КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2024 року щодо продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 255, частиною третьою статті 27, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 307 КК України у межах кримінального провадження №0000832 від 19 вересня 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2024 року клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про продовження строку тримання під вартою - задоволено.

Продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме до 01 грудня 2024 року, без визначення розміру застави.

Не погоджуючись з указаною ухвалою захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання слідчого.

Уважає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, такою, що підлягає скасуванню з підстав неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що додані до клопотання слідчого копії матеріалів кримінального провадження не містять жодних наявних фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_7 міг вчинити кримінальні правопорушення, відносно яких йому оголошено про підозру, вказані докази взагалі не містять жодних фактів або інформації, які б прямо чи опосередковано вказували на ОСОБА_7 як на особу, яка могла вчинити вказані стороною обвинувачення правопорушення, або будь-яким чином пов`язувала його з іншими особами, зазначеними у клопотанні.

Вказує, що ризики переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення повністю і беззаперечно спростовуються застосуванням до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

Зауважує, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання та реєстрації, позитивно характеризується, має міцні соціальні зв`язки.

Також посилається на те, що ризик впливати на свідків та потерпілих повністю спростовується тим, що з більшістю свідків підозрюваний ОСОБА_7 взагалі не знайомий, всі свідки допитані під час досудового розслідування та попереджені про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих доказів, а ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином прокурором не обґрунтований фактичними обставинами.

Зазначає, що підозрюваний ОСОБА_7 не має на меті переховуватися від органів досудового розслідування та суду, у зв`язку з тим, що проживає разом зі своєю сім`єю і не має наміру покидати їх, перешкоджати розслідуванню кримінального провадження.

Уважає, що у доводах прокурора та ухвалі слідчого судді відсутні також і будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим у статті 177 КПК України.

09 жовтня 2024 року до Київського апеляційного суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу від прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , в яких остання просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Зокрема вказує, що ризики, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, з часу останнього продовження строку дії запобіжного заходу не зменшились, продовжують існувати та навпаки лише збільшились, оскільки підозрюваний отримав доступ до наявних матеріалів досудового розслідування та відповідно до всіх доказів.

Звертає увагу суду на те, що підозрюваний ОСОБА_7 схильний до вживання наркотичних засобів, притягувався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння за статтею 130 КУпАП, неодноразово порушував правила внутрішнього розпорядку слідчого ізолятору, раніше судимий за вчинення тяжкого злочину, а також на даний час є обвинуваченим в іншому кримінальному провадженні за фактом нанесення тяжких тілесних ушкоджень, яке розглядається Бориспільським міськрайонним судом Київської області у справі №359/9649/21.

У зв`язку з викладеним уважає, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не зможе забезпечити запобігання існуючим ризикам та не сприятиме виконанню завдань кримінального провадження, визначеним статтею 2 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , його захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000832 від 19 вересня 2024 року за підозрою ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 255, частиною третьою статті 27, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 307 КК України, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 255, частиною третьою статті 27, частиною четвертю статті 28, частиною третьою статті 307 КК України, за підозрою ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 255, частиною третьою статті 27, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 307, частинами першою, другою статті 209 КК України, а також за підозрою ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 307 КК України, матеріали досудового розслідування щодо кримінальних правопорушень у вчиненні яких вони підозрюються, виділено з кримінального провадження № 0001001 від 30 листопада 2022 року.

17 лютого 2024 року ОСОБА_7 затримано в порядку статті 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 255, частиною третьою статті 27, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 307 КК України.

17 лютого 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою статті 255, частиною третьою статті 27, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 307 КК України.

Ураховуючи обґрунтованість підозри та доведеність прокурором наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, інші обставини кримінального провадження, ухвалою Київського апеляційного суду від 13 березня 2024 року задоволено апеляційну скаргу прокурора та у відношенні підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави, строком до 16 квітня 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 квітня 2024 року строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 продовжено до 17 травня 2024 року.

У подальшому, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 травня 2024 року строк тримання під вартою ОСОБА_7 продовжено до 11 липня 2024 року включно.

05 липня 2024 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва строк тримання ОСОБА_7 також продовжено до 17 серпня 2024 року, без права внесення застави.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02 серпня 2024 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001001 продовжено до дванадцяти місяців, тобто до 17 лютого 2025 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12 серпня 2024 року строк тримання ОСОБА_7 продовжено до 05 жовтня 2024 року включно, без права внесення застави.

18 вересня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, таким чином останній підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 255, частиною третьою статті 27, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 307 КК України.

20 вересня 2024 року стороні захисту повідомлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000832 від 19 вересня 2024 року за підозрою ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 255, частиною третьою статті 27, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 307 КК України, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 255, частиною третьою статті 27, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 307 КК України, за підозрою ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 255, частиною третьою статті 27, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 307, частинами першою, другою статті 209 КК України, а також за підозрою ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 307 КК України завершено та здійснено відкриття матеріалів досудового розслідування для надання доступу.

01 жовтня 2024 року до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання сторони кримінального провадження №0000832 від 19 вересня 2024 року - старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2024 року клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про продовження строку тримання під вартою - задоволено.

Продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме до 01 грудня 2024 року, без визначення розміру застави.

Постановляючи ухвалу про продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з того, що з урахуванням стадії досудового розслідування даного кримінального провадження та обґрунтованості повідомленої ОСОБА_7 підозри, характеру інкримінованих діянь, їх корисливого мотиву та підвищеної суспільної небезпеки кримінальних правопорушень, наявності ризиків, враховуючи стадію розслідування, а також ті завдання, які має досягти орган досудового розслідування, можливість застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави не зможе запобігти вищевказаним ризикам, заявленим у клопотанні.

Крім того, слідчий суддя врахував тяжкість кримінального правопорушення, інкримінованого підозрюваному, дані, що характеризують особу підозрюваного, у зв`язку з чим дійшов висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, відтак саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним та таким, що забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного в подальшому при здійсненні досудового розслідування та зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Також слідчим суддею встановлено, що існують підстави вважати, що для виконання вимог, передбачених статтею 290 КПК України, завершити ознайомлення підозрюваного та його захисника з матеріалами провадження, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів до завершення строку дії раніше застосованого запобіжного заходу ОСОБА_7 , тобто до 05 жовтня 2024 року включно, не виявиться можливим.

З висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі, колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку статті 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно частини третьої статті 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

За змістом частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях статей 177, 178, 183 КПК України.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала слідчого судді, яка переглядається, виходячи з тих обставин кримінального провадження, які існували на день її постановлення.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, що підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з інкримінованими йому кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень є обґрунтованою.

Слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання ОСОБА_7 під вартою та встановлено, що існують підстави вважати, що для виконання вимог, передбачених статтею 290 КПК України, завершити ознайомлення підозрюваного та його захисника з матеріалами провадження, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів до завершення строку дії раніше застосованого запобіжного заходу ОСОБА_7 , тобто до 05 жовтня 2024 року включно, не виявиться можливим.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, колегія суддів уважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, а також з огляду на характер та суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється.

Зокрема, наявні у матеріалах кримінального провадження докази і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.

Відповідно до вимог статті 178 КПК України, у сукупності з вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував тяжкість кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_7 , дані про особу підозрюваного та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Також місцевим судом обґрунтовано обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, зважаючи на положення пункту 5 частини четвертої статті 183 КПК України, згідно якого слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України та особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_7 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи у сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, у зв`язку з чим ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, у сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочинів та їх наслідками, є обґрунтованим, та підстав для обрання ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів уважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 255, частиною третьою статті 27, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 307 КК України.

Враховуючи те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №12244/86, №12245/86, №12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у пункті 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13 листопада 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності із статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту статті 368 КПК України питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З урахуванням наведеного, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді посилання апелянта на те, що додані до клопотання слідчого копії матеріалів кримінального провадження не містять жодних наявних фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_7 міг вчинити кримінальні правопорушення, відносно яких йому оголошено про підозру, вказані докази взагалі не містять жодних фактів або інформації, які б прямо чи опосередковано вказували на ОСОБА_7 як на особу, яка могла вчинити вказані стороною обвинувачення правопорушення, або будь-яким чином пов`язувала його з іншими особами, зазначеними у клопотанні, оскільки дослідження та оцінка доказів відноситься до стадії судового розгляду по суті та не вирішується на стадії досудового розслідування.

На даному етапі провадження, слідчий суддя у відповідності до вимог процесуального закону обґрунтовано обмежився виключно питанням визначення причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень та дійшов висновку про вірогідність та достатність доказів його причетності для застосування обмежувальних заходів.

Доводи захисника про те, що органом досудового розслідування не доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу підозрюваного, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Матеріалами судового провадження, які були предметом дослідження судом першої інстанції, підтверджується існування ризиків переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, а тому доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими.

Посилання апелянта на те, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання та реєстрації, позитивно характеризується, має міцні соціальні зв`язки, не має на меті переховуватися від органів досудового розслідування та суду у зв`язку з тим, що проживає разом зі своєю сім`єю і не має наміру покидати їх, перешкоджати розслідуванню кримінального провадження, не свідчать про зменшення існування ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, та не є достатньою підставою для обрання ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин у їх сукупності, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись статтями 176-178, 183, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4