єдиний унікальний номер справи 531/2306/24
номер провадження 1-кс/531/11/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2025 року м. Карлівка

Слідчий суддя Карлівського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків Харківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта вища, одруженого, на утриманні осіб не маючого, не депутата, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого, що підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, строком на 60 діб.

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_5 , відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 №280 від 09 жовтня 2022 року, призначений на посаду тракториста-машиніста бульдозера 1-го інженерно-позиційного відділення 2-го інженерно-позиційного взводу 1-ої інженерно-позиційної роти 2-го інженерно-позиційного батальйону військової частини НОМЕР_2 та з цього дня прийняв посаду і приступив до виконання службових обов`язків.

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Однак, солдат ОСОБА_5 , під час проходження військової служби, вчинив кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 18 серпня 2024 року, близько 19 години 40 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи на території домоволодіння своєї дружини ОСОБА_7 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де в цей час також знаходився ОСОБА_8 , на ґрунті ревнощів та раптово виниклих особистих неприязних відносин, у ОСОБА_9 з ОСОБА_8 розпочалася сварка. В ході сварки у ОСОБА_5 раптово виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 . З цією метою ОСОБА_5 пішов до свого автомобіля, марки «HYUNDAI ACCENT», синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , де взяв належний йому револьвер «EKOL Viper 3», серійний номер «V2iEKCGYT01 2400395», який споряджений набоями калібру 4 мм., та повернувся до домоволодіння. Після цього, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння та бажаючим їх настання, тобто діючи з прямим умислом, тримаючи в правій руці револьвер «EKOL Viper 3», серійний номер «V2iEKCGYT01 2400395», калібру 4 мм, та спрямовуючи дуло револьвера у бік ОСОБА_8 , умисно здійснив п`ять пострілів в тулуб та кінцівки останнього, тим самим довів свій протиправний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень, до кінця.

В результаті протиправних та умисних дій ОСОБА_5 , згідно висновку судово-медичного експерта №216 від 15 жовтня 2024 року, з урахуванням медичної документації, на тілі ОСОБА_8 встановлені наступні тілесні ушкодження: а) поранення живота проникаюче в черевну порожнину з ушкодженням тонкої кишки, яке спричинено пострілом із зброї, снарядом якої слугувала куля діаметром 3 мм., і, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», кваліфікується, як тяжке по ознаці небезпеки для життя (пункти 2.1.1.; 2.1.2; 2.1.3 Наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 року); б) поранення м`яких тканин правого плеча (в 3-х) та правого стегна (1), також являються наслідком кульових поранень, як в сумі так і окремо, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (пункт 2.3.3 Наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 року).

Відомості щодо вказаного кримінального правопорушення внесено 19 серпня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000227 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 125 КК України.

Постановою прокурора Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 від 31 жовтня 2024 року змінено правову кваліфікацію кримінального правопорушення у кримінальному провадженні з ч. 1 ст. 125 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України.

31 жовтня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

В клопотанні орган досудового слідства необхідність прийняти такого рішення аргументував тим, що в діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення яких передбачена ч.1 ст.121 КК України.

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відноситься до тяжких злочинів, за вчинення якого, відповідно Кримінального кодексу України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Вбачаючи, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, а тому в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного, слідчий просить для необхідності запобігання таким ризикам, як: переховуватися від слідства та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просили його задовольнити.

Підозрюваний свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення визнав. Просив застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту.

Захисник повністю підтримала позицію свого підзахисного та просила засовувати до підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою проживання матері підозрюваного АДРЕСА_2 .

Заслухавши думку слідчого та прокурора, які просили задовольнити клопотання про існування визначених ст. 177 КПК України ризиків, підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника, слідчий суддя встановив наступне.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років.

Підставою застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним тяжких кримінальних правопорушень та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення.

За правилами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частинами 2 та 4 ст. 194 КПК України регламентовано, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно зі ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Під час розгляду клопотання прокурором на підставі матеріалів кримінального провадження доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення.

При цьому, слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Слідчий суддя не виключає ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування, враховуючи тяжкість покарання, яке йому загрожує.

Також, встановлено достатньо підстав вважати, що прокурором доведений ризик, на який він посилається, що підозрюваний може впливати на свідків, оскільки останні йому відомі.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід, в тому числі у вигляді тримання під вартою, є засобом для забезпечення процесуальної поведінки підозрюваного під час проведення досудового розслідування та судового провадження, а не мірою відповідальності за скоєне, а тому тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, в якому підозрюється особа, можливе притягнення до кримінальної відповідальності, не можуть бути домінуючим критерієм для обрання запобіжного заходу.

Беручи до уваги викладене, слідчий суддя вважає, що підстави для застосування щодо підозрюваного тримання під вартою відсутні, натомість вважає за доцільне обрати стосовно підозрюваного такий запобіжний захід як домашній арешт із забороною залишати місце постійного проживання.

На думку слідчого судді, такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, створить умови існування достатнього балансу між обмеженнями, які застосовує держава до особи, яка на даній стадії досудового розслідування підозрюється у вчиненні злочину, з її правом на працю, яке забезпечить підозрюваному реалізацію його потреби створювати і здобувати джерела існування для себе.

З урахуванням викладеного, з метою досягнення мети застосування запобіжного заходу - виконання процесуальних обов`язків та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя вважає за можливе задовольнити клопотання частково та обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, а також покладає на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176 179, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 206, 208, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, - задовольнити частково.

Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та заборонити йому залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Вказані зобов`язання покладаються на строк не більше двох місяців, тобто до 04 березня 2025 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали суду виготовлено 06 січня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1

З ухвалою ознайомлений:

підозрюваний ОСОБА_5

Захисник ОСОБА_6