Справа № 162/750/24
Провадження № 1-кп/162/42/2025
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2025 року селище Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі судді ОСОБА_11,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_12,

прокурора ОСОБА_13,

обвинуваченого ОСОБА_1 ,

захисника ОСОБА_14 (у режимі відеокоференції),

потерпілої ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000412, яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 06 червня 2024 року, за статтею 126-1 Кримінального кодексу України (далі по тексту - КК) відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця і жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, має одну дитину, з професійно-технічною освітою, несудимого,

встановив:

ОСОБА_1 , 15 березня 2023 року, 23 лютого 2024 року та 10 квітня 2024 року попередньо вчинивши домашнє насильство щодо потерпілої, за що Любешівським районним судом Волинської області його було притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, приблизно о 16 годині 24 травня 2024 року, перебуваючи у відділенні АТ «Ощадбанк» по вулиці Незалежності, 64/10 у селищі Любешів Камінь-Каширського району Волинської області, у порушення вимог статті 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно, систематично, на ґрунті особистих неприязних відносин вчиняв фізичне та психологічне насильство щодо колишньої дружини ОСОБА_2 : ображав нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, завдав один удар рукою в обличчя, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.

Крім цього, ОСОБА_1 близько 18 години 30 хвилин 05 червня 2024 року, перебуваючи за місцем проживання по АДРЕСА_1 , у порушення вимог статті 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно, систематично, на ґрунті особистих неприязних відносин вчиняв психологічне насильство щодо колишньої дружини ОСОБА_2 : ображав нецензурними словами, погрожував розправою, шарпав за одяг, що призвело до фізичних і психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої.

Обвинувачений ОСОБА_1 у судовому засіданні висловив жаль з приводу того, що сталося між ним та потерпілою ОСОБА_2 , однак свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому дій не визнав та дав такі показання. Після обіду 24 травня 2024 року він прийшов до потерпілої на роботу у відділення АТ «Ощадбанк» у селищі Любешів з метою попросити документи на їх спільний будинок. Між ними виникла суперечка. ОСОБА_2 вийшла із свого робочого кабінету. Біля туалету потерпіла плюнула йому в обличчя та вдарила ногою. Обвинувачений не бив потерпілу. З метою уникнути подальшого конфлікту ОСОБА_1 вийшов з приміщення банку.

По другому епізоду обвинувачення ОСОБА_1 показав, що потерпіла завчасно попередила, що ввечері 05 червня 2024 року приїде до будинку по АДРЕСА_1 забрати свої речі. Він приїхав на місце подій з метою подивитися яке саме майно забиратиме ОСОБА_2 . Намагався з нею домовитись з цього приводу, однак ОСОБА_2 викликала поліцію. Будинок він відкрив ще до приїзду поліції.

Потерпіла ОСОБА_2 у суді показала, що 24 травня 2024 року перебувала на роботі у відділенні АТ «Ощадбанк» у селищі Любешів. Обвинувачений прийшов до неї напідпитку, матюкався, погрожував, вимагав документи на будинок. Потерпіла вийшла з кабінету, обвинувачений пішов за нею. У коридорі біля підсобки ОСОБА_1 вдарив її рукою у ніс, у неї пішла кров. Потерпіла пригрозила, що викличе поліцію. Обвинувачений злякався та вийшов з приміщення.

По епізоду 05 червня 2024 року ОСОБА_2 показала, що обвинувачений до приїзду поліції не впускав її у будинок по АДРЕСА_1 забрати речі. В певний момент обвинувачений шарпнув її за одяг в ділянці шиї.

Свідок обвинувачення ОСОБА_3 у суді показала, що разом з потерпілою працює в Любешівському відділенні АТ «Ощадбанк», сидять в одному кабінеті. Після обіду 24 травня 2024 року ОСОБА_1 прийшов до потерпілої на роботу. Свідок вийшла з кабінету, а коли через декілька хвилин повернулась, обвинуваченого уже не було, ОСОБА_2 плакала, у потерпілої йшла кров з носа.

Свідок обвинувачення ОСОБА_4 , рідний брат потерпілої, у суді показав, що на прохання ОСОБА_2 ввечері 05 червня 2024 року поїхав з нею забирати речі з будинку по АДРЕСА_1 . Двері були замкнені зсередини, у хаті перебував обвинувачений. ОСОБА_1 відмовлявся відкрити будинок. Через 10 хвилин на місце подій приїхали батьки обвинуваченого, які стали ображати потерпілу. В певний момент ОСОБА_1 відчинив двері, вийшов на ганок, почав лаятись. Коли ОСОБА_5 намагалася зайти в будинок, то ОСОБА_6 відштовхнув її, зайшов у будинок та знову закрився. ОСОБА_1 впустив потерпілу у хату, коли на місце подій приїхала поліція.

Свідок обвинувачення ОСОБА_7 у суді показав, що до будинку по вулиці Сагайдачного ввечері 05 червня 2024 року приїхав через 10-15 хвилин після ОСОБА_5 та ОСОБА_8 . Обвинувачений закрився у будинку зсередини, не хотів його відкривати, а коли приїхала поліція, то зробив вигляд, що хата відкрита. У ході цих подій ОСОБА_1 ображав потерпілу, казав «щоб вона здохла» тощо.

Свідок захисту ОСОБА_9 , мати обвинуваченого, у суді показала, що коли вона з чоловіком приїхала до будинку по АДРЕСА_1 , то ОСОБА_10 сидів на сходах. Будинок був відкритий. На місце подій під`їхала потерпіла із своїм братом ОСОБА_8 , згодом на велосипеді приїхав ОСОБА_6 . Свідок не бачила шарпанини між обвинуваченим та потерпілою, не чула погроз чи нецензурної лайки. Між тим, на запитання прокурора, ОСОБА_9 повідомила, що певний час, приблизно 5 хвилин, вона сиділа на лавці і не бачила ганку будинку. У хату потерпіла зайшла коли приїхала поліція.

На відеозаписі від 24 травня 2024 року потерпіла перебуває у робочому кабінеті, у неї з носа йде кров (а.с. 67-72).

На відеозаписах з нагрудних камер поліцейських події відбуваються, починаючи з 18 години 30 хвилин 05 червня 2024 року. Потерпіла жаліється поліцейським, що ОСОБА_1 не впускає її у хату. Обвинувачений та потерпіла у будинку сперечаються щодо речей, які ОСОБА_2 намагається забрати. У певний момент ОСОБА_9 емоційно переповідає поліцейським історію життя обвинуваченого та потерпілої (а.с. 76 -82).

Постановами Любешівського районного суду Волинської області від 04 квітня 2023 року, від 20 березня 2024 року та від 13 червня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим за статтею 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вчиненні 15 березня 2023 року, 23 лютого 2024 року та 11 квітня 2024 року домашнього насильства щодо потерпілої ОСОБА_2 (а.с. 85-87).

Згідно з консультативним висновком психолога Камінь-Каширської центральної районної лікарні від 24 червня 2024 року у ОСОБА_2 спостерігається пригнічений настрій, порушення сну, головні болі, відчуття занепокоєння плаксивість, що свідчить про спричинення їй психологічних страждань. Простежуються надмірні психологічні напруження, високий рівень тривожності, набуте відчуття безпорадності, підвищена емоційна вразливість та психологічні травми (а.с. 84).

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи від 17 липня 2024 року у потерпілої ОСОБА_2 зафіксовані стійки психологічні зміни у її емоційному стані і індивідуально-психологічних проявах. Наявні зміни в емоційно-вольовій і особистій сфері потерпілої стоять у причинно-наслідковому зв`язку з діями ОСОБА_1 (а.с. 90-92).

Оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд доходить таких висновків.

Згідно з пунктами 3, 14, 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Кримінальна відповідальність за статтею 126-1 КК настає за вчинення домашнього насильства, тобто умисного систематичного вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

Стаття 126-1 КК не містить визначення «систематичності» домашнього насильства.

У постанові від 25 лютого 2021 року у справі № 583/3295/19 Верховний Суд виснував, що словосполучення «систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства» описує діяння. Закінченим кримінальне правопорушення вважається з моменту вчинення хоча б однієї із трьох форм насильства (фізичного, психологічного чи економічного) втретє у результаті чого настав хоча б один із вказаних в законі наслідків. При цьому не має значення, чи було відображено в адміністративному протоколі поліції, в обмежувальному приписі чи в іншому документі факт перших двох актів насильства. Факт документування має значення для доказування систематичності, але не більше ніж інші передбачені законом докази.

Суд оцінює як неправдиві показання обвинуваченого, які він надавав у судовому засіданні, щодо пред`явленого йому обвинувачення. Пояснення ОСОБА_1 повністю спростовано показаннями потерпілої, свідків обвинувачення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 . При цьому суд не вбачає суттєвих суперечностей у показаннях свідків обвинувачення та свідка захисту ОСОБА_9 щодо подій 05 червня 2024 року. ОСОБА_9 у судовому засіданні показала, що певний час не мала можливості бачити обвинуваченого та потерпілу, які перебували на ганку будинку.

Про психологічні страждання, емоційну залежність, і як наслідок погіршення якості життя потерпілої від дій обвинуваченого, зазначено у консультативному висновку психолога, у висновку судово-психіатричної експертизи ОСОБА_2 .

Про систематичність як обов`язкову ознаку кримінально караного домашнього насильства, вчиненого ОСОБА_1 , вказують постанови судді Любешівського районного суду Волинської області відносно обвинуваченого за статтею 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В ході судового розгляду не встановлено обставин, які б виключали кримінальну відповідальність ОСОБА_1 .

Таким чином, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні двох епізодів домашнього насильства повністю доведено у ході судового розгляду, його дії підлягають кваліфікації за статтею 126-1 КК.

Відповідно до частини другої статті 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з частинами першою, другою статті 65 КК суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Кримінальне правопорушення, передбачене статтею 126-1 КК, є нетяжким злочином.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_1 , в ході судового розгляду кримінального провадження не встановлено.

Відповідно до обвинувального акта обставин, які б обтяжували покарання, немає.

У досудовій доповіді зазначено про середній ризик вчинення ОСОБА_1 повторного кримінального правопорушення та середній рівень ризику небезпеки для суспільства. Орган пробації вважає за можливе виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі.

Таким чином, для досягнення передбачених статтею 50, частиною другою статті 65 КК цілей необхідним і достатнім буде призначення покарання обвинуваченому у межах санкції статті 126-1 КК у виді пробаційного нагляду.

Крім цього, суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_1 обмежувальні заходи відповідно до статті 91-1 КК.

Запобіжні заходи до ОСОБА_1 не застосовані. Передбачених законом приводів і підстав для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу немає.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Визнати винуватим ОСОБА_1 у вчинені злочину, передбаченого статтею 126-1 Кримінального кодексу України, і призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на два роки.

На засудженого до пробаційного нагляду ОСОБА_1 суд покладає такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок строку відбування покарання рахувати з дня постановки засудженого ОСОБА_1 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

В порядку статті 91-1 Кримінального кодексу України застосувати до ОСОБА_1 обмежувальні заходи на строк три місяці, а саме:

1) заборонити наближатися не ближче ніж за 200 метрів до місця, де потерпіла ОСОБА_2 проживає по АДРЕСА_1 , а також може тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;

2) направити для проходження програми для кривдників.

Речові докази: два оптичних диски з відеозаписами - залишити у матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили не обирати.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору. Учасникам судового провадження, які не були присутні під час проголошення вироку, надіслати його копію не пізніше наступного дня.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення можуть бути подані апеляції до Волинського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_15