Справа № 522/2758/24
Провадження № 1-кс/522/529/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Управління СБ України в Одеській області ОСОБА_2 про арешт майна по матеріалам кримінального провадження № 0000004 від 03.01.2024 р., за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114, ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 14 ч. 2 п. 11 п. 12 ст. 115 КК України та за підозрою громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що в Одеській області отримано відомості щодо особи, яка здійснює активний пошук і вербування громадян України, у першу чергу серед військовослужбовців ЗС України, інших сил оборони та правоохоронних органів, що дислокуються в Одеській області, співробітників місцевих органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств оборонно-промислового комплексу тощо, для виконання ними відповідних завдань по збору і передачі інформації (відомостей), що становить державну таємницю.

Під час розслідування даного кримінального провадження, з метою з`ясування всіх обставин вчинення зазначеного злочину, а також встановлення інших осіб, причетних до їх вчинення, до 3 відділу ГВ ЗНД УСБУ в Одеській області направлене доручення щодо проведення заходів, спрямованих на встановлення зазначених фактичних даних.

Також, згідно відповідей на доручення з 3 відділу ГВ ЗНД УСБУ в Одеській області, встановлено, що ймовірний співробітник фсб рф, який в менеджері «Telegram» підписаний як « ОСОБА_4 » під ніком ОСОБА_5 та використовує номер мобільного телефону НОМЕР_1 представляється іменем « ОСОБА_6 », залучив до конфіденційного співробітництва громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт громадянина України № НОМЕР_2 ), який використовує н.м.т. НОМЕР_3 може мешкати за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , з метою здійснення розвідувально - підривної діяльності на шкоду України.

Поряд із тим, в ході виконання доручення стало відомо, що ОСОБА_3 залучив до своєї протиправної діяльності неповнолітню особу, а саме громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , можливо використовує н.м.т. НОМЕР_4 та НОМЕР_5 (в тому числі в месенджері «Telegram» під ніком « ОСОБА_8 » та використовує ім`я користувача « ОСОБА_9 »), який здійснив фотографування та відправив точну локацію військових об`єктів, які розташовані в м. Вознесенськ, Миколаївської області.

18.01.2025, в ході проведення огляду місця події, за адресою: АДРЕСА_4 , громадянин України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно видав слідчому наступні речі та предмети, а саме: мобільний телефон марки «Iphone 7plus», з IMEI: НОМЕР_6 та сім картою « НОМЕР_7 ».

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів, та органів місцевого самоврядування, фізичних та юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-виховного характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу, тобто критеріям речових доказів.

За ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно ст. 98 ч. 1 КПК України, вилучені предмети можуть бути визнані в якості речових доказів у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим потребують додаткового поглибленого дослідження, в тому числі при проведенні судових експертиз.

Таким чином, всі вищевказані вилучені в ході проведення слідчих дій предмети, речі та документи, мають бути збережені для проведення подальших слідчих дій у кримінальному провадженні, для чого слідчий, прокурор, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, повинні вжити необхідних заходів.

Обставини кримінального провадження містять достатні підстави вважати, що без вилучення і арешту у встановленому законом порядку перелічених речей, предметів та документів, вони можуть бути приховані для унеможливлення їх використання в якості речових доказів у кримінальному провадженні.

Кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, у якому ґрунтовно підозрюється ОСОБА_10 , відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачене покарання від 15 років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна, тобто при накладенні арешту на майно, воно може бути конфісковано в дохід держави за рішенням суду.

У зв`язку з тим, що розголошення відомостей про обставини кримінального провадження може призвести до розголошення відомостей досудового розслідування та негативних наслідків, прошу розглянути клопотання у судовому засіданні без виклику власників вищевказаних речей, предметів та документів та їх представників.

Вилучені речі, предмети та документи, відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження.

Згідно ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Управління СБ України в Одеській області ОСОБА_2 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно добровільно видане громадянином України ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000004 від 03.01.2024, в ході проведення огляду місця події 18.01.2025, за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, буд. 125, а саме:

- мобільний телефон марки «Iphone 7plus», з IMEI: НОМЕР_6 та сім-картою « НОМЕР_7 ».

Ухвалу допустити до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

20.01.2025