Справа № 587/1295/25
УХВАЛА
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Харкова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 30 серпня 2017 року Козельщинським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт;
- 26 листопада 2019 року Новосанжарським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт;
- 20 липня 2021 року Козельщинським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт;
- 01 вересня 2021 року Козельщинським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 310 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік;
- 29 грудня 2021 року Козельщинським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 389, ст. 71 КК України до 1 року 3 місяців обмеження волі;
- 18 липня 2022 року Козельщинським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 263, ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 27 травня 2024 року умовнодостроково звільнено від відбуття покарання для проходження військової служби за контрактом згідно зі ст. 81-1 КК України та встановлено адміністративний нагляд
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,
Сумська спеціалізована прокуратура у сфері оборони Центрального регіону звернулася до суду з обвинувальним актом відносно військовослужбовця за контактом ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме у самовільному залишенні місця служби тривалістю понад 3 доби, вчиненому в умовах воєнного стану.
Так, ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 27 травня 2024 року (справа № 553/1699/24, провадження №1-в/553/186/2024) розглянуто подання Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом згідно зі ст. 81-1 КК України та встановлення адміністративного нагляду стосовно засудженого ОСОБА_5 . Разом з тим згідно із вказаною ухвалою суду визнано наявність достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання та для проходження військової служби за контрактом, визначених ст. 81-1 КК України та ЗУ «Про внесення змін до Кримінального, Кримінально процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо запровадження інституту умовно-дострокового звільнення осіб від відбування покарання для безпосередньої їх участі в обороні країни, захисті її незалежності та територіальної цілісності» від 08 травня 2024 року № 3687-ІХ та звільнено умовно-достроково засудженого ОСОБА_5 від відбування невідбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі для проходження військової служби за контрактом. 24 лютого 2022 року Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, затверджений Законом № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з чим на території України запроваджено правовий режим воєнного стану.
04 червня 2024 року ОСОБА_5 на добровільній основі уклав з Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу до закінчення особливого періоду.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 18 серпня 2024 року №239 молодшого сержанта ОСОБА_5 , командира відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу матеріально-технічного забезпечення, призначено наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 18 серпня 2024 року №89-РС на посаду командира відділення 1 кулеметного взводу 3 штурмової спеціалізованої роти (ШКВАЛ).
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №282 від 30 вересня 2024 року молодшого сержанта ОСОБА_5 направлено на лікування у зв`язку з пораненням (травмуванням) до КНП «Центральна міська клінічна лікарня» Сумської міської ради з 30 вересня 2024 року.
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №314 від 01 листопада 2024 року молодшого сержанта ОСОБА_5 у зв`язку з перебуванням на тривалому лікуванні з отриманим пораненням або хворобою, отриманого в особливий період, чи у полоні, як заручники або інтерновані особи з 1 листопада 2024 року звільнено із займаної посади і зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 .
Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_2 , проходячи військову службу в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та умов укладеного контракту, достовірно знаючи, що він являється військовослужбовцем військової служби за контрактом і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасового незаконного ухилення від її проходження, з особистих мотивів, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, а саме 15 січня 2025 року згідно з випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного хворого) №560 від 15 січня 2025 року виписаний з КНП «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» з поліпшенням, та 16 січня 2024 року о 08 год. 00 хв. не з`явився вчасно на службу без поважних причин до місця зосередження підрозділу 3 штурмової спеціалізованої роти « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_2 , поблизу АДРЕСА_3 та у подальшому проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину та виконання службових обов`язків, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління з приводу своїх протиправних діянь, за наявності реальної можливості для цього до 24 січня 2025 року. У подальшому 24 січня 2025 року ОСОБА_5 доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
ОСОБА_5 з 08 год. 00 хв. 16 січня 2025 року по 24 січня 2025 року обов`язки військової служби не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків у зазначений період часу не вживав, а займався особистими справам, не пов`язаними з проходженням військової служби.
Такі дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України самовільне залишення військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.
В судовому засіданні від захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 надійшло клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 407 КК України, та закриття відносно нього кримінального провадження на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, оскільки ОСОБА_5 заявив про намір повернутися до військової частини НОМЕР_3 Міністерства оборони України для продовження проходження військової служби.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, оскільки інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, було вчинено ним в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 18 липня 2022 року. В подальшому ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 27 травня 2024 року ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання умовно-достроково на невідбуту частину покарання для проходження військової служби за контрактом. Після укладення контракту, в період умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного покарання, будучи військовослужбовцем за контрактом, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України. Вважаючи заявлене клопотання таким, що не підлягає задоволенню, прокурор послався на положення ст. 81, 811 КК України, які, на його думку, не передбачають можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 407 КК України.
Обвинувачений у судовому засіданні клопотання підтримав та просив суд його задовольнити, зазначивши, що він має намір повернутися до лав Збройних Сил України для подальшого проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_3 на вакантній посаді командира штурмового спеціалізованого відділення штурмового спеціалізованого взводу штурмової спеціалізованої роти (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_3 .
Заслухавши пояснення учасників судового провадження, обвинуваченого, з`ясувавши правові позиції сторін, суд приходить до таких висновків.
Вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 18 липня 2022 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 263, ст. 71, ч. 1 ст.72 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 7 місяців.

У подальшому ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 27 травня 2024 року ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання умовно-достроково для проходження військової служби за контрактом.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 підтримала клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, оскільки ОСОБА_5 вперше вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, добровільно звернувся з заявою про намір повернутися для продовження проходження військової служби, отримавши письмову згоду командира військової частини на продовження проходження ОСОБА_5 військової служби.

07 вересня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України та інших законів України щодо вдосконалення кримінальної відповідальності за злочини проти встановленого порядку несення або проходження військової служби під час дії воєнного стану».

Частиною 5 статті 401 КК України встановлено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. ст. 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність. Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі, якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Абзацом 2 ч. 2 ст. 286 КПК України передбачено, що у разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

Судом обвинуваченому роз`яснені його права, з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє положення ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 401 КК України, а також наслідки закриття провадження з цієї підстави і підтримав клопотання про його звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Частиною 3 статті 288 КПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

На підставі викладеного, враховуючи що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності за ст. ст. 407, 408 КК України не притягувався, виявив бажання продовжити військову службу, письмова згода командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби отримана, суд приходить до висновку, що клопотання захисника, яке підтримано обвинуваченим, підлягає задоволенню, ОСОБА_5 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, а кримінальне провадження щодо нього підлягає закриттю.

Щодо позиції прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання, то суд виходить з того, що положення ст. ст. 81, 811 КК України не перешкоджають і не виключають можливості застосування до обвинуваченого положень ч. 5 ст. 401 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 81 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

На підставі ч. 3 ст. 811 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає такій особі покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Норми ст. ст. 71 і 72 КК України, які визначають порядок призначення покарання за сукупністю вироків та правила складання покарань, розміщені у Розділі XI «Призначення покарання» Основної частини КК України, відтак ці норми стосуються питань призначення покарання, яке може бути призначене не інакше, як за обвинувальним вироком суду, яким має бути встановлена вина особи.

Отже, за відсутності обвинувального вироку суду, яким обвинуваченого було б визнано винним на підставі обвинувального акта, що розглядається у цьому судовому провадженні, застосування норм ст. ст. 71 та 72 КК України та відповідно ч. 3 ст. 811 КК України не ґрунтується на вимогах закону і суперечить основним засадам судочинства.

Крім того, задовольняючи клопотання, суд виходить з того, що положення ч. 3 ст. 811 КК України не забороняють застосування ч. 5 ст. 401 КК України, якою встановлено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. ст. 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України.

Всі вимоги, які є передумовою застосування до ОСОБА_5 положень ч. 5 ст. 401 КК України, обвинуваченим виконані. Зокрема, ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності, передбаченої ст. ст. 407, 408 КК України, не притягувався, тобто вперше вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, добровільно звернувся із клопотанням до суду про намір повернутися для продовження проходження військової служби, проти чого не заперечує командування військової частини.

Так, з листа командира військової частини НОМЕР_3 від 21 березня 2025 року № 1815/1671 вбачається, що командування військової частини надає згоду на продовження проходження ОСОБА_5 військової служби.

З зазначеного листа вбачається, що ОСОБА_5 добровільно звернувся до військової частини НОМЕР_3 з наміром повернутися для подальшого проходження служби.

Враховуючи вищезазначене, а також суспільно-політичну ситуацію в країні, нагальність та необхідність виконання бойових завдань та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії безпосередньо в районі введення бойових дій, а також те, що солдат ОСОБА_5 має необхідні якості військовослужбовця, військово-обліковий фах, який є нагально необхідним у Збройних Силах України, військова частина НОМЕР_3 надає згоду на подальше проходження служби солдатом ОСОБА_5 у військовій частині НОМЕР_3 на вакантній посаді командира штурмового спеціалізованого відділення штурмового спеціалізованого взводу штурмової спеціалізованої роти (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_3 , шпк «молодший сержант», ВОС -100182А, 9/6-тарифний розряд, та просить суд про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 Кримінального кодексу України.

Таким чином, клопотання захисника ОСОБА_4 , яке підтримане обвинуваченим ОСОБА_5 , підлягає задоволенню.

Оскільки клопотання про закриття кримінального провадження підлягає задоволенню, то відповідно до положень ч. 1 ст. 203 КПК України дія ухвали суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 припиняє свою дію, а ОСОБА_5 підлягає негайному звільненню з-під варти в силу вимог ч. 3 ст. 534 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 284, 285, 286, 288, 369, 371 КПК України, ст. ст. 5, 12, 401, ч. 5 ст. 407 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 задовольнити.

На підставі ч. 5 ст. 401 КК України обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 407 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою скасувати, звільнивши його з-під варти негайно із зали суду.

Після набрання ухвалою законної сили - зобов`язати командира військової частини НОМЕР_3 невідкладно поновити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на військовій службі, а ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язати не пізніше 72 годин прибути до військової частини НОМЕР_3 для продовження проходження військової служби.

Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_3 повідомити Сумський районний суд Сумської області та Сумську спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Центрального регіону про прийняття ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на військовій службі у військовій частині НОМЕР_3 .

Ухвала суду може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1