Провадження № 1-в/537/149/2024
Справа № 536/1043/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2024 Крюківський районний суду міста Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , лікаря-психіатра ОСОБА_4 , особи, стосовно якої розглядається заява, ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , законного представника ОСОБА_5 ОСОБА_7 , розглянувши заяву лікаря-психіатра відокремленого підрозділу обласної консультативної психоневрологічної поліклініки зі стаціонаром № 2 (м. Кременчук) комунального підприємства «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» ОСОБА_4 про припинення ОСОБА_5 амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку,

В С Т А Н О В И В :

Лікар-психіатр відокремленого підрозділу обласної консультативної психоневрологічної поліклініки зі стаціонаром № 2 (м. Кременчук) комунального підприємства «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про припинення ОСОБА_5 амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

У судовому засіданні лікар-психіатр заяву підтримала, вказала, що ОСОБА_5 хворіє з 2009 року, перебуває на динамічному спостереженні у КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей» з серпня 2019 року. За ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18.04.2024 ОСОБА_5 надавалася амбулаторно психіатрична допомога у примусовому порядку до закінчення дії ухвали. Вказала, що після проведеного лікування стан ОСОБА_5 покращився і на даний час немає потреби в раніше застосованому заході медичного характеру, а тому згідно висновку комісії лікарів-психіатрів рекомендовано припинити відносно останнього примусовий захід медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Вказала, що на даний час ОСОБА_5 не є небезпечним для себе та для інших осіб.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечував, вказав, що ОСОБА_5 розуміє необхідність продовження лікування у добровільному порядку, згідно висновку лікарів ЛКК суспільно-небезпечних тенденцій у його поведінці немає.

ОСОБА_5 , його захисник адвокат ОСОБА_6 та законний представник ОСОБА_8 проти задоволення клопотання не заперечували. Захисник ОСОБА_6 вважала, що припинення примусового амбулаторного лікування буде відповідати інтересам її підзахисного.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10.10.2022 застосовано до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом у зв`язку зі скоєнням суспільно-небезпечного діяння, яке передбачене ч.1 ст. 122 КК України. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18.04.2024 відносно ОСОБА_5 змінено застосування примусових заходів медичного характеру з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. З часу набрання ухвалою законної сили амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку ОСОБА_5 надавалася відокремленим підрозділом обласною консультативною психоневрологічною поліклінікою зі стаціонаром № 2 (м. Кременчук) КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради».

Продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів (абз.1 ч.1 ст. 95 КК України).

Частиною 2 ст. 95 КК визначено, що особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі відсутності підстав для припинення або зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник закладу з надання психіатричної допомоги (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження застосування примусового заходу медичного характеру. У разі необхідності продовження застосування примусового заходу медичного характеру понад 6 місяців представник закладу з надання психіатричної допомоги (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про продовження застосування примусового заходу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої психіатричної допомоги. В подальшому продовження застосовування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.

Згідно ст. 514 КПК продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування.

Відповідно до ч.3 цієї статті розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається дана особа. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Частинами 4 -6 ст. 12 Закону «Про психіатричну допомогу» визначено, що особа, якій надається амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку, повинна оглядатися лікарем-психіатром не рідше одного разу на місяць, а комісією лікарів-психіатрів - не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про продовження чи припинення надання їй такої допомоги. У разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців лікар-психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи письмову заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. До письмової заяви, в якій повинні бути викладені підстави надання особі амбулаторної психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, передбачені частиною другою цієї статті, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність продовження надання особі такої допомоги. В подальшому продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» № 7 від 03.06.2005 року примусові заходи медичного характеру припиняються у зв`язку з одужанням або зміною психічного стану особи настільки, що це виключає очевидну небезпечність для нього та для інших осіб.

Як вбачається з висновку лікарів ЛКК відокремленого підрозділу обласної консультативної психоневрологічної поліклініки зі стаціонаром № 2 (м. Кременчук) комунального підприємства «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» № 86/1 ОСОБА_5 був оглянутий 09.10.2024, має психічні розлади та розлади поведінки внаслідок вживання алкоголю. Перші прояви психічних відхилень почав виявляти більше 15 років тому. За час надання АППД у період з 18.04.2024 по час огляду психічний стан ОСОБА_5 набув стабільності, він знаходився у реабілітаційному центрі, приймає рекомендоване підтримуюче лікування, намітилися позитивні тенденції в прихильності до терапії, формально відновилася критичність. Позитивно налаштований на продовження амбулаторного лікування. Звернень, заяв від громадян та правоохоронних органів про порушення суспільного порядку, асоціальну поведінку, наявність соціально-небезпечних тенденцій щодо ОСОБА_5 до закладу не надходило. Вважають, що ОСОБА_5 потребує припинення надання амбулаторної психіатричної примусової допомоги.

У судовому засіданні лікар-психіатр ОСОБА_4 додаково вказала, що ОСОБА_5 оглядався лікарями ще 25.10.2024, на даний час його стан також не потребує примусового лікування. Докази того, що ОСОБА_5 є очевидно небезпечним для себе чи для інших осіб матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладене а також те, що стан психічного здоров`я ОСОБА_5 покращився, необхідність застосування примусового заходу медичного характеру відпала, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.372,514 КПК України, ст. 95 КК України, Закону України "Про психіатричну допомогу", суд -

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити заяву лікаря-психіатра Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_4 про припинення ОСОБА_5 амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Припинити застосування до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя : ОСОБА_1

Повний текст ухвали виготовлено 18.12.2024 о 13 год. 00 хв.