Провадження 1-кп/819/100/25 Доповідач: ОСОБА_2
ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в приміщенні суду кримінальне провадження №0000371 від 03.05.2024 року за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 13.09.2024 року щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Широка Балка Білозерського району Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

13.11.2023 року Херсонським міським судом Херсонської області за ч.1 ст.309 КК України до обмеження волі строком 1 рік та на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

в с т а н о в и в:

Цією ухвалою суду першої інстанції кримінальне провадження №0000371 від 03.05.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України закрито у зв`язку втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Стягнуто з ОСОБА_7 процесуальні витрати на залучення експерта та проведення судово-товарознавчої експертизи №2478/24 від 15.05.2024 в сумі 320 гривень.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту - скасовано.

Вирішено питання про речові докази.

На вищевказану ухвалу суду першої інстанції прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції змінити, в резолютивній частині ухвали вказати, що витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи №2478/24 від 15.05.2024 у сумі 320 гривень віднести на рахунок держави.

У решті ухвалу суду - залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована доводами про істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону.

Зокрема, зазначає про те, що ч.1 ст.122 КПК України вказано, що витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вказує, на те, що керуючись засадами справедливості та враховуючи загально дозвільний тип правового регулювання кримінального провадження, наявність факту понесення органом досудового розслідування матеріальних витрат, пов`язаних зі здійсненням кримінального провадження, не може бути приводом для стягнення з особи, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, таких витрат.

З огляду на викладене, вважає, що судом першої інстанції при постановленні ухвали про закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, тобто у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, порушено одну із основних засад кримінального провадження, передбачену ст.7 КПК України законність, оскільки ухвалу суду постановлено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Учасників судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду судового провадження. Клопотань про відкладення розгляду справи та обов`язкову участь обвинуваченого ОСОБА_7 до апеляційного суду не надходило.

Крім того, в апеляційні скарзі не ставиться питання по погіршення його становища, а тому участь обвинуваченого не є обов`язковою.

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги про зміну ухвали суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як випливає з апеляційної скарги прокурора, він не оспорює висновок суду про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, з цих підстав, тому відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України ухвала суду в цій частині в апеляційному порядку не перевіряється.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора, який ставиться питання про зміну ухвали суду в частині вирішення питання про процесуальні витрати, понесених на залучення експерта, та їх віднесення на рахунок держави, колегія суддів виходить із наступного.

Процесуальні витрати це передбачені кримінальним процесуальним законом затрати, які виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, понесені органами досудового розслідування, прокуратури і суду та іншими учасниками кримінального провадження. Умовно їх можна поділити на: витрати, які учасник кримінального провадження несе самостійно та витрати, які здійснюються за рахунок Державного бюджету України.

Компенсація процесуальних витрат особам, які залучаються у кримінальне провадження, перш за все є важливою гарантією повноти встановлення обставин справи, забезпечує реалізацію принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів, захищає права осіб, що здійснюють у кримінальному судочинстві покладені на них процесуальні обов`язки.

В основі механізму відшкодування процесуальних витрат лежать правовідносини між суб`єктами, що в різних процесуальних статусах залучаються у провадження та несуть у зв`язку з цим витрати, і посадовими особами та органами, які зобов`язані компенсувати зазначені витрати за рахунок публічних або приватних коштів.

При цьому, питання розподілу таких витрат повинно вирішуватися індивідуально у кожному кримінальному провадженні з урахуванням всіх обставин їх виникнення, підстав завершення кримінального провадження та судового розгляду.

Так, положення, які стосуються процесуальних витрат, регламентовані главою 8 КПК.

Приписами ст.118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються із 1) витрат на правову допомогу; 2) витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; 3) витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; 4) витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.

Згідно з приписами ч.1 ст.122 КПК витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З аналізу положень кримінального процесуального закону, які регулюють питання розподілу та стягнення процесуальних витрат, слідує, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, а на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. При цьому суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою (ч.1 ст.124, ч.1 ст.126, п.13 ч.1 ст.368, ч.4 ст.374 КПК).

Виходячи з викладеного, стягнення процесуальних витрат з обвинуваченого можливе за наявності таких підстав: визнання особи винною у вчиненні злочину (обвинувальний вирок суду), факт понесення процесуальних витрат (документально підтверджені витрати), залучення спеціаліста/експерта саме стороною захисту.

Разом з цим, кримінальним процесуальним законом прямо не передбачено стягнення процесуальних витрат з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із закриттям кримінального провадження через втрату чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Частиною 2 ст.479-2 КПК України передбачено, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

При цьому закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 41 частини першої статті 284 цього Кодексу, є безумовним, оскільки приводом для нього є саме скасування кримінальної протиправності діяння, в якому обвинувачується особа.

Враховуючи викладене, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, зокрема документально підтверджені витрати на проведення експертизи, необхідно стягувати з особи, відносно якої здійснювалося кримінальне провадження, у разі: 1) ухвалення щодо неї обвинувального вироку; 2) у разі залучення експерта саме стороною захисту.

Отже, оскільки судом першої інстанції кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрито, при цьому ініціатором проведення судової експертизи у цьому кримінальному провадженні був орган досудового розслідування, а сторона захисту не залучала жодних експертів, тому відповідно до приписів ч.2 ст.122, ст.124 КПК України витрати на проведення судової-товарознавчої експертизи в сумі 320 гривень не підлягають стягненню з ОСОБА_7 та покладаються на державу.

Зазначене узгоджується з позицією Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеному в постанові від 12.09.2022 у справі №203/241/17.

Враховуючи те, що апеляційні доводи прокурора знайшли своє повне підтвердження під час апеляційного розгляду, колегія суддів вважає помилковою позицію суду першої інстанції про те, що згідно з ч.1 ст.126 КПК України процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні, а саме: витрати, пов`язані із залученням експерта в розмірі 320 гривень, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, є реабілітуючою підставою, тобто особа не вчинила протиправного діяння, передбаченого кримінальним законом, а ініціатором проведення судової експерти у цьому кримінальному провадженні був орган досудового розслідування та сторона захисту не залучала жодних експертів, тому зазначені вище процесуальні витрати необхідно віднести на рахунок держави.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу прокурора належить задовольнити, а оскаржувана ухвала зміні в частині вирішення питання про стягнення процесуальних витрат.

Керуючись ч.2 ст.376, ст. 404, 405, 407-409, 419 КПК України, апеляційний суд.

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 13.09.2024 року щодо ОСОБА_7 в частині стягнення процесуальних витрат змінити.

Виключити з резолютивної частини ухвали вказівку суду про стягнення з ОСОБА_7 процесуальних витрат на залучення та проведення судово-товарознавчої експертизи №2478/24 від 15.05.2024 в сумі 320 гривень.

Вказати у резолютивній частині ухвали, що процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи №2478/24 від 15.05.2024 у сумі 320 гривень віднести на рахунок держави.

У решті цю ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4