Єдиний унікальний номер 142/174/25
Номер провадження 1-кп/142/56/25
В И Р О К

іменем України

01 квітня 2025 року смт. Піщанка

Піщанський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Піщанка Тульчинського району Вінницької області в режимі відеоконференції

кримінальне провадження, про кримінальні правопорушення, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000224 від 21.11.2017 р., №0000003 від 05.01.2018 р., №0000005 від 07.01.2018 р.,за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Піщанка Піщанського району Вінницької області, українця, громадянина України, з загальною середньою освітою, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше судимого,

- 06.04.2017 року Чечельницьким районним судом за ч. 2 ст. 185, ст. 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

- 24.04.2019 року Крижопільським районним судом за ч.2 ст.185, ч. 1 ст.71 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 18.08.2020 року Піщанським районним судом за ч. 3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 15.04.2024 року Піщанським районним судом за ч.4 ст.185, ч.1 ст.369, ч.1 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 345 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 05 січня 2018 року, приблизно о 04 годині 00 хвилин, смт. Піщанка Піщанського району Вінницької області ОСОБА_4 , за попередньою змовою із ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зайшли на територію не добудованого, не діючого млина, що за адресою: смт. Піщанка Піщанського району Вінницької області вул. Ломоносова буд. № 17, який належить СВКП «Піщанський». Пройшовши по вказаній не огородженій території, підійшли до паркану, який огороджує територію ферми СВКП «Піщанський», що розташований за адресою: смт. Піщанка Піщанського району Вінницької області вул. Ломоносова буд. №15. Тоді, ОСОБА_6 з ОСОБА_7 умисно, з корисливих спонукань, маючи на меті умисел на таємне заволодіння чужим майном, з метою обернення його на свою користь, бажаючи протиправно збагатитись за рахунок чужої власності, усвідомлюючи, що вчиняють протиправно та бажаючи діяти саме таким чином, перелізли через вказаний паркан, а ОСОБА_4 залишився на території не добудованого, не діючого млина. На території ферми СВКП «Піщанський», ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підійшли до не діючого телятника № 1, відчинили вхідні ворота, які були зачинені на защібку, та зайшли до приміщення вказаного телятника. Перебуваючи в телятнику, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , демонтували за допомогою слюсарних інструментів, які ОСОБА_4 взяв з собою з дому та передав останнім, таємно викрали бувший у використанні транспортер марки «ТСН» моделі «160» вартістю згідно висновку експерта судово - товарознавчої експертизи № 316-318/18-21 від 17.01.2018 року, 16090 (шістнадцять тисяч дев`яносто) гривень 40 (сорок) копійок, електродвигун типу «АИР - 100, 5,5 Квт/1000 об/хв.» модель «132 S6» вартістю згідно висновку експерта судово - товарознавчої експертизи № 316-318/18-21 від 17.01.2018 року, 2577 (дві тисячі п`ятсот сімдесят сім) гривень та редуктор горизонтального транспортера марки «ТСН - 160» вартістю згідно висновку експерта судово - товарознавчої експертизи № 316-318/18-21 від 17.01.2018 року, 3680 (три тисячі шістсот вісімдесят) гривень, таким чином завдали майнової шкоди СВКП «Піщанський» на суму 22347 (двадцять дві тисячі триста сорок сім) гривень 40 (сорок) копійок. Вказані, викрадені речі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по черзі перемістили попід паркан, через підкоп, який ОСОБА_6 викопав сокирою під парканом на територію не добудованої, не діючого млина. Згодом до вказаного місця прибув ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель смт. Піщанка Піщанського району Вінницької області власним автомобілем марки «ВАЗ 2105» синього кольору Д.Н.З. « НОМЕР_1 » з вантажним автомобільним причепом. По прибуттю ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 завантажили викрадене на причеп автомобіля та повідомили ОСОБА_8 , що дані речі належать останнім. Після того, як викрадені речі було завантажено, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 автомобілем ОСОБА_8 попрямували до м. Кодима Кодимського району Одеської області, де ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 продали викрадені речі та виручені кошти звернули на свою користь.

Крім того, ОСОБА_4 , обвинувачується в тому, що 06.01.2018 року, приблизно о 17 год. 50 хв. в АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, безпідставно вчинив суперечку та намагався вчинити бійку із своєю дружиною ОСОБА_9 , яка в свою чергу зателефонувала до працівників поліції по спецлінїї «102». Так, оперативний черговий Піщанського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області, отримавши повідомлення про сімейну сварку та хуліганські дії ОСОБА_4 , направив до смт. Піщанка Піщанського району Вінницької області, на службовому автомобілі наряд СРПП № 3 у складі інспектора СР Піщанського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_10 та поліцейського СРПП Піщанського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області старшого сержанта поліції ОСОБА_11 , які згідно розстановки нарядів, у період 08:00 години 06.01.2018 року по 08:00 годину 07.01.2018 року несли чергування. При виїзді на вказану адресу, працівниками поліції було встановлено, що ОСОБА_4 влаштував суперечку із своєю дружиною ОСОБА_9 , яка в цей час вже залишила будинок. Побачивши працівників поліції, ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території домогосподарства в АДРЕСА_2 , почав виражатись в адресу працівників поліції нецензурною лайкою та погрожував фізичним насильством та розправою. Після чого, працівники поліції намагались словесно заспокоїти ОСОБА_4 , однак він зайшов до будинку та вийшов із нього з металевою рейкою в руках, з якою наблизився до працівників поліції та почав нею розмахувати, намагаючись завдати ударів, від яких працівники поліції ухилялись. Через декілька хвилин ОСОБА_4 повернувся до будинку, взяв із коляскою свою малолітню дитину та побіг но вулиці Чехова та добігши до будинку АДРЕСА_3 , де проживає його брат ОСОБА_7 та зайшов всередину будинку, де залишив свою малолітню дитину та одразу вийшов із будинку, взявши в руки вила та пішов в сторону працівників поліції, які в цей час перебували на вулиці Рябчинської, біля домогосподарства. Підійшовши до працівників поліції, ОСОБА_4 , тримаючи вила в руках, почав погрожувати фізичною розправою та намагався нанести ударів працівникам поліції. В цей час, до вказаного домогосподарства приїхала дружина ОСОБА_9 , яка зайшла до будинку та забрала свою малолітню дитину, з якою вийшла на вулицю та підійшла до службового автомобіля. Побачивши це, ОСОБА_4 обурившись, підійшов до ОСОБА_9 та почав знімати з неї взуття та викидати в бік, при чому спровокував конфлікт та намагався нанести тілесні ушкодження дружині. В цей час працівник поліції ОСОБА_10 , виконуючи свої безпосередні обов`язки по захисту громадян від нападу, так як життю та здоров`ю ОСОБА_9 загрожувала небезпека, втрутився та намагався запобігти нанесення тілесних ушкоджень останній. Після чого, ОСОБА_4 наніс один удар кулаком правої руки в область лівої скроневої ділянки обличчя ОСОБА_10 , в результаті чого останній втратив рівновагу та впав спиною на землю. Далі, поліцейський ОСОБА_11 та члени слідчо-оперативної групи Піщанського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області, в складі слідчого СВ Піщанського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_12 та оперуповноваженого СКП Піщанського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_13 , які в цей час прибули на підмогу, керуючись ст. 44 Закону України «Про поліцію», застосували фізичну силу, спеціальні прийоми боротьби в результаті чого припинили бійку. Окрім цього, в порядку ст. 45 Закону України «Про поліцію» до ОСОБА_4 було застосовано кайданки, як засіб обмеження рухливості. В результаті нанесеного удару ОСОБА_4 працівнику поліції ОСОБА_14 , згідно висновку судово-медичної експертизи №004 від 07.01.2018 року заподіяно тілесні ушкодження, а саме: забій м`яких тканин лівої половини обличчя, набряк та синець на лобі з лівої сторони з переходом у скроневу ділянку, садна на фоні синця, що утворились від дії тупого-твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, до яких належить кулак дорослої людини, та могли утворитись 06.01.2018 року. Ушкодження виявлені в ОСОБА_14 , мають незначні, скороминущі наслідки, тривалістю не більше як шість днів і за цією ознакою відносяться до легких тілесних ушкоджень.

26 березня 2025 року між процесуальним прокурором у кримінальному провадженні - начальником Крижопільського відділу Тульчинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України, надані повноваження прокурора у об`єднаному кримінальному провадженні № 142/5/18 (№ 0000224 від 21.11.2017, №0000003 від 05.01.2018, №0000005 від 07.01.2018) з однієї сторони, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем та жителем с-ща Піщанка Тульчинського району Вінницької області, раніше неодноразово судимим, за участі захисника ОСОБА_5 , на підставі ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України, за ініціативи останніх, під час судового розгляду кримінального провадження ЄУН 142/5/18 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, ч. 2 ст. 345 КК України було укладено угоду про визнання винуватості.

Ухвалою суду від 26 березня 2025 року в кримінальному провадженні з ЄУН 142/5/18 було задоволено клопотання прокурора ОСОБА_3 про виділення матеріалів кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 345 КК України в окреме провадження, виділено в окреме провадження матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 345 КК України, у зв`язку з досягненням згоди на укладення угоди про визнання винуватості.

Відповідно до даної угоди, обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав обвинувачення в обсязі обвинувачення, а сторони угоди - обвинувачений ОСОБА_4 та процесуальний прокурор у кримінальному проваджені - начальник Крижопільського відділу Тульчинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 345 КК України, та покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, за ч. 2 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, призначення на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 3 ст. 185 КК України, покарання за вироком Піщанського районного суду від 18.08.2020 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, покарання за вироком Піщанського районного суду Вінницької області від 15.04.2024 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 369 КК України, призначення ОСОБА_4 остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять ) років 6 (шість) місяців та зарахування ОСОБА_4 в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, повністю відбутого покарання за вироком Піщанського районного суду Вінницької області від 18.08.2020 року та частково відбутого покарання за вироком Піщанського районного суду Вінницької області від 15.04.2024 року.

Обвинуваченому ОСОБА_4 при укладенні угоди роз`ясненні положення п.1 ч. 4 ст. 394 КПК України щодо обмеження підстав оскарження вироку в апеляційному порядку та положення п.1 ч. 1 ст. 424 КПК України щодо обмеження підстав оскарження вироку в касаційному порядку, а також ст. ст. 473, 474, 476 КПК України щодо наслідків укладення, затвердження та невиконання угоди, а також йому зрозуміло, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

У судовому засіданні прокурор просив затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання на умовах та обставинах, з приводу яких обвинуваченим та прокурором було досягнуто згоди. Також просила стягнути з обвинуваченого частину витрат за проведення судових експертиз в кримінальному провадженні та не вирішувати в даному кримінальному провадженні долю речових доказів, скасування заходів забезпечення кримінального провадження та не вирішувати цивільний позов, оскільки, кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 та іншої особи, з якою він вчинив кримінальні правопорушення роз`єднані в окремі провадження, та кримінальне провадження відносно особи, з якою ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення на даний час не розглянуто.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345, ч.3 ст. 185 КК України, та вказав, що цілком розуміє свої права та наслідки укладення та затвердження угоди, що передбачені ст.ст. 473, 474 КПК України, наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, які роз`яснені судом в ході судового засідання. Обвинувачений надав суду згоду на призначення узгодженого покарання, зазначивши, що угоду про визнання винуватості було укладено добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз або внаслідок обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечував проти затвердження судом угоди про визнання винуватості, укладеної між ОСОБА_4 та прокурором в даному кримінальному провадженні.

Потерпілий ОСОБА_10 , представники потерпілої сторони СВКП «Піщанський» ОСОБА_15 та адвокат ОСОБА_16 в судове засідання не з`явилися, проте відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України надали письмову згоду процесуальному прокурору на укладення між ним та обвинуваченим угоди про визнання винуватості.

Суд не перевіряє фактичні обставини вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень та не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, яке згідно з положеннями ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яке згідно з положеннями ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

При цьому судом відповідно до вимог ч. 4 ст. 474 КПК України з`ясовано, що обвинувачений беззастережно визнає обвинувачення в обсязі обвинувачення, а також цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, а потерпілими в кримінальному провадженні надано прокурору письмову згоду на укладення угоди.

Суд переконався, що укладення угоди про визнання винуватості між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а тому у суду не виникає необхідності витребовувати документи, а також викликати в судове засідання інших осіб та опитувати їх для з`ясування добровільності укладеної угоди. Укладення угоди є правомірним, та таким, що відповідає інтересам суспільства, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, зокрема узгоджена сторонами міра покарання встановлена в межах санкцій ч. 2 ст. 345 , ч. 3 ст. 185 КК України та відповідає загальній меті призначення кримінального покарання, встановленій в загальній частині КК України та тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, є достатньою для виправлення засудженого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 за вчинення кримінальних правопорушень суд відносить щире каяття.

До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд відносить рецедив злочинів.

Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч. 7 ст. 474 КПК України.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» № 13 від 11 грудня 2015 року, якщо суд переконається в тому, що угоду може бути затверджено, відповідно до ст. 475 КПК він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання. У випадку коли кримінальне провадження у зв`язку з укладенням угоди попередньо було виділено в окреме провадження, потім вироком суду затверджено угоду та призначено узгоджене між сторонами покарання чи звільнення від його відбування з випробуванням, при цьому щодо інших кримінальних правопорушень провадження здійснювалось у загальному порядку, то під час визначення остаточного покарання суд має керуватися ч. 4 ст. 70 та ст. 72 КК. Якщо ж підозрюваний чи обвинувачений у період відбування покарання за вчинене кримінальне правопорушення вчинив інше кримінальне правопорушення, у провадженні щодо якого у подальшому було укладено угоду, суд, переконавшись, що угода може бути затверджена, ухвалює вирок, яким затверджує угоду, призначає узгоджену сторонами міру покарання, а остаточне покарання визначає, керуючись правилами статей 71, 72 КК.

Відповідно ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно положень ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах 1-3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

В п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання», передбачено, що коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і

ст. 71 КК : спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків. За наявності щодо засудженого вироку, який не виконано і про

який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, суд за місцем виконання цього вироку зобов`язаний визначити порядок застосування покарання за всіма вироками відповідно до ст. 71 КК та статей 411, 413 КПК.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Піщанського районного суду від 18.08.2020 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, який він вчинив в лютому 2018 року на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки 6 (шість) місяців, яке він відбув повністю.

Також ОСОБА_4 засуджений вироком Піщанського районного суду Вінницької області від 15.04.2024 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 369 КК України, які він вчинив 25 лютого 2023 року та 21 січня 2024 року на підставі ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років, яке ОСОБА_4 відбуває на даний час.

Як вбачається зі змісту угоди, узгоджені сторонами угоди вид та розмір покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, встановленим частинами першою, другою ст.65 КК України, а також санкціям ч. 2 ст. 345 та ч. 3 ст. 185 КК України (в редакціях, що діяли на час вчинення кримінальних правопорушень), а також враховано, що обвинувачений повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, що пом`якшує його покарання, наявність рецедиву злочинів як обставини, яка обтяжує покарання.

За умовами ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, зважаючи, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав вину та усвідомив протиправність своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому, потерпілі надали згоду на укладення угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором, а також враховуючи, що сторони обумовили призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі на строк 1(один) рік та за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, призначення на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 26 березня 2025 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 на підставі ст.ст. 468, 469, 470, 472 - 473 КПК України, та призначення обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 3 ст. 185 КК України, покарання за вироком Піщанського районного суду від 18.08.2020 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, покарання за вироком Піщанського районного суду Вінницької області від 15.04.2024 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 369 КК України, призначення ОСОБА_4 остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять ) років 6 (шість) місяців, які слід відбувати реально, зарахувавши ОСОБА_4 в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, повністю відбуте покарання за вироком Піщанського районного суду Вінницької області від 18.08.2020 року та частково відбуте покарання за вироком Піщанського районного суду Вінницької області від 15.04.2024 року.

По даному кримінальному провадженню проведено судово-товарознавчу експертизу № 316-318/18-21 від 17 січня 2018 року, вартість проведення якої згідно довідки Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України становить 1144,00 гривень, які відповідно до ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

При цьому з обвинуваченого ОСОБА_4 стягненню підлягають витрати за проведення експертизи в розмірі 572,00 гривень від загального їхнього розміру, оскільки у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРСР за №0000003 від 05.01.2018 року кримінальні правопорушення вчинені ОСОБА_4 разом з іншою особою, матеріали відносно якої розглядаються в окремому провадженні.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Доля речових доказів, скасування заходів забезпечення кримінального провадження, а також цивільний позов в даному кримінальному провадженні судом не вирішуються оскільки станом на день розгляду судом кримінального провадження щодо ОСОБА_4 , кримінальне провадження відносно нього та іншої особи, з якою він вчинив кримінальні правопорушення роз`єднані в окремі провадження, та кримінальне провадження відносно особи, з якою ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення на даний час не розглянуто.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 26 березня 2025 року між начальником Крижопільського відділу Тульчинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України, надані повноваження прокурора у об`єднаному кримінальному провадженні № 142/5/18 (№ 0000224 від 21.11.2017, №0000003 від 05.01.2018, №0000005 від 07.01.2018) з однієї сторони, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем та жителем с-ща Піщанка Тульчинського району Вінницької області, раніше неодноразово судимим, за участі захисника ОСОБА_5 , за ініціативи останніх, на підставі ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити покарання

за ч. 2 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік,

за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 3 ст. 185 КК України, покарання за вироком Піщанського районного суду від 18.08.2020 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, покарання за вироком Піщанського районного суду Вінницької області від 15.04.2024 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 369 КК України, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять ) років 6 (шість) місяців.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, повністю відбуте покарання за вироком Піщанського районного суду Вінницької області від 18.08.2020 року та частково відбуте покарання за вироком Піщанського районного суду Вінницької області від 15.04.2024 року.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня проголошення вироку.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави в особі Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 316-318/18-21 від 17 січня 2018 року в розмірі 572,00 гривень.

Роз`яснити сторонам, що, відповідно до ч. 1 ст. 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор має право звернутись до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

На вирок суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Піщанський районний суд Вінницької області.

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя :