не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 3028 грн.

Внесені законодавцем зміни призвели до часткової декриміналізації діяння і дія цього Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Частиною першою статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першоюстатті 72 цього Кодексу, що визначено положеннямистатті 74 КК України.

Пункт 13 ч. 1 ст. 537 КПК Українипередбачає, що під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3статті 74 Кримінального кодексу України.

Суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Частина 2 ст. 74 КК України встановлює кримінально-правовий наслідок зворотної дії закону, що скасовує кримінальну протиправність діяння. Якщо злочин декриміналізовано після набуття законної сили вироком суду, яким особа засуджена за такий злочин із призначенням їй покарання, вона має бути негайно звільнена від призначеного судом покарання. Це, зокрема, означає, що,якщо особа відбуває призначене їй покарання - вона звільняється від його невідбутої частини.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_5 згідно з вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука від 10.04.2024 завдав матеріальних збитків на суму, що менша ніж два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день скоєння крадіжки, тобто вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караним на теперішній час, враховуючи часткову декриміналізацію, введену новим Законом, на підставі ст. 5 КК України, суд доходить висновку про необхідність звільнення засудженого ОСОБА_5 від призначеного покарання за вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука від 10.04.2024, відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України.

На цій підставі необхідно виключити з резолютивної частини вироку посилання на призначення ОСОБА_5 покарання із застосуванням положення ст. 71 КК України. Крім того, суд вважає, що вирок Автозаводського районного суду м.Кременчука від 25.09.2023, яким ОСОБА_5 засуджено за ч.4 ст. 185 КК України та, із застосуванням ст. 75 КК України, призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, підлягає самостійному виконанню.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 74, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_5 - задовольнити.

Привести вирок Автозаводського районного суду м.Кременчука від 10.04.2024 року, яким ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185, ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі, у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від покарання, призначеного йому вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука від 10 квітня 2024 року, узв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

Виключити з резолютивної частини вироку посилання на призначення ОСОБА_5 покарання із застосуванням положення ст. 71 КК України.

Вирок Автозаводського районного суду м.Кременчука від 25 вересня 2023 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч.4 ст. 185 КК України та, із застосуванням ст. 75 КК України, призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, підлягає самостійному виконанню.

Роз`яснити засудженому, що при звільненні від покарання або його частини, що їх особа законно відбула на підставі вищевказаного вироку суду до декриміналізації злочину, понесені особою правообмеження не підлягають відшкодуванню чи компенсації.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим у той же строк, з дня отримання її копії.

Суддя ОСОБА_6